ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 березня 2026 року Справа № 903/261/26

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л.Ю., розглянувши заяву заступника керівника Луцької окружної прокуратури про забезпечення позову, подану одночасно з

позовом заступника керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

відповідача-2: Берестечківської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»

про визнання незаконними та скасування наказів та рішень, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення

за участю представників-учасників справи:

від позивача: н/з;

від прокуратури: Костюк Н.В., службове посвідчення №071760 від 01.03.2023;

від відповідача-1: Кушнікова К.М., витяг з ЄДР;

від відповідача-2: Якимчук О.М., довіреність у порядку передоручення;

від третьої особи: н/з;

Права та обов`язки учасникам судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

установив:

13.03.2026 заступник керівника Луцької окружної прокуратури через систему «Електронний суд» подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки, в тому числі набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження, тощо), яка є предметом спірних правовідносин, до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви.

- заборонити Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, зокрема відчуження, здачі в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо земельної ділянки.

- заборонити державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, яка є предметом спірних відносин, до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви.

- заборонити Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо використання та розпорядження лісовими насадженнями в межах земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, вчинення щодо них будь-яких інших дій та укладення правочинів.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову прокурор зазначає, що Берестечківська міська рада вважається власником спірної земельної ділянки та у будь-який час може внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим матиме можливість вільного розпорядження спірною земельною ділянкою. Відповідно, розпорядження такою ділянкою та лісами, що на ній зростають, зокрема її відчуження на користь третіх осіб може спричинити загрозу знищення лісових насаджень. Враховуючи можливість вільного розпорядження відповідачем спірною земельною ділянкою, також існує ризик вчинення ним дій щодо реєстрації речових прав на зазначену земельну ділянку, її можливий поділ, що в подальшому не відповідатиме предмету позову, оскільки зміниться її юридичний стан, площа та кадастровий номер. При цьому, можлива у будь-який час реєстрація права власності за Берестечківською міською радою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, може утруднити або зробити неможливим виконання позовної вимоги про скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, оскільки таке, згідно з вимогами ст. 79-1 Земельного кодексу України, ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, допускається за рішенням суду виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Ухвалою суду від 13.03.2026 заяву заступника керівника Луцької окружної прокуратури за вх.№01-87/1394/26 від 13.03.2026 про забезпечення позову призначено до розгляду у судовому засіданні на 18.03.2026. Запропоновано прокурору подати додаткові докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову. Запропоновано відповідачам подати письмові пояснення на заяву прокурора про забезпечення позову.

Одночасно, 13.03.2026 через систему Електронний суд заступник керівника Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Берестечківської міської ради у якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 12.11.2020 № 155-ІЗ Про затвердження матеріалів інвентаризації, яким затверджено матеріали інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності, в частині земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га.;

- визнати незаконним та скасувати п. 167 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 10.12.2020 №31-ОТГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність;

- визнати незаконним та скасувати п. 167 додатку до рішення Берестечківської міської ради від 14.01.2021 № 4-6/2021 Про надання згоди на прийняття земельних ділянок з державної у комунальну власність;

- усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га в Державному земельному кадастрі.

При обґрунтуванні позовних вимог прокурор вказує, що дії ГУ Держгеокадастру у Волинській області при затвердженні технічної документації з землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, призвели до незаконного вилучення земельної ділянки лісового фонду та зміну цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення, передання земельної ділянки із державної у комунальну власність та доводить, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 12.11.2020 № 155-ІЗ Про затвердження матеріалів інвентаризації від 10.12.2020 №31-ОТГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність, рішення Берестечківської міської ради від 14.01.2021 № 4-6/2021 Про надання згоди на прийняття земельних ділянок з державної у комунальну власність, підлягають визнанню незаконними та скасуванню в порядку, визначеному ст. ст. 16, 21, 393 Цивільного кодексу України та ст.ст. 152, 155 Земельного кодексу України, а відомості внесені до Державного земельного кадастру щодо спірної земельної ділянки як земель сільськогосподарського призначення (землі запасу 16.00) скасуванню.

Ухвалою суду від 16.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.04.2026. Запропоновано відповідачам подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзиви на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзивів надіслати прокурору, позивачу, докази чого подати суду. Запропоновано прокурору, позивачу подати суду: відповідь на відзиви та наявні докази в строк 5 днів з дня його отримання, з врахуванням вимог ст. ст. 166, 184 ГПК України, копію відповіді на відзиви з додатками надіслати відповідачам, докази надіслання надати суду; відповідачам заперечення на відповідь позивача, протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзиви з доказами надіслання прокурору, позивачу. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України». Запропоновано третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача подати суду: письмові пояснення щодо заявленого позову та наявні докази, відповідно до ст.168 ГПК України (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали), копії яких з додатками надіслати іншим учасникам справи, докази надіслання надати суду.

