ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

23 березня 2026 рокум. ОдесаСправа № 915/952/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Принцевської Н.М.;

суддів Діброви Г.І., Ярош А.І.;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства Демсей

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2025 (повний текст рішення складено 19.12.2025, суддя Семенчук Н.О.)

у справі №915/952/25

за позовом Керівника Вознесенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вознесенської міської ради та Управління житлово-комунального господарства та капітального будівництва Вознесенської міської ради

до Приватного підприємства Демсей

про визнання недійсними додаткових угод № 1 та №3 до договору підряду на виконання будівельних робіт № 78 від 24.04.2023 та стягнення штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного підприємства Демсей на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2025 у справі №915/952/25.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2026 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства Демсей на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2025 у справі №915/952/25 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції; витребувано у Господарського суду Миколаївської області матеріали справи №915/952/25.

27.02.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/952/25.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.03.2026 апеляційну скаргу Приватного підприємства Демсей на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2025 у справі №915/952/25 залишено без руху; повідомлено Апелянта про необхідність подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, із зазначенням поважних причин пропуску цього строку та наданням суду доказів, які підтверджують неможливість звернення до суду з апеляційною скаргою у встановлений законодавством строк, у строк протягом 10 днів з дня отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; роз`яснено Приватному підприємству Демсей, що відповідно до п. 4 ч.1. 261 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

10.03.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства Демсей надійшла заява про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2025 у справі №915/952/25.

В обґрунтування клопотання представник Апелянта зазначає, що завчасно ознайомитись з текстом рішення представник Відповідача не мав можливості через хворобу представника Порхуна В.М. в період з 07.01.2026 по 16.01.2026 та з 04.02.2026 по 09.02.2026, а також через довготривалі стабілізаційні відключення електроенергії, які були запровадженні по всій України, в тому числі й по Миколаївській області з 30.10.2025, а також частими повітряними тривогами, які були оголошені по Миколаївській області.

Представник Апелянта стверджує, що про ухвалення судом першої інстанції йому стало відомо 07.02.2026 зі слів директора Приватного підприємства Демсей при особистому візиті, який повідомив, що 06.02.2026 його бухгалтер повідомила про відновлення доступу до мережі Інтернет та надходження до Електронного кабінету підприємства судових документів, зокрема, копії оскаржуваного рішення.

Як зазначає представник Апелянта, зі слів директора Приватного підприємства Демсей адвокату стало відомо про те, що повний текст оскаржуваного рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2025 у справі №915/952/25 доставлено до Клектронного кабінету Приватного підприємства Демсей 22.12.2025 о 18:34 год., а тому вважається врученим 23.12.2025.

Представник Апелянта зазначає, що раніше із текстом судового рішення останній ознайомитись не міг, оскільки перебував на лікарняному, мале місце відсутність доступу до мережі Інтернет у зв`язку з довготривалими стабілізаційними відключеннями, крім того, адвокат не приймав участі під час розгляду справи в суді першої інстанції, тому доступу до матеріалів справи не мав.

Колегія суддів зазначає, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 256 Господарського процесуального кодексу України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на положення статті 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з вимогами ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинні містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Колегія суддів зауважує, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим відповідно до частини шостої статті 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

За умовами частини сьомої статті 6 Господарського процесуального кодексу України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

В силу пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (далі Положення) особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з пунктом 37 глави 2 наведеного розділу підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя.

Таким чином, з 05.10.2021, тобто з дати початку функціонування таких підсистем ЄСІТС як "Електронний кабінет" та "Електронний Суд", зазнав змін існувавший до цього порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, передбачений, зокрема, підпунктами 17.1, 17.5, 17.14 підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, у тому числі порядок вручення судових рішень. Відтак з 05.10.2021 вручення судом судових рішень особам, які зареєстрували Електронний кабінет, здійснюється в електронній формі шляхом надсилання судових рішень до електронного кабінету таких осіб.

Як вбачається з матеріалів справи рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2025 у справі №915/952/25 було доставлено Приватному підприємству Демсей в його електронний кабінет 22.12.2025 о 18:34 год.

У пункті 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, останнім днем для звернення з апеляційною скаргою є 12.01.2026, проте Апелянтом такий строк було пропущено більше ніж на місяць, а підстави на які посилається останній колегією суддів не визнаються поважними.

Так, Апелянтом подано апеляційну скаргу 17.02.2026 через систему Електронний суд.

Скаржник, який є учасником справи, мав бути обізнаним про прийняття оскаржуваного рішення у справі, та, з урахуванням покладених на нього процесуальних прав та обов`язків передбачених ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, якими він як сторона по справі повинен користуватися добросовісно на рівні з іншими сторонами, мав вчасно скористатися своїм правом на його оскарження в апеляційному порядку.

Судова колегія звертає увагу, що оскільки у Приватного підприємства Демсей наявний Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд, означене свідчить про можливість Відповідача звернутись з апеляційною скаргою самостійно через свого керівника або іншого повноважного представника у строк, встановлений процесуальним законодавством.

Апеляційний господарський суд ставиться критично до тверджень представника Апелянта про відсутність у нього можливості ознайомитись з текстом рішення, оскільки, як він зазначає, при розгляді справи у суді першої інстанції він участі не приймав.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватному підприємству Демсей надсилались процесуальні документи в Електронний кабінет системи Електронний суд, у тому числі оскаржуване рішення, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що 21.07.2025 судом першої інстанції телефонограмою повідомлено директора Приватного підприємства Демсей Авдалян А.С. щодо призначення справи до розгляду, що підтверджує обізнаність Приватного підприємства Демсей про наявність судового провадження у даній справі.

