РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.03.2026Справа №910/12160/25

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до Департаменту патрульної поліції

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - 1. ОСОБА_1 та 2. Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Омега",

про відшкодування збитків у розмірі 7 403,21 грн,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Департаменту патрульної поліції про відшкодування збитків у розмірі 7 403,21 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №143616а0х3 від 18.11.2020 та внаслідок настання 19.04.2021 дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування у розмірі 27 161,14 грн власнику автомобіля Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Позивач вказує, що відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Toyota Prius, державний номерний знак НОМЕР_2 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Омега" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому ПАТ "Акціонерна компанія "Омега" виплачено на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 19 757,93 грн.

На думку позивача, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 7 403,21 грн підлягає відшкодуванню відповідачем, оскільки водій автомобіля Toyota Prius, державний номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_1 на момент настання спірної дорожньо-транспортної пригоди працював у Департаменті патрульної поліції та виконував службові обов`язки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2025 відкрито провадження у справі №910/12160/25; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін; залучено до участі у розгляді справи ОСОБА_1 та Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Омега" в якості третіх осіб 1 і 2, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

20.10.2025 Департаментом патрульної поліції сформовано в системі "Електронний суд" відзив на позов, в якому відповідач вказує, що позивачем пропущено строк загальної позовної давності, встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України, оскільки виплату страхового відшкодування від ПАТ "СК "Омега" було сплачено 03.09.2021, саме із цієї дати слід обраховувати строк позовної давності, однак із позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулася до суду 29.09.2025 - через чотири роки. Крім того, відповідач зазначає, що акт огляду транспортного засобу, який наданий як доказ по справі, містить ряд дефектів, а саме: у ньому не зазначена час огляду транспортного засобу коли він проводився, відсутній номер справи, не зазначено коду Audatex, що дає можливість станції технічного обслуговування здійснювати збільшення та коригування свої послуг. Також відповідач звертає увагу суду, що позивач не долучив документи, які б підтверджували повноваження ОСОБА_2 на складання відповідного акту огляду транспортного засобу (дефектної відомості), а саме статус оцінювача або судового експерта (ліцензія, сертифікат, тощо). Тому, на думку відповідача, такий акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 22.04.2021 не може бути належним та допустимим доказом по справі.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

В частині 4 статті 166 Господарського процесуального кодексу України вказано, що відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Пунктом 9 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 03.10.2025 у справі №910/12160/25 встановлено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "АРКС" строк на подання відповіді на відзив - протягом семи днів з дня отримання відповіді на відзив.

Згідно долученої до відзиву квитанції №4810096 відзив був доставлений до електронного кабінету позивача 20.10.2025 о 10 год. 15 хв.

Відтак, керуючись приписами ч. 1 ст. 116, п. 2) ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" вправі було подати відповідь на відзив до 27.10.2025 (включно), однак таким своїм правом не скористалось.

За приписами частини 4 статті 168 Господарського процесуального кодексу України пояснення третьої особи подаються в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк, який дозволить третій особі підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, та надати пояснення до позову або відзиву, а іншим учасникам справи - відповідь на такі пояснення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Пунктом 11 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 03.10.2025 у справі №910/12160/25 встановлено ОСОБА_1 та Приватному акціонерному товариству "Акціонерна компанія "Омега" строк на подання пояснень по суті спору - протягом двадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, ухвала суду від 03.10.2025 про відкриття провадження у справі №910/12160/25 була доставлена до електронного кабінету Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Омега" 06.10.2025 о 18 год. 07 хв., про що судом було отримано інформацію 07.10.2025 о 09 год. 03 хв.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, керуючись приписами п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що днем вручення третій особі-2 ухвали суду від 03.10.2025 є 07.10.2025.

Отже, керуючись приписами ч. 1 ст. 116, п. 2) ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Омега" вправі було подати пояснення по суті спору до 27.10.2025 (включно), однак таким своїм правом не скористалось.

Натомість ОСОБА_1 ухвала суду від 03.10.2025 була надіслана за адресою місця проживання, вказаною у відповіді №1854787 від 03.10.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру: АДРЕСА_1 , рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали.