16.03.2026 через систему Електронний суд надійшла заява від представника Берестечківської міської ради про проведення судового засідання 18.03.2026 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ.

Ухвалою суду від 17.03.2026 заяву представника Берестечківської міської ради про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ задоволено. Постановлено, що судове засідання по справі відбудеться 18.03.2026 в режимі відеоконференції з представником Берестечківської міської ради Якимчуком Олегом Миколайовичем.

17.03.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшли пояснення на заяву про забезпечення позову, у яких просить суд відмовити у забезпеченні позову. Зазначають, що в заяві про забезпечення позову прокурором не обґрунтовано необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Дана заява долучена до матеріалів справи.

У судове засідання 18.03.2026 щодо розгляду заяви про забезпечення позову позивач та третя особа не прибули, хоча належно були повідомлені про час та місце судового засідання.

Прокурор у судовому засіданні 18.03.2026 підтримала заяву про забезпечення позову та просила суд задовольнити.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 у судовому засіданні 18.03.2026 заперечили щодо заяви про забезпечення позову та просили суд відмовити у задоволенні останньої, як необгрунтованої.

Розглянувши заяву про забезпечення позову подану одночасно з позовом, суд дійшов до переконання щодо її часткового задоволення, з огляду на таке.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову унормовані у статті 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з положеннями частини 1 якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (частина 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України).

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (пункт 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 01.05.2023 у справі № 914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.

Відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема у таких випадках: забороною відповідачу вчиняти певні дії (п. 2); забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (п. 4); іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини (п.10).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 18.05.2023 у справі № 910/14989/22, від 24.06.2022 у справі № 904/8506/21.

За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.

Суд зазначає, що предметом позову у справі № 903/261/26 є вимоги прокурора в інтересах позивача до відповідачів про визнання незаконними та скасування наказів та рішень, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, яка рішенням Берестечківської міської ради від 14.01.2021 № 4-6/2021 надала згоду на прийняття її з державної у комунальну власність.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при затвердженні технічної документації з землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, призвели до незаконного вилучення земельної ділянки лісового фонду та зміну цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення, передання земельної ділянки із державної у комунальну власність.

Слід врахувати, що у разі звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17.

Разом із тим, відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

При цьому наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно зі сталою практикою Верховного Суду законодавством покладено на заявника обов`язок обґрунтування підстав, які можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Близька за змістом правова позиція визначена у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 916/143/24, від 04.10.2024 у справі № 913/289/24.

Отже, положеннями, якими врегульовано питання вжиття заходів забезпечення позову, передбачено, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної осіб, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, прокурор суд просить вжити кілька заходів забезпечення позову.

Разом з тим, щодо заходу забезпечення позову в частині накладення арешту на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, суд зазначає, що прокурором не наведено фактичних обставин, які би свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких прокурор звернувся до суду, в разі задоволення позову, та обставин, які би підтверджували, що невжиття відповідного заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд зазначає, що за змістом пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або розпоряджатися майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, яке належить до предмета спору. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 910/3158/20, від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20, від 25.09.2020 у справі № 925/77/20, від 05.03.2025 у справі № 910/9314/24, від 13.01.2025 у справі № 904/3751/24, від 19.02.2025 у справі № 916/4912/24.

Суд звертає увагу, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися із предметом та підставами позову. Позовні вимоги в цій справі не мають майнового характеру та не стосуються безпосередньо повернення/витребування земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га на користь позивача.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 918/1063/24 від 04.06.2025.

Отже, суд зазначає, що такий захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0218, площею 4,0460 га не відповідає змісту позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації.

За наведених обставин, суд встановив відсутність зв`язку між обраним прокурором заходом забезпечення позову (в частині накладення арешту на спірну земельну ділянку) і предметом позовних вимог, враховує положення статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, а відтак відмовляє у застосуванні зазначеного заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0218, площею 4,0460 га, через безпідставність та необґрунтованість.

Водночас, заходи забезпечення позову шляхом: 1) заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки, в тому числі набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження, тощо), яка є предметом спірних правовідносин; 2) заборони Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, зокрема відчуження, здачі в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо земельної ділянки; 3) заборони державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, яка є предметом спірних відносин є співмірними заходами забезпечення позову в даному випадку, які забезпечують можливість ефективного захисту права на спірну земельну ділянку у разі задоволення позову.

Суд зазначає, що згідно із приписами ст. 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України).

