РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.02.2026Справа № 910/13658/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участю секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "АГРОТРАНС-2010"

до Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК"

про зобов`язання вчинити певні дії,

Представники учасників процесу згідно з протоколом від 02.02.2026,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2025 року ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО "АГРОТРАНС-2010" (далі - позивач, Господарство) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (далі - відповідач, Банк) про зобов`язання вчинити певні дії, а саме: прийняти заявку на отримання часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва та передати її для подальшого розгляду відповідно до вимог "Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2017 № 130.

Ухвалою суду від 07.11.2025 була прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження в справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 01.12.2025 о 14:15.

11.11.2025 через систему "Електронний суд" до суду від Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" надійшли відзив на позовну заяву, заява про залучення до участі у справі третьої особи та заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.11.2025 заяву Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 910/13658/25 задоволено.

Також, 24.11.2025 через систему "Електронний суд" до суду від ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "АГРОТРАНС-2010" надійшла заява про участь у судовому засіданні 01.12.2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.11.2025 заяву ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "АГРОТРАНС-2010" про участь у судовому засіданні 01.12.2025 в режимі відеоконференції у справі № 910/13658/25 задоволено.

У підготовчому засіданні 01.12.2025 судом протокольною ухвалою було відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залучення третьої особи та оголошено перерву до 29.12.2025.

У підготовче засідання 29.12.2025 представники сторін не прибули, про причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином, заяв про відкладення підготовчого засідання або про участь у судовому засіданні 01.12.2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не подали.

За наслідками підготовчого засідання 29.12.2025 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначений розгляд справи по суті в судовому засіданні 02.02.2026.

У судовому засіданні 02.02.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити, посилаючись на обставини та факти, викладені в позові.

Представник Банку у свою чергу заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов.

У судовому засіданні 02.02.2026 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2024 між ТОВ «АГРОРЕСУРС», як продавцем, та ФГ «АГРОТРАНС-2010», як покупцем, був укладений договір № В/2094/24/К/СУ/ДА купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобов`язується на підставі цього договору передати, а покупець прийняти і сплатити за с/г техніку (надалі іменується - товар) на умовах, вказаних у договорі. Кількість, найменування, ціна, одиниці виміру товару визначаються Сторонами у Специфікації, що є невід`ємним додатком №1 до цього договору (пункт 1.1, 1.2 договору купівлі-продажу).

Згідно зі специфікацією № 1 товаром є Культиватор MAKTILLER-6 новий серійний № 20, 2025 рік виготовлення, вартістю 777 940,00 грн з терміном постачання до 10.04.2025.

Відповідно до пункту 2.1 договору купівлі-продажу покупець оплачує товар за цінами, вказаними в Специфікації на підставі рахунку-фактури шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця в строки, які обумовлено пунктом 4.1. договору. Загальна сума договору складає: 777 940,00 грн, включаючи податок на додану вартість в розмірі 20% (пункт 2.2 договору купівлі-продажу).

Пунктом 3.1 договору купівлі-продажу передбачено, що товар повинен бути фактично переданий покупцеві у власність згідно строків, вказаних в Специфікації даного договору та при умові виконання покупцем вимог пп.4.1.1. та 4.1.3. договору, а також за умови надання покупцю гарантійного листа від Банку (за умови отримання кредиту від AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про надання кредитних коштів покупцеві).

Право власності на товар переходить до покупця після перерахування покупцем грошових коштів за товар в розмірі 30%, що складає 233 382,00 грн, в т.ч. ПДВ, на поточний рахунок продавця та надання продавцю гарантійного листа від AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» щодо надання кредиту ФГ «АГРОТРАНС-2010» - покупцю, та з моменту підписання Акту приймання - передачі Товару, що є невід`ємною частиною цього договору.

Цим продавець надає свою згоду покупцю на передачу товару в заставу банківській установі, з метою отримання кредитних коштів для здійснення оплати вартості товару.

