ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

23.03.2026 Справа № 914/1830/25

Суддя-доповідач Західного апеляційного господарського суду О.С. Скрипчук,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради б/н від 17.03.2026 (вх. № 01-05/789/26 від 18.03.2026)

на рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2026 (повний текст рішення складено 26.02.2026, суддя Матвіїв Р.І.)

у справі № 914/1830/25

за позовом заступника керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави, в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо Інвест Капітал»

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська інвестиційна компанія»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Львівської міської ради

про солідарне стягнення 1 736 468, 28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.02.2026 у справі №914/1830/25 позов заступника керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо Інвест Капітал» на користь Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 449 490, 99 грн боргу, 257 784, 90 грн інфляційних втрат, 45 663, 36 грн 3 % річних, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська інвестиційна компанія» на користь Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 449 490, 99 грн боргу, 257 784, 90 грн інфляційних втрат, 45 663, 36 грн 3 % річних.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, 17.03.2025 Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради, з використанням системи «Електронний суд», було подано до суду апеляційну скаргу в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області 25.02.2026 року у справі № 914/1830/25 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо Інвест Груп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська інвестиційна компанія» 150 306, 94 грн боргу, 65 013,31 грн інфляційних втрат, 15 269,53 грн 3% річних та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволено в повному обсязі.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Проаналізувавши матеріали апеляційної скарги суд встановив, що до останньої скаржником не додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у цій справі.

Разом з тим, в апеляційній скарзі скаржник просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги в справі № 914/1830/25.

Розглянувши дане клопотання судова колегія враховує наступне частиною 2 ст.123 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Слід зазначити, що відстрочення, розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати можливе лише у випадках та за наявності умов, передбачених ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Наведений перелік підстав для вчинення судом вказаних дій є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 зазначено, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1, 2 частини 1 статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово «або», не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

У п. 45 вказаної вище постанови Великої Палати Верховного Суду останній дійшов висновку, що із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1,2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Судом встановлено, що предметом позову у цій справі є солідарне стягнення 1 736 468, 28 грн безпідставно несплачених грошових коштів по оплаті пайової участі, тобто, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, відтак, підстави для відстрочення апелянта (юридичної особи) від сплати судового збору в цьому випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочення скаржнику сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в справі № 914/1830/25.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (230 589,78 грн*1,5%=3458, 85 грн) .

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, при поданні апеляційної скарги про перегляд рішення суду у цій справі розмір судового збору становить 5188, 27 грн (3458, 85 грн*150%=5188, 27 грн).

Разом з тим, згідно ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Апеляційна скарга в цій справі, скаржником подана через систему електронний суд, відтак, з врахуванням наведеного сума судового збору, яка підлягає сплаті скаржником становить 4 150, 61 грн (5188,27 грн * 0,8 = 4 150, 61 грн).

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що скаржником не дотримано вимоги пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору за її подання до суду.

Відповідно до положень частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, підлягає залишенню без руху.

За таких обставин, суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без руху із встановленням строку для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про відстрочення судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в справі № 914/1830/25

2. Апеляційну скаргу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради б/н від 17.03.2026 (вх. № 01-05/789/26 від 18.03.2026) на рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2026 у справі № 914/1830/25 залишити без руху.

3. Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме надати (надіслати) суду:

- докази сплати судового збору у встановлених Законом України «Про судовий збір» порядку у розмірі 4 150, 61 грн за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Львівської області від 25.02.2026 у справі № 914/1830/25.

При неусуненні недоліків апеляційної скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику в порядку частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.С. Скрипчук