Частиною 1 статті 127 ЗК України унормовано, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно із вимогами п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відтак, будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки є наслідком реалізації рішень відповідного розпорядника такої земельної ділянки.

Отже, Берестечківська міська рада, як розпорядник земельної ділянки(у разі реєстрації права комунальної власності), законодавчо не обмежена здійснювати дії, що є предметом зазначених заходів до забезпечення позову.

Застосування відповідних заходів забезпечення позову дозволить уникнути можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних інтересів позивача, а також реального виконання рішення суду у разі задоволення позову та уникнення будь-яких труднощів щодо його виконання, що і є метою забезпечення позову.

Крім того, такі заходи забезпечення позову не порушують прав та охоронюваних законом інтересів відповідачів чи інших осіб, які не є учасниками справи, а лише запровадять законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом позову по суті, а в разі задоволення позову сприятиме ефективному захисту прав позивача.

Суд звертає увагу на те, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту, на що неодноразово вказувала Велика Палата Верховного Суду (пункт 63 постанови від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 50 постанови від 02.02.2021 у справі № 925/642/19). Заходи забезпечення позову спрямовані на вирішення спору із врахуванням принципу процесуальної економії, адже сприяють цілісності об`єкту, що є предметом позову та збереженню складу учасників судового процесу, зокрема відповідачів.

Суд погоджується з доводами прокурора, що невжиття зазначених заходів(щодо заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам, Берестечківській міській раді вчиняти дії, що повязані зі спірною земельною ділянкою, може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи Берестечківською міською радою та/або державними реєстраторами будуть здійснені будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, в тому числі поділ земельної ділянки, відчуження, передача в оренду (суборенду), вчинятися будь-які договори, підписуватися акти та будь-які інші документи та/або нові реєстраційні дії, то прокурор не зможе захистити або поновити права позивача в інтересах якого подано позов в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів останнього у разі задоволення позову.

Щодо заявленого заходу забезпечення позову в частині заборони Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо використання та розпорядження лісовими насадженнями в межах земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, вчинення щодо них будь-яких інших дій та укладення правочинів, та відповідних доводів, що розпорядження такою ділянкою та лісами, що на ній зростають, зокрема її відчуження на користь третіх осіб може спричинити загрозу знищення лісових насаджень, суд зазначає, що обґрунтованість застосування такого заходу забезпечення позову прокурором не доведена.

До матеріалів заяви про забезпечення позову прокурором не долучено жодних доказів, які б свідчили про те, що дії Берестечківської міської ради можуть спричинити загрозу знищення лісових насаджень, зокрема шляхом їх відчуження на користь третіх осіб.

Крім того, встановлення обставин, щодо наявності лісів, що зростають на спірній земельній ділянці є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у застосуванні заходу забезпечення позову в частині заборони Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо використання та розпорядження лісовими насадженнями в межах земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, вчинення щодо них будь-яких інших дій та укладення правочинів.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини").

Враховуючи вищезазначене та достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття зазначених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, заява заступника керівника Луцької окружної прокуратури про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки, в тому числі набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження, тощо), яка є предметом спірних правовідносин; 2) заборони Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, зокрема відчуження, здачі в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо земельної ділянки; 3) заборони державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, яка є предметом спірних відносин, в іншій частині відмові, а саме накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га та заборони Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо використання та розпорядження лісовими насадженнями в межах земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, вчинення щодо них будь-яких інших дій та укладення правочинів.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч. 6 ст. 140 ГПК України).

У силу вимог ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись статтями ст.ст. 137, 140, 144, 232-235Господарського процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

1. Заяву заступника керівника Луцької окружної прокуратури про забезпечення позову від 13.03.2026 задовольнити частково.

2. Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, в тому числі набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження, тощо), яка є предметом спірних правовідносин, до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви.

3. Заборонити Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, зокрема відчуження, здачі в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо земельної ділянки.

4. Заборонити державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0218 площею 4,0460 га, яка є предметом спірних відносин, до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви.

5. В інші частині заяви про забезпечення позову відмовити.

6. Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення, тобто з 18 березня 2026 року.

7. Дана ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, та є виконавчим документом відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

8. Строк пред`явленням ухвали про вжиття заходів до забезпечення позову до виконання становить три роки, тобто - до 19.03.2029.

Стягувачем за даною ухвалою є: Волинська обласна військова адміністрація (Київський майдан, 9, м.Луцьк, Волинська область, 43027, )

Боржником за даною ухвалою є: Берестечківська міська рада (вул. Шевченка,2, м.Берестечко, Луцький р-н, Волинська обл, 45765, ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвала суду підписана 19.03.2026.

Суддя А. С. Вороняк