Відповідно до пункту 3.2. договору купівлі-продажу поставка товару проводиться продавцем за рахунок покупця за адресою, зазначеною в Специфікації до договору. Місце поставки - склад Покупця.

У разі несвоєчасного виконання покупцем умов оплати згідно п.4.1., пп.4.1.1. та 4.1.3. договору, продавець звільняється від своїх зобов`язань щодо термінів (строків) і умов постачання товару, обумовлених в Специфікації даного договору. При цьому продавець і покупець повинні узгодити новий термін постачання товару з моменту перерахування оплати згідно п.4.1., пп.4.1.1. та 4.1.3. договору.

Згідно з пунктом 3.5 договору купівлі-продажу передача товару проводиться на складі покупця у присутності уповноважених представників обох Сторін шляхом підписання Акту приймання-передачі товару, що є невід`ємною частиною даного договору. Покупець зобов`язаний перевірити кількість, асортимент, комплектність, якість Товару і, у випадку їх виявлення, зазначити про це в Акті приймання-передачі Товару. При їх відсутності в підписаному Акті приймання-передачі Товару, Товар вважається прийнятим Покупцем по кількості, асортименту, комплектності та якості Товару. Ризики випадкового знищення або пошкодження Товару переходять від Продавця до Покупця з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі Товару.

Відповідно до пункту 4.1 договору купівлі-продажу покупець зобов`язується перерахувати грошові кошти за товар на розрахунковий рахунок продавця в національній валюті України (гривні), в наступному порядку:

4.1.1. передоплата за товар у розмірі 30% від суми договору, що складає 233 382,00 грн, в т.ч. ПДВ, покупець зобов`язується оплатити в строк до 07.03.2025;

4.1.2. покупець надає гарантійний лист від AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» щодо надання кредиту покупцеві на придбання товару в строк до 14.03.2025;

4.1.3. суму, що залишилась, у розмірі 70% від суми договору, що складає 544 558,00 грн, в т.ч. ПДВ, покупець зобов`язується оплатити за рахунок кредитних коштів банку, або з власних коштів, в строк до 31.03.2025.

11.12.2024 ТОВ «АГРОРЕСУР» виставило ФГ «АГРОТРАНС - 2010» рахунок-фактуру №32649 на загальну суму 777 940,00 грн.

На виконання умов укладеного договору купівлі-продажу ФГ «АГРОТРАНС-2010» здійснило попередню оплату в розмірі 20 000,00 грн, на підтвердження чого до матеріалів справи додано платіжну інструкцію № 961 від 11.12.2024 на суму 20 000,00 грн.

27.02.2025 АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» надало ФГ «АГРОТРАНС-2010» гарантійний лист в якому зазначило, що банк прийняв позитивне рішення щодо надання кредиту в сумі 544 558 гривень на купівлю транспортного засобу (культиватор MAKTILLER-6).

Між ТОВ «АГРОРЕСУРС», як продавцем, та ФГ «АГРОТРАНС-2010», як покупцем, було укладено договір про внесення змін від 05.03.2025 до договору купівлі-продажу, яким сторони погодили:

- для цілей ідентифікації майна, що придбається, сторони підтверджують, що предметом купівлі - продажу/поставки за договором є: найменування техніки - Культиватор; виробник - ТОВ «Агромаш - Калина»; марка/модель MAKTILLER-6, рік випуску 2025; серійний/заводський номер 20;

- встановити, що незважаючи на інші положення договору, перехід права власності до покупця на майно за договором відбувається з моменту сплати покупцем передбаченого договором авансового внеску;

- цим постачальник надає згоду на передачу покупцем майнових прав за договором в заставу на користь АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (ідентифікаційний код - 14361575);

- з дати укладення цього договору про внесення змін, положення договору застосовуються в частині, що не суперечить цьому договору про внесення змін.

