ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" березня 2026 р. Справа № 924/1220/25

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., секретаря судового засідання Андрєєва В.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця Кукульника Віктора Васильовича, смт. Кольчино, Мукачівський район, Закарпатської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи Захисту Рослин", м. Хмельницький

про стягнення 224629,80 грн. з яких: 208005,62 грн. сума основного боргу, 11786,84 грн. додаткові витрати, 4837,34 грн. штрафні санкції.

Представники сторін:

позивач: не з`явився

відповідач: не з`явився

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 17.12.2025 відкрито провадження у справі №924/1220/25, постановлено дану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду заяв по суті.

Ухвалою суду від 31.12.2025 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи Захисту Рослин" від 29.12.2022 про розгляд справи №924/1220/25 за правилами загального позовного провадження, постановлено розгляд справи №924/1220/25 здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 11:00 год. 26.01.2026.

За результатами підготовчого засідання 26.01.2026 постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення на 12:00 год. 17.02.2026.

Ухвалою суду від 17.02.2026 закрито підготовче провадження у справі №924/1220/25 та призначено дану справу до судового розгляду по суті на 12:00 год. 02.03.2026.

Ухвалою суду від 02.03.2026 судове засідання у справі відкладено на 12:00 год. 16.03.2026.

16.03.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про оголошення перерви на 10:30 год. 25.03.2026.

Позиція позивача.

В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем договору №17092025-В72 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 17.09.2025 та заявки на перевезення вантажу №73 від 17.09.2025. Зазначає, що позивачем на виконання умов договору послуга перевезення була виконана належним чином, без будь-яких зауважень та застережень з боку вантажоодержувачів, за погодженим в заявці маршрутом, що підтверджується відтиском штампу уповноваженої особи вантажоодержувача у графі 24 накладної СМR та відсутністю будь-яких приміток у цій графі.

Вказує, що вартість перевезення згідно заявки становить 4300,00 євро. Також за даними фактури від 25.09.2025 та відповідного фіскального чеку перевізником за послуги на кордоні додатково було сплачено 882,63 румунських леї; за даними Інвойса від 25.09.2025 та відповідного фіскального чеку було сплачено ще 70,00 євро.

Зазначає, що станом на дату розвантаження - 02.10.2025, з урахуванням курсу НБУ по відношенню до євро (48,3734 грн. за 1 Євро) та румунського лея (9,5178 грн. за 1 румунський лей), загальна вартість перевезення з урахуванням додатково погоджених сторонами витрат на оплату послуг за кордоном, склала 219792,46 грн.

Крім того, через понаднормативний простій транспортного засобу, що відбувся на завантаженні, перевізником був нарахований штраф за простій у розмірі 100,00 євро, що склало 4837,34 грн. Вказує, що обов`язок компенсації замовником штрафу у такій сумі був усно погоджений сторонами.

У зв`язку з цим, відповідачу був виставлений рахунок на оплату на суму 224629,80 грн., який був прийнятий відповідачем без зауважень. Для реєстрації господарської операції з метою обліку ПДВ, була виготовлена податкова накладна на вказану суму, котра була зареєстрована в ЄРПН і прийнята замовником без зауважень. Зазначає, що позивач, намагаючись вирішити питання сплати боргу в позасудовому порядку, звертався до відповідача з претензією, яка залишена останнім без відповіді.

Вказує, що 21.10.2025 документи, що є підставою для здійснення оплати, були направлені замовнику перевезення НОВОЮ ПОШТОЮ за експрес-накладною №1805. Зазначає, що сервіси НОВОЇ ПОШТИ не передбачають огляду відправлення, опис документів не проводився.

Повідомляє, що за даними сервісу відстеження НОВОЇ ПОШТИ, що обліковується у вільному доступі в мережі Інтернет поштове відправлення було отримане адресатом 23.10.2025. Будь-яких зауважень щодо обсягу і змісту отриманих документів не заявлено. Вказує, що п`ятнадцятий банківський день, визначений кінцевим днем для проведення оплати, завершився 13.11.2025. Враховуючи, що в погоджені сторонами строки, перевезення оплачене не було, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві (від 29.12.2025) зазначає, що позивач всупереч п. 5.3. договору не направив відповідачу оригінали документів, які є підставою для здійснення розрахунків між сторонами. Вказує, що відповідач не заперечує свого обов`язку щодо оплати вартості наданих послуг з перевезення згідно заявки № 73 від 17.09.2025 року, однак стверджує, що у відповідача відсутнє прострочення виконання грошового зобов`язання в розумінні ч. 1 та 4 ст. 612 ЦК України та змісту п. 5.3. договору.