Однак, поштове відправлення №R20 не було вручене третій особі-1 та було повернуте до суду 28.10.2025 у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою, що підтверджується інформацією із пошукової системи відстеження поштових відправлень на веб-сайті АТ "Укрпошта".

Пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що днем вручення судового рішення є, зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, ухвала суду від 03.10.2025 вважається такою, що вручена ОСОБА_1 18.10.2025 (дата проставлення на довідці відділення поштового зв`язку відмітки щодо причини повернення поштового відправлення).

Відтак ОСОБА_1 вправі був подати пояснення по суті спору до 07.11.2025 (включно), однак таким своїм правом не скористався.

З огляду на викладене справа №910/12160/25 підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

18.11.2020 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №143616а0х3 (надалі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 18 Договору строк його дії встановлено з 19.11.2020 по 18.11.2021.

19.04.2021 близько 12 год. 30 хв. у м. Києві по вул. Вільгельма Котарбінського, в дворі будинку 17, водій ОСОБА_1 , керуючи службовим автомобілем Toyota Prius, державний номерний знак НОМЕР_2 на синьому фоні, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.9 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27.05.2021 у справі №761/15851/21, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У зв`язку з зверненням страхувальника до страховика за Договором із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу від 21.04.2021, позивачем на підставі страхового акту №ARX2767213 від 28.04.2021 розраховано страхове відшкодування з урахуванням виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Інтер Авто Україна" (одним із видів діяльності якого є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів) рахунку-фактури №/1 від 23.04.2021 на суму 27 161,14 грн та виконано свої зобов`язання за Договором з відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Інтер Авто Україна" (СТО) у сумі 27 161,14 грн, що підтверджується платіжним дорученням №775182 від 29.04.2021.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Toyota Prius, державний номерний знак НОМЕР_2 на синьому фоні, станом на дату настання спірної ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Омега" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201942626, що підтверджується інформацією з бази Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо вказаного полісу.

За наслідками звернення Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Омега" із заявою про страхове відшкодування, третьою особою було перераховано позивачу страхове відшкодування у розмірі 19 757,93 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2124 від 03.09.2021.

При цьому, листом вих. №94 від 01.07.2024 Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Омега" повідомило Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС", що під час врегулювання справи щодо розрахунку суми страхового відшкодування йому стало відомо, що 01.03.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Інтер Авто Україна" здійснювало розрахунки відновлювального ремонту транспортного засобу Volkswagen Touareg, з тогочасним державним номерним знаком НОМЕР_3 , vin-код НОМЕР_4 , який був забезпечений на той час полісом ОСЦПВ №АК/8785807 ПАТ "СК "Українська страхова група". Відтак, отримавши від ПАТ "СК "Українська страхова група" відповідь, дослідивши акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) та фото огляду транспортного засобу Volkswagen Touareg, vin-код НОМЕР_4 , для визначення розміру оціненої шкоди експертом Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Омега" розраховано коефіцієнт фізичного зносу, який складає 0,4797. Крім того, Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Омега" вказало, що при розрахунку збитку не було враховано вартість робіт, які не зафіксовані в Акті огляду, як такі, що не мають пошкодження внаслідок даного ДТП, а саме - мийка автомобіля вартістю 264,00 грн.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для покладення на Департамент патрульної поліції обов`язку з відшкодування позивачу заподіяної внаслідок ДТП шкоди автомобілю Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , в частині різниці між виплаченим Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" потерпілій особі відшкодуванням та відшкодованим Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Омега", як страховиком за полісом відповідальності відповідача, розміром страхового відшкодування.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС", виплативши страхове відшкодування власнику автомобіля Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , набуло право вимоги в частині коштів у розмірі 27 161,14 грн.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, належать до позадоговірних зобов`язань. Ці правовідносини регулюються Главою 82 Цивільного кодексу України.

За загальними положеннями статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 Господарського кодексу України).

Для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: порушення зобов`язання; збитки; причинний зв`язок між порушенням зобов`язання та збитками; вина.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Статтями 1166, 1167 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, а саме: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті 1167 Цивільного кодексу України.

За приписами частин 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У даній справі позивач вказує, що збитки були завдані протиправною дією працівника Департаменту патрульної поліції при виконанні ним своїх службових обов`язків.

Перебування ОСОБА_1 у трудових (службових) відносинах з Департаментом патрульної поліції станом на дату настання ДТП встановлене Шевченківським районним судом міста Києва у постанові від 27.05.2021 у справі №761/15851/21 та не заперечувалось відповідачем у відзиві, а відтак дані обставини в силу приписів ч.ч. 1, 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають доказуванню.

Факт неправомірних дій ОСОБА_1 , що мали своїм наслідком завдання автомобілю Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , збитків, встановлений постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27.05.2021 у справі №761/15851/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заперечення відповідача щодо позову фактично звелись до наявності в акті огляду транспортного засобу (дефектній відомості) недоліків, якими, на думку відповідача, є не зазначення часу огляду транспортного засобу коли він проводився, відсутність номеру справи, не зазначення коду Audatex, відсутність документів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_2 на складання відповідного акту огляду транспортного засобу (дефектної відомості).

Щодо розміру завданих автомобілю Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок спірної ДТП збитків, то суд відзначає, що визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 "Докази та доказування" Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж.К. та інші проти Швеції" Суд наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні Європейського суду з прав людини від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України", в якому Суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

На підтвердження розміру завданих автомобілю Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , збитків позивачем було надано:

- акт огляду транспортного засобу від 22.04.2021, в якому зафіксовано пошкодження спірного авто, в тому числі із здійсненням фото фіксації;

- виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Інтер Авто Україна" рахунок-фактури від 23.04.2021 на суму 27 161,14 грн для оплати ремонтних робіт по автомобілю Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- ремонтну калькуляцію №1.003.21.0 від 23.04.2021, виконану для автомобіля Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 ;

- платіжне доручення №775182 від 29.04.2021 на суму 27 161,14 грн, з якого вбачається, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" було перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю "Порше Інтер Авто Україна" кошти у розмірі 27 161,14 грн в якості виплати страхового відшкодування та згідно рахунку №/1 від 23.04.2021.

З аналізу ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України та ст.ст. 25, 26 Закону України "Про страхування" вбачається, що сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов`язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами по справі.

Наведені відповідачем недоліки акту огляду транспортного засобу від 22.04.2021 в частині не зазначення часу (за наявності дати складення такого акту), не спростовують зафіксовані в цьому акті пошкодження автомобіля Volkswagen Touareg, тим більше, що до такого акту додані фотографії пошкоджень. При цьому, відповідачем не вказується про те, що будь-яке із зафіксованих в акті та на фото пошкоджень автомобіля Volkswagen Touareg не відноситься до спірної ДТП.

Також ні законодавство, ні звичаї ділового обороту не передбачають обов`язку зазначення в акті огляду транспортного засобу коду Audatex, оскільки визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у комп`ютерній програмі Audatex відбувається шляхом заповнення даних про характер пошкоджень, які зафіксовані в акті огляду транспортного засобу. Тобто спершу проводиться огляд автомобіля та фіксація пошкоджень, а вже потім здійснюється калькуляція вартості ремонту. Таким чином, в момент огляду пошкоджень автомобіля є неможливим зазначення коду (реквізитів) калькуляції ремонту.

У суду відсутні будь-які підстави вважати, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Інтер Авто Україна" (одним із видів діяльності якого за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів) не було виконано відновлювального ремонту застрахованого за Договором автомобіля після одержання від позивача суми коштів, необхідної для такого ремонту.

Пунктом 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 (надалі - Методика), передбачено, що значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки.

Відповідно до Свідоцтва серії НОМЕР_5 про державну реєстрацію транспортного засобу рік випуску автомобіля Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , - 2017, а відтак на дату ДТП (19.04.2021) строк його експлуатації не перевищував 7 років.

Водночас із загального правила пункту 7.38 Методики у пункті 7.39 Методики зазначено виключення.

Так, згідно п. 7.39 Методики винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.

При цьому, як повідомила третя особа-2, до настання спірної ДТП автомобіль Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , вже потрапляв у ДТП (у 2019 році).

Відтак, Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Омега" було визначено розмір страхового відшкодування за полісом №201942626 із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який за розрахунками страховика відповідача склав 0,4797.

В свою чергу Департаментом патрульної поліції не надано жодних доказів на противагу наданим позивачем доказам ні на спростування вартості відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , ні на спростування вірності здійсненого його ж страховиком за полісом №201942626 розрахунку коефіцієнту фізичного зносу.

Фактично відповідач проігнорував приписи ст.ст. 3, 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають змагальність сторін і обов`язок доведення обставин на які посилається, не лише позивача, а й відповідача. Тобто вся правова позиція відповідача зводиться до формальних та частково необґрунтованих зауважень щодо наданого позивачем акту огляду транспортного засобу без надання будь-яких доказів, наприклад, власної фото чи відео фіксації пошкоджень автомобіля (в тому числі із нагрудної капери патрульного), чи контррозрахунку застосованого Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Омега" значення коефіцієнту фізичного зносу, якщо він вважає його невірно визначеним.

Саме в інтересах відповідача було укладено поліс №20194262 і правильність визначеного третьою особою-2 розміру страхового відшкодування (в якомога максимально допустимому розмірі по відношенню до завданих збитків) в інтересах в першу чергу страхувальника за полісом, оскільки страховик за договором КАСКО після виплати страхового відшкодування потерпілій особі набуває права вимоги до страховика за полісом в межах обмеженої суми коштів, в той час як різниця між збитками та страховою виплатою покладається на завдавача шкоди.

Відповідальність страховика за полісом обмежуються витратами, пов`язаними з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу (ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004, що був чинним станом на дату ДТП), а також завжди зменшуються на суму франшизи (ст. 12.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004).

Попри наведене відповідач не надав жодних доказів для наявності підстав вважати, що Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Омега" було невірно визначено значення коефіцієнту фізичного зносу чи невірно визначено розмір страхового відшкодування, яке підлягало виплаті за полісом №201942626.

Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, суд, застосовує стандарт "balance of probabilities" ("баланс ймовірностей"), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, а ніж не мав місце, та приходить до висновку, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , склала 27 161,14 грн.

Попри наведене, суд звернув увагу, що Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Омега" при розрахунку збитку не було враховано вартість мийки автомобіля вартістю 264,00 грн, як витрати, що не мають пошкодження внаслідок даного ДТП.

Частиною 1 статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004, що був чинним станом на дату ДТП, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Очевидно, що відновлювальний ремонт автомобіля потребував фарбування деталей (що вказано в калькуляції), а для здійснення фарбування деталей автомобіля існує необхідність здійснити мийку автомобіля. Тобто миття автомобіля перед його фарбуванням є пов`язаними із відновлювальним ремонтом витратами.

Загальновідомою є інформація, що у 2021 році середня вартість зовнішньої мийки (якої достатньо для початку відновлювальних робіт) автомобіля класу седан в місті Києві складала 150-250 грн, а відтак суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується необхідність понесення власником автомобіля Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , витрат для його відновлення, в тому числі на оплату мийки автомобіля вартістю 264,00 грн.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у ст. 37 цього Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічні висновки зроблені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, від 14.12.2021 у справі №147/66/17 (на які посилається скаржник) та від 12.09.2018 у справі №569/96/17, від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц, від 27.03.2019 у справі №752/16797/14-ц, від 22.02.2022 у справі №201/16373/16-ц, від 14.06.2023 у справі №125/1216/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №201/16373/16-ц в тому числі викладено висновок, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразового наголошувала на тому, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Отже, дані витрати на оплату мийки автомобіля Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 264,00 грн підлягали включенню Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Омега" у розрахунок збитку та повинні були бути відшкодовані третьою особою-2 за полісом №201942626.

Таким чином, розмір завданих збитків складає 27 161,14 грн, частина яких у розмірі 20 021,93 грн повинна була бути відшкодована третьою особою-2, як страховиком цивільно-відповідальності Департаменту патрульної поліції за полісом №201942626, в той час як Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Омега" були відшкодовані збитки лише в частині 19 767,93 грн, проте це не зумовлює обов`язок Департаменту патрульної поліції відшкодувати витрати на оплату мийки автомобіля Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 264,00 грн.

Причино-наслідковий зв`язок між завданими збитками та протиправною поведінкою полягає у тому, що ОСОБА_1 , який станом на дату ДТП перебував у службових відносинах із відповідачем та виконував свої трудові обов`язки (що відповідачем не заперечувалось у відзиві), було порушено п. 10.9 Правила дорожнього руху, внаслідок чого було спричинено ДТП, у результаті якої завдано матеріальної шкоди автомобілю Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Частиною 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду автомобілю Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, то відповідно у Департаменту патрульної поліції наявний обов`язок відшкодувати різницю між завданою шкодою та розміром страхового відшкодування, яке підлягало виплаті страховиком за полісом, - кошти у розмірі 7 139,21 грн (27 161,14 грн вартості відновлювального ремонту - 20 021,93 грн, які підлягали відшкодуванню страховиком за полісом).

Доказів відшкодування збитків в іншій частині - 7 139,21 грн матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на наведене суд дійшов висновку про наявність у Департаменту патрульної поліції обов`язку з відшкодування Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "АРКС" збитків у розмірі 7 139,21 грн.

Щодо викладеної відповідачем у змісті позовної заяви заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Департамент патрульної поліції вказує, що позивачем пропущено строк загальної позовної давності, встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України, оскільки виплату страхового відшкодування від СК "Омега" було сплачено 03.09.2021, саме із цієї дати слід обраховувати строк позовної давності, однак із позовом Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" звернулася до суду 29.09.2025 - через чотири роки.

Перш за все, суд звертає увагу відповідача, що спір у даній справі стосується стягнення заборгованості у порядку суброгації.

При суброгації, яка регулюється статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України "Про страхування" у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика, а отже, строк позовної давності за вимогами позивача слід обраховувати виходячи із дати ДТП (19.04.2021).

Попри наведене, статтею 256 Цивільного кодексу України унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За приписами статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 Цивільного кодексу України).

Аналіз змісту статей 256, 257 та 261 Цивільного кодексу України в їх сукупності і взаємозв`язку дозволяє зробити висновок, що до заявленої позивачем майнової вимоги про відшкодування матеріальних збитків застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними.

За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.

Законодавство можевизначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України.

Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.

Законом України від 30.03.2020 №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (надалі - Закон № 540-IX) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом №540-IX.

Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі №910/18489/20 (провадження №12-46гс22).

Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02.04.2020 по 30.06.2023.

Поряд із цим Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.

Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (надалі - Закон №2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17.03.2022.

Надалі Законом України від 08.11.2023 №3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон №3450-ІХнабрав чинності 30.01.2024.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 зазначає, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.

Отже, оскільки в цій справі станом на 02 квітня 2020 року позовна давність щодо вимоги про відшкодування шкоди не спливла (його перебіг навіть не розпочався, оскільки делікт трапився 19.04.2021), то перебіг цього строку є зупиненим і дотепер (внаслідок продовження на строк дії карантину та воєнного стану й подальшого зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану), а відтак Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" не було пропущено строку позовної давності під час звернення до суду у вересні 2025 року із даним позовом.

За таких обставин позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" підлягає частковому задоволенню із стягненням з Департаменту патрульної поліції відшкодування шкоди у розмірі 7 139,21 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.cт. 2, 13, 74, 76, 79, 80, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3; ідентифікаційний код 40108646) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 20474912) збитки у розмірі 7 139 (сім тисяч сто тридцять дев`ять) грн 21 коп. та судовий збір у розмірі 2 336 (дві тисячі триста тридцять шість) грн 02 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.03.2026.

Суддя Роман БОЙКО