05.03.2025 ТОВ «АГРОРЕСУР» повторно виставило ФГ «АГРОТРАНС-2010» рахунок-фактуру №32649 на загальну суму 777 940,00 грн.

06.03.2025 ФГ «АГРОТРАНС-2010» провело додаткову оплату на загальну суму 213 382,00 грн через АТ КБ «Приват Банк», що підтверджується платіжною інструкцією № 1005 від 06.03.2025 на суму 213 382,00 грн.

07.03.2025 ТОВ «АГРОРЕСУРС» на підставі видаткової накладної №/03/00052 та акту приймання - передачі №160 передало у власність ФГ «АГРОТРАНС-2010» зазначений вище культиватор.

10.03.2025 між АТ «КРЕДІ АНРІКОЛЬ БАНК» та ФГ «АГРОТРАНС-2010» укладено договорі про надання банківських послуг №6748055/05-25 та заявку на отримання кредиту на суму 544 558,00 грн.

Відповідно до умов надання банківських послуг та заявки позивач мав намір відкрити кредитну лінію в розмірі 544 558,00 грн з цільовим призначенням шляхом безготівкового переказу ТОВ «АГРОРЕСУРС» відповідно до договору №В/2094/24/К/СУ/ДА купівлі-продажу від 11.12.2024 за культиватор MAKTILLER-6, новий, серійний №20, 2025 року виготовлення, із графіком повернення до 09.03.2028.

Також, 10.03.2025 між АТ «КРЕДІ АНРІКОЛЬ БАНК» та ФГ «АГРОТРАНС-2010» був укладений договір застави № 6748055/05-25-рм, за умовами якого вказаний вище культиватор було передано в заставу як один із способів забезпечення зобов`язання.

На виконання умов укладеного договору купівлі-продажу 10.03.2025 ФГ «АГРОТРАНС-2010» перерахував на рахунок ТОВ «АГРОРЕСУРС» за рахунок кредитних грошових коштів 544 558,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 6748055/25 від 10.03.2025.

З 10.03.2025 відповідно до умов укладеного договору купівлі-продажу право власності на культиватор; виробник - ТОВ «Агромаш - Калина»; марка/модель MAKTILLER-6, рік випуску 2025; серійний/заводський номер 20 перейшло до позивача.

Оскільки культиватор виробника - ТОВ «Агромаш - Калина» марки «MAKTILLER-6» внесений до оновленого переліку вітчизняної техніки та обладнання для агропромислового комплексу, вартість яких частково компенсується за рахунок бюджетних коштів затвердженого Наказом Міністерства економіки України від 08.04.2024 № 8677 (із змінами внесеними наказами від 22.04.2024 № 10041, від 03.05.2024 №11301,від 04.06.2024 № 14204, від 27.06.2024 № 15549, від 23 .07.2024 № 17996, від 19.08.2024 № 21458, від 25.09.2024 № 24019, від 22.10.2024 №24458, від 05.11.2024 № 25285, від 20.01.2025 № 507 та від 05.03.2025 № 1573) (https://me.gov.ua/view/5f7f680a-0513-44c6-8616-c9cbfc2966b6), ФГ «АГРОТРАНС-2010» скерувало 11.03.2025 до АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заявку на отримання компенсації відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2017 № 130.

У задоволенні відповідної заявки АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» було відмовлено, що зумовило звернення позивача з листом № 5 від 19.03.205 щодо отримання пояснення про причини відмови.

31.03.2025 АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» скерувало позивачеві лист № 12410/704 в якому повідомив, оскільки Фермерське господарство «АГРОТРАНС-2010» здійснювало оплату за культиватор вітчизняного виробництва частинами, а саме двома платіжними інструкціями з поточних рахунків, що обслуговуються в різних банках, Банком було направлено лист до МІНІСТЕРСТВА ЕКОНОМІКИ УКРАЇНИ з метою отримання додаткових роз`яснень стосовно порядку оплати сільгосптоваровиробниками за техніку та обладнання вітчизняного виробництва для отримання часткової компенсації їх вартості. Відповідно до листа-відповіді від Мінекономіки отримано наступні роз`яснення, зокрема, що питання проведення сільгосптоваровиробником оплати техніки та обладнання через один банк, а подання заявки щодо часткової компенсації зазначених техніки та обладнання до іншого банку порядком не передбачено.

