УХВАЛА

23 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 916/1668/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Баранця О.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторської фірми "Наш аудит"

на рішення Господарського суду Одеської області

у складі судді Лічмана Л.В.

від 11.09.2025

та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М., Філінюка І.Г.

від 04.02.2026 (повний текст складено 09.02.2026)

у справі за позовом Одеської регіональної торгово-промислової палати

до Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторської фірми "Наш аудит"

про визнання договору недійсним та стягнення 100000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Одеська регіональна торгово-промислова палата звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторської фірми "Наш аудит", в якій просила суд:

- визнати недійсним договір №2024/09/23 про проведення аудиту (аудиторської перевірки), укладений 23.09.2024 між ТОВ АФ "Наш аудит" та Палатою;

- застосувати наслідки недійсності договору, стягнувши з ТОВ АФ "Наш аудит" на користь Палати грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, Палата послалась на те, що оспорюваний договір укладено усупереч приписам Закону України "Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність" та не відповідає принципам незалежності, об`єктивності та професійної компетентності, адже відповідач, будучи членом Палати, не мав права проводити аудит діяльності останньої в період його членства, оскільки міг виникнути потенційний або реальний конфлікт інтересів.

Крім того, позивач вважає, що правочин має бути визнаний недійсним згідно зі ст.232 ЦК України, оскільки існують підстави вважати, що договір вчинено у результаті зловмисної домовленості відповідача та колишнього керівництва позивача, направленої на заволодіння коштами Палати.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 у справі № 916/1668/25, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2026, позов задоволено; визнано недійсним договір № 2024/09/23 про проведення аудиту (аудиторської перевірки), укладений 23.09.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Аудиторською фірмою "Наш аудит" та Одеською регіональною торгово-промисловою палатою; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторської фірми "Наш аудит" на користь Одеської регіональної торгово-промислової палати грошові кошти у розмірі 100 000, 00 грн, 4 542,00 грн судового збору.

01.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма "Наш аудит" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 у справі № 916/1668/25. Касаційна скарга та матеріали касаційної скарги містять клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 у справі № 916/1668/25 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Склад колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду визначено відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 (головуючий суддя - Баранець О.М., судді Мамалуй О.О., Кролевець О.А.).

Перевіривши матеріали касаційної скарги судом встановлено, що вона подана без дотримання вимог статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 287 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування та / або порушення яких конкретно норм матеріального та / або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну (конкретні) підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

З огляду на зміст наведених вище вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити:

пункт 1) - посилання на норму права, яка, на думку скаржника, була неправильно застосована/порушена судом, та обґрунтування, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права, з обґрунтуванням подібності правовідносин, в яких Верховний Суд сформував такий висновок, з правовідносинами у конкретній справі;

пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення;

пункт 3) - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду про її застосування, із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній. Скаржник має чітко вказати, яку саме норму права суди першої та (або) апеляційної інстанцій порушили/застосували неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах першій, третій статті 310 цього Кодексу. Якщо скаржник вважає, що суди порушили норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Однак, зміст касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторської фірми "Наш аудит", поданої до суду касаційної інстанції у цій справі, не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Системний аналіз зазначених вище положень Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, заявник у касаційній скарзі має навести обґрунтування неправильного застосування та/або порушення судом (судами) норм матеріального права та/або процесуального права в обов`язковому взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, тобто на підставу касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Аудиторської фірми "Наш аудит" не зазначає жодної з підстав оскарження передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту касаційної скарги.

За змістом частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції переглядає у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Отже, незазначення скаржником конкретних підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі, передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює прийняття касаційної скарги до розгляду та відкриття за такою касаційною скаргою касаційного провадження. Суд касаційної інстанції не може за особу, яка подала касаційну скаргу, визначити підстави касаційного оскарження та норми права, які були неправильно застосовані судами попередніх інстанцій.

З огляду на викладене, враховуючи принципи диспозитивності та рівності усіх сторін перед законом та судом, Верховний Суд за результатом проведеної перевірки форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановив, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторської фірми "Наш аудит" не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною другою статті 174 вказаного Кодексу передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на вищезазначене, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторської фірми "Наш аудит" на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 у справі № 916/1668/25 підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, згідно вимог статті 291 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копії цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Скаржником, на забезпечення принципу рівності усіх учасників справи перед законом та судом, до касаційної скарги не було додано доказів надіслання копії касаційної скарги та доданих до неї документів позивачу - Одеській регіональній торгово-промисловій палаті.

Верховний Суд зазначає про те, що скаржнику слід виконати вимоги пункту 5 частини другої та пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та усунути недоліки касаційної скарги у спосіб, визначений судом, а саме: протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу в новій редакції з посиланням на норми права, які були порушені та/або неправильно застосовані судами попередніх інстанцій, з обґрунтуванням неправильного застосування та/або порушення судом (судами) норм матеріального та/або процесуального права та із зазначенням конкретних підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а також надати суду докази надіслання копії касаційної скарги в новій редакції іншим учасникам справи.

Усунувши недоліки касаційної скарги, скаржнику необхідно подати суду докази про дату вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, для визначення дотримання заявником касаційної скарги строку на усунення недоліків касаційної скарги, встановленого частиною другою статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Наслідком неусунення названих недоліків протягом установленого строку є повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторської фірми "Наш аудит" на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 у справі № 916/1668/25 підлягає залишенню без руху, то розгляд клопотань скаржника про зупинення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 у справі № 916/1668/25 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку буде здійснено касаційним судом при розгляді питання про можливість відкриття касаційного провадження, у разі усунення недоліків, які допущені при поданні касаційної скарги, у встановлені судом строки.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 291, частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторської фірми "Наш аудит" на рішення Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 у справі № 916/1668/25 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю Аудиторській фірмі "Наш аудит" строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Товариству з обмеженою відповідальністю Аудиторській фірмі "Наш аудит" усунути недоліки касаційної скарги, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:

- надати касаційну скаргу в новій редакції з посиланням на норми права, які були порушені та/або неправильно застосовані судами попередніх інстанцій, з обґрунтуванням неправильного застосування та/або порушення судом (судами) норм матеріального та/або процесуального права та із зазначенням належних підстав для касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а також надати докази надіслання копії касаційної скарги у новій редакції іншим учасникам справи.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга буде вважатись неподаною та буде повернута скаржнику.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. Баранець