Звертає увагу, що в матеріалах судової справи № 924/1209/25 ТОВ "Вітаві-Транс" (який є позивачем) на сторінці 3 свого позову стверджує, що він згідно експрес-накладної НОВОЇ ПОШТИ №1805 направив документи на оплату згідно господарських взаємовідносин між ТОВ "Вітаві-Транс" та ТОВ "Системи Захисту Рослин". Окрім цього, відповідна обставина може бути додатково підтверджена показами уповноважених працівників відповідача після їх повернення з службового відрядження.

Крім того вказує, що в своєму позові позивач посилається, на додаткові витрати, які він поніс при виконанні перевезення за маршрутом с. Гуменці (Хмельницька обл.) - (Іспанія), а саме: 882,63 румунських лей та 70,00 євро. Разом з тим, позивач не зазначає, що це за витрати і яке відношення вони мають до конкретного перевезення, у зв`язку з чим відповідач повністю заперечує щодо стягнення даних витрат.

Зазначає, що проаналізувавши п. 1.3. Заявки та зміст довідки ТОВ з іноземними інвестиціями "Вольво України" № 485 від 03.12.2025 року вбачається, що нормативний час на завантаження для Відповідача закінчувався 21.09.2025 року о 16:00 год. Крім того, позивач сам визнає в своєму позові, що його автомобіль було завантажено 21.09.2025 о 13:15 год. Вказує, що транспортний засіб позивача було завантажено в межах нормативного часу, передбаченого умовами п. 1.3. Заявки №73 від 17.09.2025, а тому, на думку відповідача, вимоги про нарахування штрафних санкцій за простій на завантаженні є безпідставними.

Відповідь позивача на відзив відповідача.

Позивач у відповіді на відзив (від 31.12.2025) вказує, що під час відправки було згруповано та відправлено документи по двох перевезеннях одним листом. Будь-яких домовленостей про те, що документи на окремі перевезення повинні відправляти окремими листами між сторонами не існувало. Представник відповідача отримав документи на оплату двох перевезень 10.11.2025. Не зважаючи на те, що спірне перевезення було виконане ще у жовтні 2025, відповідач, до моменту звернення позивача до суду, жодного разу не повідомив ФОП Кукульника В.В. про наявність будь-яких перешкод в оплаті наданої послуги.

Звертає увагу, що за даними накладної CMR, перевезення тривало з 17.10.2025 (графа 21 MR) по 24.10.2025 (CMR). З долучених чеків видно, що платежі на кордоні були здійснені під час виконання перевезення - 20.10.2025. Як видно з пункту "Пункт пропуску" Заявки, сторони чітко погодили, що митне оформлення вантажу, здійснюється Агенцією "Euroccoper", а пункт пропуску при виїзді з України - Дяково. Виконуючи вказівки експедитора позивач здійснив митні процедури саме в цій Агенції, про що свідчить Інвойс від 20.10.2025 та відповідний Фіскальний чек на суму 70,00 євро. З верхньої частини доданого по позову чека видно, що оплата була здійснена саме на користь Агенції "Euroccoper", визначеної сторонами.

Зазначає, що на прикордонному переході Дяково, який знаходиться на українській території відповідає прикордонний перехід Halmeu (Халмеу), який розміщений на території Румунії. Це означає, що кожен транспортний засіб, який здійснює перетин кордону у п/п Дяково, прибуває на територію Румунії у п/п Халмеу, де здійснюються прикордонні процедури для подальшого пропуску вантажу на територію Румунії. Як видно із пункту "Вантаж" Заявки транспортний засіб перевозив продовольчий товар "Яйце куряче", який обов`язково підлягає санітарно-епідеміологічному і зооветеринарному контролю. З чека про оплату 884,45 румунських лей вбачається, що оплата здійснена на прикордонному переході Halmeu і чек видано санітарно-ветеринарною дирекцією (Directia Sanitar Veterin.). Таким чином, два долучені чеки про оплату витрат на кордоні були правомірно (на умовах Заявки) включені до вартості послуг.