Оскільки АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» фактично відмовило у прийнятті документів, ФГ «АГРОТРАНС-2010» вирішило подати заявку через АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», через який було проведено попередню оплату за культиватор.

01.04.2025 позивачем було отримано відповідь №20.1.0.0.0/7-250401/68796, в якій зазначено, що АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» не може прийняти заявку оскільки більша частина суми за товар було сплачено через АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».

18.06.2025 було направлено звернення до Міністерства економіки України та Національного банку України, в яких, окрім іншого, ФГ «АГРОТРАНС-2010» просило надати оцінку правомірності дій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».

26.06.2025 отримано відповідь від Міністерства економіки України, в якій вказано, що Порядок надання компенсації не регулює питання коли оплата здійснювалася через один банк, а заявка подавалася до іншого.

28.07.2025 було отримано відповідь від НБУ в якій зазначено, що банк не має змоги провести перевірку, але в межах нагляду направив запити щодо роз`яснення ситуації яка склалася.

14.08.2025 представником ФГ «АГРОТРАНС-2010» на адресу відповідача було направлено вимогу врегулювати спір, однак у відповідь 09.09.2025 була отримана відмова №12410/1886 в прийнятті заявки.

Наведені обставини стали підставою звернення із цим позовом до суду, в межах якого ФГ «АГРОТРАНС-2010» просить суд визнати протиправними дії Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» щодо відмови у прийнятті заявки та зобов`язати прийняти заявку на отримання часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва та передати її для подальшого розгляду.

Заперечуючи позовні вимоги, АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у своєму відзиві зазначив, що доклав зусиль для вирішення питання стосовно можливості включення позивача до програми державної компенсації та 12.03.2025 надіслав запит до Міністерства економіки. В отриманій відповіді Міністерство зазначило, що питання проведення сільгосптоваровиробником оплати техніки та обладнання через один банк, а подання заявки щодо часткової компенсації зазначених техніки та обладнання до іншого банку Порядком не передбачено. Також відповідач зазначив, що відповідно до інформації, отриманої з відкритих джерел, стосовно сталої практики на банківському ринку стосовно умов, зазначених на сайтах інших банків, для участі клієнтів у програмі державної компенсації, то застосування таких умов Порядку також ідентичне: оплата вартості сільськогосподарської техніки для участі у програмі державної компенсації має відбуватись через один уповноважений банк. За таких обставин АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» стверджує, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 Цивільного кодексу України).

Питання використання коштів, передбачених у державному бюджеті для часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки регулюється Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2017 № 130 (далі - Порядок).

Відповідно до порядку 13 Порядку часткова компенсація надається сільськогосподарським товаровиробникам на безповоротній основі за придбані техніку та обладнання, вартість яких зазначена в актах приймання-передачі та інших документах, що підтверджують оплату через уповноважений банк, у розмірі 25 відсотків вартості (без урахування податку на додану вартість). Частковій компенсації підлягає техніка та обладнання, які на момент здійснення через уповноважений банк повної оплати їх придбання були включені до переліку.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами не спростовано, що ФГ «АГРОТРАНС-2010» придбав культиватор виробника - ТОВ «Агромаш - Калина» марки «MAKTILLER-6», який внесений до переліку вітчизняної техніки та обладнання для агропромислового комплексу, вартість яких частково компенсується за рахунок бюджетних коштів затвердженого Наказом Міністерства економіки України від 08.04.2024 № 8677. Факт набуття права власності підтверджується договором купівлі-продажу, платіжними інструкціями, актом приймання-передачі у власність.

