ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026м. ДніпроСправа № 904/5658/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних виробів "Дорожні та енергетичні конструкції"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техномайн інжиніринг"

про стягнення боргу за договором позики або поворотної фінансової допомоги

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судових засідань Морозі А.О.

Представники:

Позивача - Грищенко А.Л.

Відповідача - не прибув

СУТЬ СПОРУ:

Позивач з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з Відповідача 3 620 000,00 грн. - основного боргу, мотивуючи неналежним виконанням Відповідачем Договором № 10/05/2024-ФД про надання поворотної фінансової допомоги.

Враховуючи, що Відповідач зареєстрував електронний кабінет, відповідно до ч.7 ст.6 ГПК України ухвала суду вручалася йому в електронній формі шляхом направлення до електронного кабінету такої особи (доставлена 19.02.2026 о 17:30), що не позбавляє його права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Пунктом 2 ч.6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, Відповідач є обізнаними про вирішення спору, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа.

Всупереч пропозицій суду, викладених в ухвалі від 13.10.2025, Відповідач відзив на позовну заву не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.

У судовому засіданні досліджено надані до справи докази.

У судовому засіданні оголошено скорочену частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2024 Позивач (Позикодавець) та Відповідач (Підприємство) уклали Договір № 10/05/2024-Фд про надання поворотної фінансової допомоги (далі Договір), за п. 1.1, якого Позикодавець надає Підприємству поворотну фінансову допомогу, а Підприємство зобов`язується повернути надані кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до умов Договору:

2.3. Поворотна фінансова допомога надається на один календарний рік з дати підписання даного Договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підприємства з поточного рахунку Позикодавця.

2.4. Поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення Позикодавцем.

3.1. Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню за вимогою Позикодавця.

3.2. Повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позикодавця.

На виконання умов Договору Позивач перерахував Відповідачеві фінансову допомогу, що підтверджується платіжними інструкціями № 667 від 10.05.2024 на суму 7 000 000,00 грн. та № 668 від 10.05.2024 на суму 6 455 000,00 грн.

У зв`язку з порушенням Позичальником умов Договору щодо повернення коштів, Позикодавець 29.05.2025 на адресу Відповідача направив вимогу № 29/02 від 29.05.2025 про повернення суми фінансової допомоги за Договором № 10/05/2024-Фд від 10.05.2024, в загальній сумі 13 455 000,00 грн. Позикодавець вимагав в строк не більше 7 календарних днів, сплатити заборгованість.

Відповідач у листі № 655 віл 06.06.2025 підтвердив наявність боргу, та зазначив, що сплатить борг до 18 червня 2025.

За твердженнями Позивача, не спростованими Відповідачем, останній договірні зобов`язання виконав частково, фінансову допомогу не повернув не у повному обсязі.

28.10.2025 та 10.12.2025 Відповідач оплатив частину заборгованості у розмірі 320 000,00 грн., у зв`язку з чим Позивач подав заяву про зменшення позовних вимог про стягнення 3 620 000 грн.

Наведене стало причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору в даній справі.

Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з виконанням сторонами зобов`язань за укладеним Договором № 10/05/2024-Фд про надання поворотної фінансової допомоги від 10.05.2024, обґрунтованість стягуваних сум.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач відзив на позов, доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми суду не надав, доводи Позивача не заперечував і не спростував.

Перевіривши доводи і докази додані до матеріалів справи, суд погоджується з Позивачем.

Після відкриття провадження у справі Відповідач частково погасив частину боргу, у зв`язку з чим Позивач подавав заяву про зменшення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2026 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті, 07.11.2025 та 25.12.2025 від Позивача надійшли заяви про зменшення розміру позовних вимог, отже заяви надійшли до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, у зв`язку з чим суд прийняв дану заяву Позивача про зменшення розміру позовних вимог.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: …зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом ( п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Беручи до уваги надані докази (Договір, платіжні інструкції, вимогу Позивача про повернення боргу, відповідь Відповідача на вимогу Позивача), відсутність заперечень Відповідача щодо наявності боргу, суд вважає, що Позивач вжив необхідних заходів для належного виконання умов Договору, у зв`язку з чим строк повернення фінансової допомоги настав, основний борг підлягає стягненню, позов підлягає задоволенню..

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техномайн інжиніринг" (50071, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Глазового Павла, 15-Б, код 37065299) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод залізобетонних виробів "Дорожні та енергетичні конструкції" (01104, м. Київ, бульвар Миколи Міхновського, 38, оф. 301-321, код 43409145) 3 620 000,00 грн. - заборгованості, 43 440 грн. 00 коп. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 27.03.2026

Суддя С.Г. Юзіков