Пояснення позивача.

Позивач у поясненнях (від 14.01.2026) з приводу наднормових простоїв зазначає, що у своєму відзиві відповідач правильно стверджує, що відповідно до умов Заявки №73, позивач мав прибути на завантаження 19.09.2025, однак, прибув на дві доби раніше погодженого строку - 17.09.2025. Вказує, що автомобіль позивача простоював з 19.09.2025 по 21.09.2025, дві доби, що є нормативним часом простою, встановленим для завантаження. Не зважаючи на усні домовленості сторін, заперечення відповідача щодо відсутності наднормових простоїв, є слушними.

16.02.2026 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без його участі.

24.03.2026 надійшла заява відповідача про проведення розгляду справи, призначеного на 25.03.2026, без участі представника у зв`язку з хворобою адвоката Костенка С.С.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

17.09.2025 між ФОП Кукульником В.В. (перевізник) та ТОВ "Системи Захисту Рослин" (експедитор) укладений договір № 17092025-В72 на перевезення вантажів автомобільним транспортом, відповідно до п. 1.1. якого перевізник приймає на себе зобов`язання від свого імені та за рахунок експедитора здійснити перевезення у внутрішньому та міжнародному автомобільному сполученнях, тим самим, організувавши й забезпечивши транспортування вантажів експедитора відповідно до його письмових заявок, окрім цього у випадках передбачених умовами п. 1.3. цього договору, вчинити всі необхідні дії щодо організації транспортування вантажів, в тому числі, але не виключно, залучити третіх осіб до декларування вантажу та його зберігання на митному складі, при цьому залишаючись безпосередньо відповідальним перед експедитором за виконання таких зобов`язань, а експедитор, у свою чергу, зобов`язується оплатити перевізнику винагороду та усі додатково документально підтвердженні витрати.

Згідно з п. 1.3. договору вид, об`єм, строки, вартість послуг перевізника за даним договором визначаються окремо для кожного перевезення - у відповідності до узгоджених заявок замовника, які підлягають узгодженню у порядку передбаченому п. 3.1. та 4.1. даного договору. Узгоджені заявки являють собою домовленість сторін стосовно істотних умов перевезення вантажу експедитора у рамках нього договору і, за умови належного оформлення (містять підписи уповноважених представників сторін і печатки сторін, а у випадку коли представник - уповноважений належним чином оформленою довіреністю - достатньо його підпису), є його невід`ємною частішою.

На кожні окремі транспортно-експедиторські послуги (далі - ТЕП) оформляється заявка, що підписується сторонами та є невід`ємною частиною даного договору. Заявка містить дані про відправника та отримувача вантажу, дані про вантаж та вартість ТЕП, а також інші умови з урахуванням п. 3.1. даного договору. При наявності розбіжностей між умовами заявки та договору, пріоритет мають умови, визначені в заявці (п. 1.4. договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що експедитор інформує перевізника за допомогою електронної пошти та/або месенджерів Telegram, Vibеr, WhatsApp про обсяги необхідного перевезення, кількості й необхідному виді автомобільного транспорту, не пізніше 24 годин до початку перевезення. Інформація передасться у вигляді заявки, що повинна містити наступну інформацію: маршрут руху; дата й час подачі транспортного засобу на завантаження; адреси місця навантаження й розвантаження вантажу із вказівкою контактних телефонів; необхідний транспортний засіб; відомості про вантаж (вага, тип, кількість, спосіб навантаження, вартість); адреси проведення митного оформленім при навантаженні й розвантаженні вантажу; дату й час прибуття вантажу в пункт доставки; найменування вантажовідправника та вантажоотримувача; вартість ТЕП; інші додаткові інструкцій.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що експедитор зобов`язаний забезпечити проведення процедури навантаження/розвантаження транспортного засобу й митне оформлення вантажу протягом 72 годин починаючи із часу зазначеного в заявці на дане перевезення якщо такі процедури проводяться на території України, і протягом 48 годин - на території інших держав.