Відповідно до пункту 16 Порядку для отримання часткової компенсації сільськогосподарські товаровиробники подають до уповноваженого банку, через який здійснено оплату техніки та обладнання, заявки, до яких додаються підтвердні документи щодо їх придбання, а саме: копія платіжної інструкції або іншого платіжного документа, що підтверджує оплату; акт приймання-передачі техніки та обладнання; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та/або машини (якщо техніка підлягає обов`язковій державній або відомчій реєстрації).

Як вказано судом вище та не спростовано сторонами, оплата вартості культиватор виробника - ТОВ «Агромаш - Калина» марки «MAKTILLER-6» була здійснена трьома платіжними операціями, а саме: на суму 233 382,00 грн через АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (платіжна інструкція № 961 від 11.12.2024, платіжна інструкція № 1005 від 06.03.2025) та 544 558,00 грн через АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (платіжна інструкція № 6748055/05 від 10.03.2025).

Відповідно до пункту 18 Порядку відповідність сільськогосподарських товаровиробників вимогам, зазначеним у пункті 3 цього Порядку, декларується ними у заявці для отримання часткової компенсації, форма якої визначена Меморандумом про загальні засади співробітництва. Відповідальність за достовірність інформації, зазначеної у заявці для отримання часткової компенсації, несе сільськогосподарський товаровиробник.

Відповідність сільськогосподарських товаровиробників вимогам, зазначеним в абзаці другому пункту 14 цього Порядку, перевіряється уповноваженим банком виходячи з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, розміщеного на офіційному веб-сайті Мін`юсту.

Відповідність сільськогосподарського товаровиробника вимогам, зазначеним в абзаці п`ятому пункту 14 цього Порядку, перевіряється уповноваженими банками відповідно до Порядку ведення та адміністрування Державного аграрного реєстру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2021 № 573.

Відповідно до пункту 19 Порядку уповноважені банки формують перелік сільськогосподарських товаровиробників, які придбали техніку та обладнання (далі - перелік отримувачів), і щомісяця до 10 числа подають його в електронній або паперовій формі до Мінекономіки. Форма переліку отримувачів затверджується Мінекономіки.

Перелік отримувачів містить інформацію про повне найменування, код згідно з ЄДРПОУ сільськогосподарського товаровиробника, вид і марку техніки та обладнання, повне найменування, код згідно з ЄДРПОУ їх виробника, вартість їх придбання, суму коштів, що підлягає частковій компенсації.

Відповідно до пункту 20 Порядку Мінекономіки на підставі поданих уповноваженими банками переліків отримувачів:

формує щомісяця список сільськогосподарських товаровиробників на отримання часткової компенсації та надсилає його ДПС з метою проведення перевірки відповідності сільськогосподарських товаровиробників вимогам, зазначеним у пункті 3, та вимогам абзацу третього пункту 14 цього Порядку;

виключає на підставі інформації від ДПС, отриманої протягом п`яти календарних днів, з переліку отримувачів тих, які не відповідають вимогам, зазначеним у пункті 3 та абзаці третьому пункту 14 цього Порядку;

формує список сільськогосподарських товаровиробників в розрізі уповноважених банків та розміщує його на своєму офіційному веб-сайті;

затверджує щомісяця до 25 числа (у грудні до 20 числа) розподіл коштів для надання часткової компенсації між уповноваженими банками в межах затверджених бюджетних асигнувань з урахуванням відповідних фактичних надходжень бюджетних коштів та формує зведений перелік сільськогосподарських товаровиробників на отримання часткової компенсації.

Тобто саме на уповноважений Банк покладається обов`язок здійснити оцінку відповідності документів, наданих клієнтом, для участі у державній програмі компенсації, а також перевірити зміст такого пакету та наповненість. Підставою для виплати Мінекономіки бюджетних коштів у вигляді часткової компенсації є саме перелік її отримувачів, сформований уповноваженим банком.

Судом встановлено, що позивачем відповідно до вказаного вище Порядку 11.03.2025 скеровано до АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», як до уповноваженого банку, заявку для отримання часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Системно проаналізувавши наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем виконані всі дії, передбачені Порядком, для отримання часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки за придбання культиватора виробника - ТОВ «Агромаш - Калина» марки «MAKTILLER-6».

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. При цьому застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності в тому числі належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством).

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 у справі №3-649гс15.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено іншою особою та зазначає, які саме дії необхідні для відновлення порушеного права, в свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і, у разі встановлення порушеного права, з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Якщо в результаті розгляду справи виявиться, що порушення відсутнє чи обраний позивачем спосіб захисту не відповідає характеру порушеного права чи інтересу, суд має відмовити у позові.

Заінтересованість особи у вирішенні спору повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача (постанова Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №522/3665/17).

Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому. Тому для відкриття провадження у справі недостатньо лише твердження позивача, наведеного у позовній заяві, про порушення права, свободи або законного інтересу.

Ознаки, притаманні законному інтересу, визначені у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004. Поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Законний інтерес, який підлягає судовому захисту, має такі ознаки: (а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; (б) пов`язанний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; (в) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; (г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово "її"). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду в справі № 522/3665/17, та в справі № 810/1110/18.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Водночас засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005, заява № 38722/02).

Беручи до уваги викладене вище, враховуючи той факт, що позивач вчинив усі залежні від нього заходи, передбачені Порядком, проте відповідач ухиляється від прийняття заявки для отримання часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "АГРОТРАНС-2010" про зобов`язання відповідача прийняти заявку від 11.03.2025 на отримання часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва та передати її для подальшого розгляду є такими, що підлягають задоволенню та втілюють принцип ефективного способу захисту порушеного права позивача.

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що відсутність у Порядку алгоритму дій у разі подання заявки щодо часткової компенсації до установи банку, через який здійснено більшу частину оплати такої техніки не може свідчити про заборону вчинення таких дій, за умови виконання всіх умов Порядку заявником (ФГ «АГРОТРАНС-2010»).

Водночас, суд відзначає, що вимога ФГ «АГРОТРАНС-2010» про визнання протиправними дії Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» щодо відмови у прийнятті заявки від 11.03.2025, як спосіб захисту порушених прав не втілює мету, якої прагне досягти позивач, тобто не має наслідком прийняття відповідної заявки. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даної позовної вимоги через недотримання принципу обрання належного та ефективного способу захисту.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, наведенні норми та беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України наявності обставин, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти протилежного висновку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ФГ «АГРОТРАНС-2010».

Згідно з приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 73-79, 86, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "АГРОТРАНС-2010" про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Зобов`язати Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (Україна, 01024, місто Київ, вул.Чикаленка Євгена, будинок 42/4; ідентифікаційний ) прийняти заявку Фермерського господарства «АГРОТРАНС - 2010» ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "АГРОТРАНС-2010" (Україна, 42500, Сумська обл., Липоводолинський р-н, селище міського типу Липова Долина, ВУЛИЦЯ КОРОЛЕНКА, будинок 41; ідентифікаційний ) від 11.03.2025 на отримання часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва та передати її для подальшого розгляду відповідно до вимог «Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2017 № 130 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для часткової компенсації вартості сільськогосподарської техніки та обладнання вітчизняного виробництва».

3. Стягнути з Акціонерного товариства "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (Україна, 01024, місто Київ, вул.Чикаленка Євгена, будинок 42/4; ідентифікаційний ) на користь ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "АГРОТРАНС-2010" ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "АГРОТРАНС-2010" (Україна, 42500, Сумська обл., Липоводолинський р-н, селище міського типу Липова Долина, ВУЛИЦЯ КОРОЛЕНКА, будинок 41; ідентифікаційний ) 2 422,40 грн судового збору.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

5. У іншій частині позову про визнання протиправними дій та стягнення 2 422,40 грн судового збору відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 27.03.2026.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