При цьому, те що представник Приватного підприємства Демсей не брав участі під час розгляду справи в суді першої інстанції не може бути визнано поважною причиною пропущення процесуального строку, оскільки звернення за правовою допомогою зі сторони керівника Приватного підприємства Демсей є його суб`єктивним правом. Більш того, із ухвал суду першої інстанції вбачається, що суд явку представників сторін, у тому числі Відповідача, обов`язковою не визнавав, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасників справи, а тому вирішення питання щодо явки у судове засідання було цілком покладено на вільний розсуд сторін.

Щодо тверджень представника Апелянта про довготривалі стабілізаційні відключення та хворобу представника, судова колегія надавала оцінку означеним доводам при залишенні апеляційної скарги без руху та визнавала їх неповажними та такими, що носять суто суб`єктивний характер.

Судова колегія також критично ставиться до тверджень представника щодо відсутності доступу до мережі Інтернет, оскільки означене не підтверджується жодними доказами. Крім того, суд звертає увагу, що Апелянт звертається з апеляційною скаргою через тривалий пропуск строку на апеляційне оскарження, що складає більш ніж місяць.

Отримання Приватним підприємством Демсей копії судового рішення в Електронному кабінеті 23.12.2025 підтверджено наявними у матеріалах справи доказами та вважається належним чином врученим. Крім того, сам представник Апелянта підтверджує отримання Підприємством копії оскаржуваного рішення саме 23.12.2025, проте основним доводом поважності причин пропуску для звернення з апеляційною скаргою представник Апелянта вважає саме ознайомлення представника з текстом рішення 07.02.2026, що у розумінні чинного законодавства не може вважатись об`єктивною поважною причиною пропуску процесуального строку.

Розглянувши клопотання представника Апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що підстави для поновлення строку, вказані Заявником, не можуть бути визнані поважними, оскільки носять суто суб`єктивний характер та не є непереборними в розумінні чинного законодавства.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Колегія суддів відзначає, що з правового контексту приписів ст. 119 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає відновленню.

Як свідчить правовий аналіз норм чинного законодавства, суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Судова колегія зазначає, що лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи ст. 256 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Крім того, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якої господарський суд може відновити пропущений процесуальний строк за заявою сторони чи з своєї ініціативи, якщо визнає причину пропуску процесуального строку поважною. Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Слід відзначити, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників господарського судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Господарським процесуальним кодексом України певних процесуальних дій.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку Скаржника є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Апеляційним судом враховано, що право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

При цьому, у силу принципу диспозитивності на особу, що не вчинила вчасно відповідні процесуальні дії покладається ризик несприятливих наслідків такої бездіяльності. Створення при цьому судом штучних умов, які б надавали одній зі сторін спору більш сприятливі умови для реалізації її процесуальних прав, виходить за межі повноважень суду, передбачених законодавством, та є порушенням статей 6, 19 Конституції України та принципу змагальності сторін (статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційний суд зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який згідно з ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Отже, суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку і залежно від встановленого постановити ухвалу про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Колегія суддів зазначає, що процесуальний строк апеляційного оскарження, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, забезпечує оперативність судочинства, виступає дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на недопущення зловживання процесуальними правами.

Апелянт не довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним апеляційної скарги не мало суб`єктивного характеру, тобто не залежало від його волевиявлення. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку представника заявника щодо реалізації процесуальних прав в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Як зазначалось раніше, у Приватного підприємства Демсей наявний Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд, означене свідчить про можливість Відповідача звернутись з апеляційною скаргою самостійно через свого керівника або іншого повноважного представника у строк, встановлений процесуальним законодавством, також Апелянт міг би звернутись за правовою допомогою до іншого адвоката.

Колегія суддів також звертає увагу, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого строку (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №990/115/22).

Сама по собі військова агресія проти України та введення воєнного стану на всій території України не може автоматично означати зупинення всіх процесуальних строків, визначених законом, або ж про автоматичне поновлення таких строків, незалежно від того, існує реальна можливість дотриматись їх чи ні. Військова агресія, воєнний стан як обставини непереборної сили можуть бути поважною причиною пропуску процесуального строку та підставою для його поновлення лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ними обставинами не може виконати ті чи інші процесуальні дії.

Колегія суддів звертає увагу заявника, що сторони перебувають у рівних умовах з точки зору воєнної обстановки, вимкнення електропостачання та збоїв роботи у підсистемі Електронний суд.

З огляду на зазначене, судова колегія, розглянувши клопотання представника Апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, вважає, що підстави для поновлення строку, вказані Апелентом, не можуть бути визнані поважними, оскільки носять суто суб`єктивний характер та не є непереборними в розумінні чинного законодавства.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, враховуючи, що наведені представником Апелянтом підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2025 у справі №915/952/25 не є поважними, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства Демсей.

Відповідно до ч. 4 ст. 261 Господарського процесуального кодексу України копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Керуючись ст. 234, 256, 258, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Приватного підприємства Демсей про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2025 у справі №915/952/25 відмовити.

2. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства Демсей на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.12.2025 у справі №915/952/25.

Ухвалу складено та підписано 23.03.2026 у зв`язку з перебуванням судді учасника колегії суддів Діброви Г.І. з 09.03.2026 по 13.03.2026 у відрядженні, а також участі колегії суддів головуючої судді Принцевської Н.М., а також суддів учасників колегії суддів Діброви Г.І., Ярош А.І. з 16.03.2026 по 20.03.2026 у підготовці НШСУ для підтримання кваліфікації суддів апеляційних господарських судів.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, передбаченому ст.ст.286-289 ГПК України.

Апеляційна скарга та додані до неї матеріали скаржнику не надсилаються поштою, у зв`язку з її поданням через систему "Електронний суд".

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош