ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року Справа № 902/1111/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Романюк Ю.Г., суддя Миханюк М.В. , суддя Коломис В.В.

секретар судового засідання Порєчна Т.Г.

за участю представників:

позивача: Антропов А.К. (в режимі відеоконференції)

відповідача: Кащук А.М. (в режимі відеоконференції)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: адвокат Обертюх Т.С. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухвалене 16.12.2025 суддею Яремчуком Ю.О. у м. Вінниця (повний текст рішення складено 25.12.2025)

у справі № 902/1111/25

за позовом Гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних сил України "ВЕТЕРАНИ"

до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця"

про визнання протиправним (незаконним) рішення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції; процесуальні дії у справі:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 16.12.2025 позов задоволено. Визнано протиправним (незаконним) та скасовано рішення засідання комісії структурної одиниці "Вінницькі міські ЕМ" АТ "Вінницяобленерго", яке оформлено протоколом 13 березня 2025 року за № 108. Стягнуто з АТ "Вінницяобленерго" на користь Гаражного товариства ветеранів війни, праці і Збройних сил України "ВЕТЕРАНИ" 2 422, 40 грн судових витрат зі сплати судового збору.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було доведено належними доказами факту споживання електричної енергії на непобутові потреби, що згідно приписів абз. 12 п. 2.3.12. Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 мало бути встановлено при обстеженні внутрішніх електричних мереж споживача та слугувало б передумовою для зобов`язання останнього здійснити заходи з усунення такого порушення.

Не погоджуючись зі вказаним процесуальним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить останнє скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові, а також стягнути з позивача витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Листом від 15.01.2026 справу витребувано із Господарського суду Вінницької області.

27.01.2026 матеріали справи № 902/1111/25 надійшли до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на рішення Господарського суду Вінницької області від 16.12.2025 у справі № 902/1111/25 - залишено без руху; запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, шляхом подання до суду доказів доплати судового збору в розмірі 726, 72 грн протягом 10 днів із дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026, серед іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Вінницяобленерго" на рішення Господарського суду Вінницької області від 16.12.2025 у справі №902/1111/25.

10.02.2026 до суду надійшов відзив третьої особи на апеляційну скаргу, а 11.02.2026 - відзив позивача.

09.03.2026 (сформоване 06.03.2026) на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду через систему ЄСІКС надійшло клопотання представниці позивача - адвоката Федчук Т.М. про відкладення розгляду справи.

Останнє обґрунтоване перебуванням представниці позивача у відпустці у період з 09 березня по 24 березня 2026 року, у зв`язку з чим просить відкласти розгляд справи.

У судовому засіданні 10.03.2026 під час вирішення судом клопотання про відкладення розгляду справи присутні представники учасників провадження поклалися на розсуд суду.

Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 56 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво), або через представника.

Згідно з ч. 11 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи лише у разі, якщо повідомлені учасником справи причини неявки будуть визнані судом поважними.

Судом враховано, що у судовому засіданні присутній керівник позивача, який має право здійснювати самопредставництво юридичної особи.

Разом з цим, представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, який міститься у матеріалах справи.

Окрім того, належних доказів перебування представниці позивача у відпустці у заявлений період суду надано не було.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що наведені у клопотанні причини не свідчать про об`єктивну неможливість участі сторони у розгляді справи, у зв`язку з чим підстави для відкладення розгляду справи відсутні, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Узагальнений виклад доводів апеляційної скарги та заперечень учасників справи:

В апеляційній скарзі відповідач вважає оскаржуване рішення незаконним, оскільки воно ухвалене з неповним дослідженням доказів, невідповідністю висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, а також практики їх застосування Верховним Судом, тому останнє підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що Акт про порушення №07491 від 19.02.2025 року був підписаний головою правління Форісом С.П. без жодних зауважень, що свідчить про згоду з виявленими порушеннями. Представники позивача під час перевірки мали змогу ознайомитися з фактом порушення та його фотофіксацією, не надавши жодних заперечень.

Відповідач зауважує, що фотоматеріали, додані до Акта, відображають проведену перевірку та підтверджують обставини порушення. Суд першої інстанції безпідставно сумнівався у їх достовірності, не врахувавши, що акт підписано без заперечень і що виявлене порушення продемонстровано позивачу.

Також вказано, що законодавець надав апелянту як оператору системи розподілу (далі - ОСР) повноваження щодо здійснення контролю за дотриманням споживачами вимог Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ) відповідно до умов укладених договорів та для запобігання порушень законодавства України у сфері енергетики.

Споживач зобов`язаний звертатися до оператора системи з заявою про організацію окремого комерційного обліку та оформлення відповідного акту. Організація такого обліку здійснюється шляхом створення умовних точок комерційного обліку, а обсяги споживання визначаються постачальником послуг у межах встановлених нормативів. У разі виявлення споживання електроенергії на непобутові потреби оператор складає акт про порушення ПРРЕЕ та встановлює зобов`язання споживача усунути порушення протягом 30 днів.

Верховний Суд у практиці зазначає, що виявлені факти споживання електроенергії на непобутові потреби можуть підтверджуватися, зокрема, фотоматеріалами, публічною інформацією та даними місцевих органів влади. Саме тому, на думку відповідача, у цій справі наявні докази підтверджують, що позивач порушив п.?2.3.12 ПРРЕЕ, а суд першої інстанції неправильно оцінив їх вірогідність та допустимість.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Обґрунтовуючи свою позицію зазначає, що твердження відповідача про нібито визнання порушення через підписання Акта головою правління без зауважень є помилковим та суперечить принципам доказування. Підписання документа у графі "ознайомлений" свідчить лише про факт вручення примірника, а не про згоду зі змістом правопорушення. Позивач послідовно заперечував і заперечує порушення п.п. 20 п. 5.5.5 ПРРЕЕ щодо використання електроенергії на непобутові потреби, що додатково підтверджується Протоколом № 108, у якому споживач відмовився від підпису, що підтверджує відсутність погодження або визнання порушення.

За доводами позивача, обставини відсутності в акті про порушення підпису незаінтересованої особи, а також відсутність будь-якої відеофіксації проведення перевірки та окремої фіксації відмови від підпису свідчать про недійсність Акту про порушення № 07491 від 19.02.2025 та, відповідно, рішення, оформленого протоколом засідання комісії за результатами його розгляду.

Буквальний аналіз Акта про порушення свідчить про відсутність у ньому належних та допустимих доказів. Надана фотофіксація фактично не дозволяє достовірно ідентифікувати об`єкт, його точне місце розташування, стан внутрішніх мереж або сам факт підключення до електромереж. Фото вивіски на приватному гаражі, яка не містить адреси та не вказує на конкретне відношення до ГТВВПЗСУ "Ветерани", може слугувати лише непрямим доказом і не є підтвердженням здійснення господарської діяльності в розумінні законодавства. Такий доказ потребує обов`язкового підкріплення результатами обстеження внутрішніх електричних мереж для встановлення фактичного використання енергії за фіксованою ціною для побутових потреб на інші цілі. Відповідач, усупереч вимогам п. 2.3.12 ПРРЕЕ, таке обстеження не провів, хоча Позивач звертався з відповідним проханням. Відсутність перевірки внутрішніх мереж унеможливлює підтвердження факту безоблікового споживання, що є необхідною умовою для застосування санкцій та прийняття рішення комісією щодо зобов`язання споживача усунути порушення.

Також зазначається, що на відповідній території відсутні гаражі з належними організації вивісками, які б рекламували господарську діяльність.

Оскільки Акт не містить об`єктивного підтвердження складу правопорушення, а процедура його фіксації була порушена Відповідачем, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, у поданому відзиві на апеляційну скаргу висловила повну підтримку правової позиції скаржника, наголосивши на правомірності оскаржуваних дій та правильності проведених нарахувань.

Зокрема, ТзОВ "Енера Вінниця" зазначає, що суд першої інстанції не врахував подані ними докази на підтвердження здійснення позивачем господарської діяльності, а саме: рахунки та акти приймання-передачі активної електричної енергії за період з 20.08.2024 по 19.02.2025, коригуючий платіжний документ № 1-13 та акт коригування № 1-13 на суму 275 909,44 грн. На їх думку, виходячи з цих документів вбачається, що обсяги споживання електричної енергії позивачем істотно перевищують встановлені соціальні норми споживання для побутових потреб.

У судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві, та просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Представниця третьої особи також підтримала доводи апеляційної скарги та просила рішення суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та доводи/заперечення учасників провадження, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, з урахуванням повноважень, визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Обставини справи, встановлені судами:

19.02.2025 представниками позивача (ОСР) було проведено перевірку на об`єкті, розташованому за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 23.

Під час проведення технічної перевірки, за твердженням позивача, було виявлено порушення п.п. 20 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, яке полягало у використанні електричної енергії для професійної та/або господарської діяльності на об`єкті, що здійснює розрахунки за електричну енергію за тарифом побутового споживача.

За результатами виявленого порушення на місці його встановлення представниками ОСР у присутності голови правління ГТВВПЗСУ "ВЕТЕРАНИ" Форіса Сергія Павловича складено Акт про порушення ПРРЕЕ № 07491 від 19.02.2025, яким зафіксовано відповідне порушення.

Судами встановлено, що Акт про порушення № 07491 від 19.02.2025 складено об 11 год. 45 хв. та підписано головою правління ГТВВПЗСУ "ВЕТЕРАНИ" Форісом С.П., який допустив представників ОСР на об`єкт за вказаною адресою та надав документи, що посвідчують його особу, а саме паспорт серії НОМЕР_1 , про що зазначено у самому Акті про порушення.

Після складення Акту про порушення № 07491 від 19.02.2025 у примірнику акта, що залишився у ОСР, голова правління ГТВВПЗСУ "ВЕТЕРАНИ" Форіс С.П. проставив свій підпис. Примірник акта для споживача було вручено останньому після завершення технічної перевірки на об`єкті за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 23, однак цей останній не був підписаний споживачем.

У подальшому відповідачем прийнято рішення, оформлене протоколом засідання комісії № 108 від 13.03.2025, прийнятим за результатами розгляду Акту про порушення № 07491 від 19.02.2025.

У зазначеному протоколі вказано, що комісія розглянула акт про порушення, договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, а також фото- та відеоматеріали, додані до акта, та вирішила:

1. Балансоутримувачу електричних мереж за адресою: м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 23 здійснити заходи з усунення виявленого порушення шляхом негайного припинення споживання електричної енергії на непобутові потреби;

2. Балансоутримувачу електричних мереж звернутися до АТ "Вінницяобленерго" для оформлення технічних вимог/умов щодо збільшення потужності та виготовлення проєктної документації;

3. СО "Вінницькі міські ЕМ" надати ТзОВ "Енера Вінниця" додаткову інформацію, необхідну для проведення коригуючого розрахунку, зокрема:

- величина договірної потужності об`єкта споживача - 40 кВт;

- дата усунення порушення - порушення не усунуто;

- помісячний обсяг споживання електричної енергії за період з серпня (з 20 по 31) 2024 року по лютий (з 01 по 19) 2025 року - всього 45 739 кВт;

4. Ознайомити споживача із протоколом засідання комісії.

У протоколі в розділі "Запрошені" зазначено про участь голови правління ГТВВІЗСУ "Ветерани" Форіса С.П., який діє на підставі статуту. Водночас у графі "Протокол засідання комісії отримав" відсутні підпис, ПІБ та дата. Натомість зазначено: "Споживач від підпису відмовився", а також наявні ПІБ та підписи деяких членів і голови комісії.

В акті про порушення зазначено, що "порушено п.п. 20 п. 5.5.5 ПРРЕЕ, а саме використання електричної енергії для професійної та/або господарської діяльності на об`єкті, що розраховується за електричну енергію за тарифом побутового споживача. Споживання електричної енергії ГТВВІЗСУ "Ветерани" за договором ВІ-441800 для потреб живлення електроустановок STAG ГБО, приміщення якого заживлено від мереж ГТВВІЗСУ "Ветерани". Порушення продемонстровано споживачу.

Акт підписано трьома представниками оператора системи.

Водночас у примірнику Акту, наданому позивачем, у графі "З актом про порушення ознайомлений споживач (представник споживача або інша особа, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача)" підпис та ПІБ відсутні. Також у графі "Відмову споживача (представника споживача або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача) підписувати акт про порушення або залишення ним місця порушення засвідчує свідок" підпис та ПІБ свідка відсутні.

До акта про порушення додано фотографію з рекламними вивісками на приміщеннях. У додаткових відомостях зазначено, що фотофіксацію проведено фотокамерою відповідного мобільного телефону.

17.07.2025 відбулося відключення позивача від електропостачання на будь-які потреби.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції керувався наступними нормами права з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до статей 15 та 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оскарження. Кожна особа може звернутися до суду для захисту своїх немайнових та майнових прав і законних інтересів.

Керуючись частиною 2 статті 275 Господарського кодексу України, відпуск електричної енергії без оформлення договору енергопостачання заборонений.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку здійснюють діяльність на договірних засадах, укладаючи, зокрема, договори про надання послуг з розподілу електроенергії.

Згідно з частиною 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", споживач зобов`язаний сплачувати за електроенергію та послуги відповідно до укладених договорів, дотримуватися правил технічної експлуатації та безпеки власних електроустановок, а також нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електроенергії.

Відповідно до частини 1 статті 77 цього Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, несуть відповідальність згідно з законом.

Згідно з пунктом 15 частини 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", діяльність учасників ринку здійснюється на договірних засадах, зокрема шляхом укладання договорів про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до частини 2 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", побутові та малі непобутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг.

Згідно з пунктом 62 частини 1 статті 1 цього Закону, побутовий споживач - фізична особа, яка використовує електроенергію для власних побутових потреб без професійної чи господарської діяльності, або колективний побутовий споживач - юридична особа, створена об`єднанням фізичних осіб, що розраховується за електроенергію за показами загального облікового засобу.

Відповідно до пункту 47 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії", непобутовий споживач - фізична особа-підприємець або юридична особа, яка купує електроенергію для цілей, не пов`язаних із власним побутовим споживанням.

Згідно з пунктом 2.3.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), споживання електроенергії за відповідним тарифом має здійснюватися окремим комерційним обліком. У разі споживання електроенергії на об`єкті (крім побутового) за фіксованою ціною для побутових споживачів, але на цілі, для яких фіксована ціна не передбачена, споживач зобов`язаний звернутися до оператора системи для організації окремого обліку та встановлення додаткового засобу обліку.

За змістом ПРРЕЕ, якщо оператор системи виявляє факти споживання електроенергії за фіксованою ціною на непобутові потреби, складається акт про порушення ПРРЕЕ з зазначенням зобов`язань споживача усунути порушення та організувати комерційний облік протягом 30 днів з дня складання акта, а також укласти відповідний договір з електропостачальником.

Підтвердженням споживання електроенергії на непобутові потреби можуть слугувати: отримана інформація від органів влади та податкової служби; рекламні вивіски, фасадні таблички; фото- та відеоматеріали з відповідною рекламою; рекламна інформація з продажу товарів чи надання платних послуг в Інтернеті.

Оператор системи має право обстежувати внутрішні електромережі на об`єкті споживача. У разі недопуску представників оператора, весь обсяг електроенергії вважається спожитим на непобутові потреби.

Якщо факт споживання на непобутові потреби підтверджено, у протоколі комісії зазначаються заходи щодо усунення порушення. Копія протоколу надається електропостачальнику для коригування розрахунку.

Електропостачальник проводить перерахунок вартості фактично спожитої електроенергії за чинним тарифом з дня останнього контрольного огляду або технічної перевірки до дня виявлення порушення, але не більше ніж за 6 місяців, та надає споживачу коригуючий платіжний документ.

У разі несплати коригуючого платежу протягом 30 днів електропостачання припиняється за ініціативою постачальника у встановленому порядку.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції надавав оцінку висновкам суду першої інстанції; мотиви прийняття або відхилення аргументів учасників справи:

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї та надавши правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, колегія суддів зазначає таке.

Щодо доводів скаржника про відсутність зауважень в Акті як доказу визнання споживачем факту порушення.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та суб`єктів господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, факт підписання головою правління позивача Форісом С.П. Акту про порушення без зауважень в цій справі не свідчить про безумовне визнання усіх викладених у ньому обставин.

Оцінюючи зазначений акт у сукупності з іншими наявними у справі доказами, колегія суддів виходить із того, що такий доказ не має наперед встановленої сили та не є визначальним, а відтак не може домінувати над іншими доказами у справі. Відповідно, сам лише факт його підписання без зауважень не звільняє суд від обов`язку перевірки наведених у ньому обставин та їх підтвердження іншими належними і допустимими доказами.

Верховний Суд у Постанові від 08.10.2025 у справі № 927/46/25 зазначає, що підписання актів без зауважень не позбавляє права споживача на судовий захист.

Суд наголошує, що Акт про порушення є документом фіксації певних обставин, виявлених під час перевірки, а не актом індивідуальної дії, що встановлює вину особи. Підпис представника споживача свідчить виключно про підтвердження факту здійснення перевірки та ознайомлення з текстом документа.

Підсумовуючи, відсутність письмових заперечень безпосередньо в момент складання акта не може тлумачитися як відмова від права на судовий захист або як беззастережне визнання факту порушення, оскільки право право на справедливий суд гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 124 Конституції України.

Щодо твердження апелянта про належність фотофіксації рекламних вивісок як доказу нецільового використання електричної енергії, апеляційний суд зазначає таке.

? Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

?Згідно зі ст.76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять до предмета доказування, при цьому докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

?Частинами 1-3 ст.13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки, а кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, у цій справі надані фотокопії рекламних табличок ("Встановлення ГБО (контакти номерів телефону)", "Металопластикові вікна") дійсно не містять прив`язки до місцевості (на них відсутня адреса чи назва суб`єкта, який надає послуги тощо), що унеможливлює ідентифікацію цих об`єктів як таких, що належать позивачу.

Разом з цим, матеріали справи не містять жодних доказів, що зазначені в рекламі послуги надавались саме ГТВВІЗСУ "Ветерани" на комерційній основі або що відповідна діяльність здійснювалась із використанням внутрішніх мереж товариства.

Отже, сама по собі наявність фотографії вивіски, походження якої неможливо встановити під час розгляду даної справи, не є належним підтвердженням факту порушення та не може слугувати законною підставою для застосування санкцій чи зміни тарифу.

Відсутність інформації від податкових органів, органів місцевого самоврядування або доказів розміщення реклами із зазначенням конкретної адреси об`єкта позивача свідчить про те, що апелянт ґрунтує своє рішення на припущеннях, а не на сукупності належних та допустимих доказів.

Окрему увагу колегія суддів звертає на положення п. 2.3.12 ПРРЕЕ, відповідно до приписів якого при складенні акта про порушення ОСР має право обстежувати внутрішні електричні мережі та струмоприймачі на об`єкті споживача на предмет споживання енергії на непобутові потреби. Саме за результатами такого технічного обстеження встановлюється факт правопорушення, що є підставою для зобов`язання споживача усунути порушення.

Хоч проведення обстеження є правом апелянта, у цій ситуації для фактичного підтвердження неправомірного використання позивачем електроенергії воно відіграє визначальну роль, оскільки надані фотодокази самі по собі не свідчать про порушення. Відтак, для належної доказовості енергопостачальник мав не просто зафіксувати зовнішню вивіску, а виявити та зафіксувати фактичну роботу електрообладнання, безпосередньо підключеного до мережі позивача, що дійсно підтверджувало б комерційне використання енергії.

Проте матеріали справи не містять жодного технічного звіту, акта обстеження струмоприймачів чи замірів потужності, що вказує на відсутність підтвердження використання мереж для цілей, не пов`язаних із побутовими потребами.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на доводи ТзОВ "Енера Вінниця" про те, що місцевим господарським судом не враховано подані останнім рахунки, акти приймання-передачі електричної енергії, а також коригуючі документи, з яких, на переконання третьої особи, вбачається, що споживання електричної енергії позивачем відбувалося із значним перевищенням соціальних норм на побутові потреби.

Разом з тим, суд виснує, що надані документи фіксують виключно кількісні показники споживання електричної енергії за відповідний період, однак вони не містять відомостей щодо цільового призначення такого споживання, не ідентифікують конкретні об`єкти електроспоживання та не дають можливості відмежувати побутове використання від використання для забезпечення господарської діяльності чи технічних потреб.

Водночас матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що спірні обсяги електричної енергії були використані позивачем саме для комерційних потреб та підлягали оплаті за відповідним тарифом, тоді як сам по собі обсяг її споживання не є належним і достатнім доказом використання для непобутових потреб.

Окрім того, враховується, що електрична енергія позивачу постачається, зокрема, для забезпечення функціонування інженерної інфраструктури об`єкта, у тому числі електроживлення обладнання (освітлення території, робота насосного обладнання тощо), що узгоджується з положеннями підпункту 3 пункту 2 додатку до постанови Кабінету Міністрів України № 483 від 05.06.2019.

Також, абзацом 2 пункту 2.2 договору № ВІ-441800 від 23.05.2019, укладеного з позивачем, визначено, що побутовий споживач використовує електричну енергію виключно для власних побутових потреб, зокрема для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає її використання у професійній та/або господарській діяльності, при цьому використання електричної енергії для забезпечення освітлення території та функціонування інженерної інфраструктури гаражного кооперативу здійснюється в межах та на умовах укладеного договору.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції скаржником не було подано належних та переконливих доказів на підтвердження своєї правової позиції.

Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин апеляційний суд констатує недоведеність складу правопорушення з боку споживача, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції про безпідставність нарахувань та незаконність оскаржуваного рішення комісії є цілком обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги не спростовують встановленої судом відсутності належної доказової бази.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:

?За змістом статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

?Згідно з ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 276? ГПК України України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах вимог та підстав, викладених у ній, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 16.12.2025 у справі № 902/1111/25 ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстави для його скасування чи зміни відсутні. Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат:

У зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

?керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 16 грудня 2025 року у справі № 902/1111/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Справу № 902/1111/25 повернути до Господарського суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "23" березня 2026 р.

Головуюча суддя Романюк Ю.Г.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Коломис В.В.