Умовами п. 3.7. договору визначено, що експедитор зобов`язаний відповідно до даного договору приймати та розглядати протягом 10 днів з моменту одержання наданий перевізником Акт виконаних робіт/наданих послуг і у випадку відсутності протиріч чи зауважень підписати його та направити перевізнику.

Відповідно до п. 3.8. договору замовник зобов`язаний оплатити перевізнику вартість наданих послуг, погоджену у заявці, а також відшкодувати додаткові, погодженими сторонами, витрати перевізника підтверджені документально.

Згідно з п. 4.1. договору перевізник в 24 годинний строк після одержання заявки від експедитора повинен електронною поштою та/або месенджерів Telegram, Vibеr, WhatsApp підтвердити її одержання і вказати в ній дані транспортного засобу, що буде подано для завантаження, а також інші дані, необхідні експедитора для належного виконання ним своїх зобов`язань. Якщо перевізник у вказаний строк не підтвердив одержання заявки, то заявка вважається не прийнятою до виконання.

Перевізник протягом 2-х робочих днів після підтвердження заявки електронною поштою, повинен направити експедитору оригінал підтвердженої заявки. Оригінал заявки повинен містити печатку перевізника й бути підписаний уповноваженою на це посадовою особою. (п. 4.1.1 договору).

Пунктом 5.1. договору передбачено, що вартість ТЕП за договором визначається у заявках, що є невід`ємною частиною договору. Всі розрахунки провадяться в національній грошовій одиниці України - гривнях (п. 5.2. договору).

Згідно п. 5.3. договору передбачено, що оплата наданих послуг перевізником, в тому числі додаткових витрат, понесених перевізником для виконання окремої ТЕП, проводиться експедитором протягом 15 банківських днів з моменту одержання експедитором оригіналу акту виконаних робіт та рахунку-фактури, шляхом банківського переведення коштів на рахунок перевізника.

У п. 5.6. договору передбачено, що не зважаючи на п. 5.3. договору сторони визнають право експедитора в односторонньому порядку відстрочити оплату наданих перевізником послуг до моменту належного виконання перевізником всіх своїх зобов`язань, які виникли між сторонами на підставі інших укладених правочинів між сторонами, без застосування до експедитора наслідків, передбачених цим договором та чинним законодавством за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Відповідно до п. 6.3. договору наднормативний простій автомобільного транспорту, згідно, п. 3.3, з вини експедитора під навантаженням/вивантаженням і митною обробкою вантажу оплачується замовником у розмірі 5000,00 грн. за кожну добу простою.

У п. 7.5. договору сторони дійшли згоди щодо зміни тривалості позовної давності про стягнення неустойки (штрафу, пені), і встановили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, встановленого розділом 4 договору, припиняється через три роки від дня, коли це зобов`язання повинне було бути виконане.

Відповідно до п. 9.1. договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2025 року, а в частіші виконання сторонами взятих на себе за договором зобов`язань (у т.ч. щодо сплати пені, штрафів, інших санкцій) - до моменту їх повного виконання сторонами.

У п. 10.8. договору сторони домовилися, що даний договір, додатки, додаткові угоди, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунки, акти звірки взаєморозрахунків, видаткові накладні та інші документи, укладання яких випливає з виконання умов даного договору та пов`язані з ним можуть складатися в електронному вигляді, як електронні документи, у розумінні Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг через відповідний сервіс електронного документообігу М.Е. Doc або ВЧАСНО.

У п. 9.13. договору для цілей обміну документами та/або інформацією сторони погодили наступні адреси електронної пошти: зі сторони експедитора: ; зі сторони перевізника: мобільні номери телефонів, які зареєстровані в месенджерах; зі сторони експедитора: НОМЕР_6; зі сторони перевізника: +53. Обмін документами, що стосуються виконання умов договору з інших електронних адрес або через інші номери телефонів є неналежним та таким, що не породжує зобов`язання сторін.

Договір підписаний представниками сторін та скріпний їх печатками.

17.09.2025 між ТОВ "Системи Захисту Рослин" та ФОП Кукульником В.В. була укладена заявка №73 до договору №17092025-В72 згідно п. 1.1. якої експедитор надає вантаж для перевезення, здійснює організацію завантаження/розвантаження, а перевізник приймає на себе зобов`язання по перевезенню вантажу, надає для цього відповідний рухомий склад, придатний для заявленого вантажу.

