УХВАЛА

м. Київ

19.03.2026Справа № 910/4224/25

За заявоюДержавного підприємства "Гарантований покупець"
провідстрочку виконання рішення
у справі№ 910/4224/25
За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Сонячний Кристал"
доДержавного підприємства "Гарантований покупець"
простягнення 6 894 778,53 грн

Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Панасюк Ю.М.

Представники сторін:
від позивача: від відповідача (заявника):не з`явився; Подольський А.А.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/4224/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячний Кристал" (далі також - позивач, ТОВ "Сонячний Кристал") до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі також - відповідач, ДП "Гарантований покупець") про стягнення заборгованості за договором № 345/01/20 від 28.02.2020 в розмірі 6 894 778,53 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2025, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 у справі № 910/4224/25, позов задоволено.

20.02.2026 на викання рішення Господарським судом міста Києва видано наказ.

03.11.2025 через загальний відділ діловодства суду від Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2025 по справі № 910/4224/25 на термін один рік з моменту ухвалення рішення.

13.11.2025 позивач подав письмові заперечення проти відстрочення.

Суд, після повернення матеріалів справи із суду апеляційної інстанції, призначив заяву до розгляду в судовому засіданні 19.03.2026.

Представник відповідача безпосередньо в судовому засіданні 19.03.2026 надав усні пояснення щодо заяви про відстрочення.

Позивач явку представника в судове засідання 19.03.2026 не забезпечив, але 18.03.2026 подав клопотання про залишення заяви без розгляду з огляду на повну сплату заборгованості відповідачем.

Оскільки відповідач клопотання позивача про залишення без розгляду не отримав, то суд вирішив надати йому час для ознайомлення зі змістом такого клопотання та оголосив перерву в судовому засіданні.

Після перерви представник відповідача підтвердив доводи про погашення боргу в повному обсязі та продовжив наполягати на заяві про відстрочення.

Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про залишення заяви без розгляду та розглянув заяву про відстрочення по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду, суд прийшов до висновку, що заява Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення виконання рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 237 Господарського кодексу України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення № 16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст. 1 Конституції України Україна є правовою державою, обов`язковість виконання судових рішень є обов`язковою гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005р. по справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення від 20.07.2004р. Європейського суду з прав людини "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2025, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 у справі № 910/4224/25, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Разом з тим, частиною 1 ст. 331 ГПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Приписами ч. 5 ст. 331 ГПК України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке рішення не може вважатися законним та справедливим.

З огляду на викладені норми вбачається, що рішення суду, яке набрало законної сили підлягає безумовному виконанню у визначеному законодавством порядку та строки, і лише у виключних випадках суд, за наявності обґрунтованих обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання, може відстрочити таке виконання.

Із наявних у справі доказів вбачається, що станом на 19.03.2026 відповідач повністю виконав рішення суду в даній справі, сплативши на користь позивача 6 894 778,53 грн заборгованості та 103 421,68 грн судового збору.

Враховуючи наведені вище обставини, суд не вбачає підстав для відстрочення виконання судового рішення у даній справі з огляду на його виконання та відмовляє Державному підприємству «Гарантований покупець» у задоволенні заяви про відстрочення.

Відповідно до ч. 7 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій поставляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Керуючись ст. ст. 42, 120, 216, 226, 232-235, ч.ч. 4, 5 ст. 233, ст.ст. 234, 255, 331, 342 Господарського процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячний Кристал" про залишення без розгляду заяви про відстрочення виконання рішення відмовити.

2. У задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" від 03.11.2025 про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.08.2025 у справі № 910/4224/25 відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.03.2026

Суддя Ю.О. Підченко