Відповідно до п. 1.3. заявки зазначено, що нормативний простій при завантаженні/замитненні - 48 годин. Нормативний простій при розмитненні/розвантаженні - 48 годин. За понаднормативний простій винна сторона - виплачує штраф в розмірі 100 євро за кожну добу простою. У випадку відмови від підтвердженої заявки, з перевізника утримується штраф в розмірі 30% від вартості перевезення.

У п. 1.4. заявки визначені наступні умови перевезення: вантаж - яйце куряче (Європа); кількість - згідно СМR; вартість транспортно-експедиторських послуг (плата виконавцю) - 4300 євро + чеки на кордоні; дата та час завантаження - 19.09.2025 о 16:00 год.; крайня дата доставки - 30.09.2025; адреса завантаження - с. Гуменці (Хмельницька область); місце митного оформлення - митний пост "Кам`янець-Подільський"; пункт пропуску - Дяково / Агенція "Euroccoper"; адреса розвантаження - Іспанія 47600; відповідальна особа замовника - ОСОБА_3 НОМЕР_6; номер авто - НОМЕР_1 НОМЕР_2 ; водій - ОСОБА_1 .

Надання позивачем транспортно-експедиторських послуг (перевезення вантажу - яйця курячі автомобілем НОМЕР_1 НОМЕР_2 ) підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СМR №875584 від 22.09.2025, у графі 24 якої міститься відтиск штампу вантажоодержувача із проставленням дати - 02.10.2025 та відсутністю будь-яких зауважень у цій графі. Також в накладній містяться штампи про проходження митного контролю від 22.09.2025, 24.09.2025 та печатка про прибуття до Румунії 25.09.2025.

На підставі виставленого Санітарно-ветеринарною дирекцією (Directia Sanitar Veterin) (Румунія) рахунку-фактури від 25.09.2025 перевізником було сплачено 882,63 румунських леї, що підтверджується фіскальним чеком від 25.09.2025 та згідно інвойса Агенція "Euroccoper" (Halmeu) від 25.09.2025 перевізником сплачено 70 євро за послуги, що підтверджується фіскальним чеком від 25.09.2025.

Згідно довідки ТОВ з іноземними інвестиціями "Вольво Україна" за №485 від 03.12.2025 наданої ФОП Кукульнику В.В., автомобіль Вольво д.з. НОМЕР_3 прибув за адресою 32325 с. Гуменці, вул., 1-го Травня, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область Україна 17.09.2025 і знаходився там з 18:11 18.09.2025 до 15:06 21.09.2025, що підтверджується даними системи моніторингу транспорту Volvo Conect.

02.10.2025 позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату №512 від 02.10.2025 на суму 224629,80 грн.

Також позивачем оформлено податкову накладну №512 від 02.10.2025 на суму 224629,80 грн., яка була зареєстрована в ЄРПН.

В матеріалах справи наявний скріншот телефонної переписки з приводу заявки №73 та заявки ВІТАВІ. Зокрема повідомлено адресу, на яку необхідно направити оригінали рахунків та актів: Київ, отримувач ОСОБА_2 НОМЕР_5, 128 відділення НП. Телефони, з яких здійснювалася переписка не зазначені.

21.10.2025 Кукульником І.В. направлено ОСОБА_2 документи (опис вкладення відсутній), що підтверджується експрес-накладною ТОВ "Нова пошта" №1805 від 21.10.2025. Згідно трекера відстеження відправлення отримано одержувачем 23.10.2025.

Також в матеріалах справи наявна копія ухвали Господарського суду Хмельницької області від 15.12.2025 у справі №924/1209/25 про відкриття провадження у справі за позовом ТОВ "ВІТАВІ - ТРАНС" до ТОВ "Системи Захисту Рослин" про стягнення 222809,65 грн. та копія позовної заяви у справі №924/1209/25; копія ухвали Господарського суду Хмельницької області від 02.01.2026 у справі №924/1289/25 про відкриття провадження у справі за позовом ФОП Кукульника В.В. до ТОВ "Системи Захисту Рослин" про стягнення про стягнення 264308,17 та копія позовної заяви у справі №924/1289/25.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.09.2025 між ФОП Кукульником В.В. (перевізник) та ТОВ "Системи Захисту Рослин" (експедитор) укладений договір № 17092025-В72 на перевезення вантажів автомобільним транспортом, відповідно до п. 1.1. якого перевізник приймає на себе зобов`язання від свого імені та за рахунок експедитора здійснити перевезення у внутрішньому та міжнародному автомобільному сполученнях, тим самим, організувавши й забезпечивши транспортування вантажів експедитора відповідно до його письмових заявок, окрім цього у випадках передбачених умовами п. 1.3. цього договору, вчинити всі необхідні дії щодо організації транспортування вантажів, в тому числі, але не виключно, залучити третіх осіб до декларування вантажу та його зберігання на митному складі, при цьому залишаючись безпосередньо відповідальним перед експедитором за виконання таких зобов`язань, а експедитор, у свою чергу, зобов`язується оплатити перевізнику винагороду та усі додатково документально підтвердженні витрати.

17.09.2025 між ТОВ "Системи Захисту Рослин" та ФОП Кукульником В.В. була укладена заявка №73 до договору №17092025-В72 згідно п. 1.1. якої експедитор надає вантаж для перевезення, здійснює організацію завантаження/розвантаження, а перевізник приймає на себе зобов`язання по перевезенню вантажу, надає для цього відповідний рухомий склад, придатний для заявленого вантажу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956 р., до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006, передбачено, що вказана Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Статтею 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів передбачено, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної.

Надання позивачем транспортно-експедиторських послуг відповідачу підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СМR №875584 від 22.09.2025, у графі 24 якої міститься відтиск штампу вантажоодержувача із проставленням дати - 02.10.2025 та відсутністю будь-яких зауважень у цій графі.

Згідно з п. 1 ст. 216 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що вартість ТЕП за договором визначається у заявках, що є невід`ємною частиною договору.

У п. 1.4. заявки передбачено вартість транспортно-експедиторських послуг (плата виконавцю) в розмірі 4300 євро + чеки на кордоні.

Згідно з приписами ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строки оплати в заявці не погоджені. Разом з тим, п. 5.3. договору передбачено, що оплата наданих послуг перевізником, в тому числі додаткових витрат, понесених перевізником для виконання окремої ТЕП, проводиться експедитором протягом 15 банківських днів з моменту одержання експедитором оригіналу акту виконаних робіт та рахунку-фактури, шляхом банківського переведення коштів на рахунок перевізника.

Також п. 3.7. договору визначено, що експедитор зобов`язаний відповідно до даного договору приймати та розглядати протягом 10 днів з моменту одержання наданий перевізником Акт виконаних робіт/наданих послуг і у випадку відсутності протиріч чи зауважень підписати його та направити перевізнику.

За твердженням позивача документи, що є підставою для здійснення оплати, були направлені відповідачу 21.10.2025 НОВОЮ ПОШТОЮ за експрес-накладною №1805 та отримані останнім 23.10.2025.

У свою чергу відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що позивач всупереч п. 5.3. договору не направив відповідачу оригінали документів, які є підставою для здійснення розрахунків сторонами.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов'язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (такий висновок наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19).

Також у постанові від 25.10.2025 у справі №910/12875/23 Верховний Суд зазначив, що не допускається визнання судом певного твердження позивача лише через відсутність його спростування відповідачем.

Із наданої позивачем експрес-накладної №1805 від 21.10.2025 неможливо встановити які саме документи були направлені. За вказаною накладною відправником є Кукульник Іван Вікторович, тел. НОМЕР_4 , отримувачем - ОСОБА_2, тел. НОМЕР_5 .

При цьому, у п. 9.13. договору для цілей обміну документами та/або інформацією сторони погодили наступні адреси електронної пошти: зі сторони експедитора: ; зі сторони перевізника: мобільні номери телефонів, які зареєстровані в месенджерах; зі сторони експедитора: НОМЕР_6; зі сторони перевізника: +53. Обмін документами, що стосуються виконання умов договору з інших електронних адрес або через інші номери телефонів є неналежним та таким, що не породжує зобов`язання сторін.

Із наявного в матеріалах скріншота телефонної переписки неможливо встановити номери телефонів, з яких здійснювалася переписка, тому наданий до позовної заяви скріншот телефонної переписки не є доказом направлення позивачем відповідачу рахунку та акту за заявкою №73.

З огляду на зазначене, в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем та отримання відповідачем акту виконаних робіт та рахунку-фактури.

Позивачем надано рахунок на оплату №512 від 02.10.2025 на суму 224629,80 грн. При цьому, в матеріалах справи відсутній складений позивачем акт виконаних робіт, в якому було б відображено вартість наданих послуг перевезення (із зазначенням складових такої вартості).

Разом з тим, судом враховується, що відповідач не заперечує свого обов`язку щодо оплати вартості наданих послуг з перевезення згідно заявки №73 від 17.09.2025, однак стверджує, що в даному випадку відсутнє прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як було встановлено судом, факт надання позивачем відповідачу послуг з перевезення підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною СМR №875584 від 22.09.2025, вартість перевезення визначена у заяві №73 від 17.09.2025. Таким чином, після звернення позивача з позовом про стягнення вартості відповідного перевезення, строк оплати є таким, що настав.

Відповідно до частини 2 статті 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з п. 5.2. договору всі розрахунки провадяться в національній грошовій одиниці України - гривнях.

Сторонами не погоджено дату, на яку має бути визначений курс валют при розрахунку вартості наданих послуг в гривнях.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем застосовано курс НБУ, встановлений на день розвантаження, оскільки саме датою розвантаження виготовлявся рахунок - 02.10.2025.

Курс НБУ на вказану дату складав 48,3734 грн. за 1 євро. Враховуючи вказані обставини, позивач розрахував плату за перевезення в розмірі 208005,62 грн. (4300 євро х 48,3734 грн.)

Розмір розрахованої позивачем суми відповідачем при розгляді справи не заперечувався.

З огляду на вище викладене, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вартості наданих послуг з перевезення в розмірі 208005,62 грн.

Щодо стягнення додаткових витрат та штрафних санкцій.

Позивачем заявлено до стягнення додаткові витрати в розмірі 11786,84 грн. (882,63 румунські леї та 70 євро - суми відображені в чеках за оплату послуг на кордоні).

Відповідно до п. 3.8. договору замовник зобов`язаний оплатити перевізнику вартість наданих послуг, погоджену у заявці, а також відшкодувати додаткові, погодженими сторонами, витрати перевізника підтверджені документально.

Однак, заявлені до стягнення додаткові витрати не були погоджені сторонами. Як було встановлено судом, в матеріалах справи відсутній складений позивачем акт виконаних робіт, в якому було б відображено вартість наданих послуг перевезення, зокрема і вартість додаткових витрат.

Крім того, позивачем не доведено, що додаткові витрати, які він поніс пов`язані саме з виконанням перевезення за маршрутом: с. Гуменці (Хмельницька область) - Іспанія, згідно заявки №73 від 17.09.2025.

З огляду на зазначене, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 11786,84 грн. додаткових витрат.

Також позивачем заявлено до стягнення 4837,34 грн. штрафних санкцій за понаднормовий простій при завантажені.

У п. 1.3. заявки зазначено, що нормативний простій при завантаженні/замитненні - 48 годин. За понаднормативний простій винна сторона - виплачує штраф в розмірі 100 євро за кожну добу простою.

Згідно з п. 1.4. заявки дата та час завантаження - 19.09.2025 о 16:00 год.

Таким чином, нормативний час на завантаження для відповідача закінчувався 21.09.2025 о 16:00 год.

У позові ФОП Кукульник В.В. зазначає, що за даними довідки, отриманої у провайдера GPS-навігації, яким обладнаний транспортний засіб позивача, автомобіль був завантажений 21.09.2025 о 13:15 год.

Таким чином, транспортний засіб позивача був завантажений в межах нормативного часу, передбаченого п. 1.3 заявки №73 від 17.19.2025.

Позивач у поясненнях від 14.01.2026 з приводу наднормових простоїв зазначає, що автомобіль позивача простоював з 19.09.2025 по 21.09.2025, дві доби, що є нормативним часом простою, встановленим для завантаження, тому заперечення відповідача щодо відсутності наднормових простоїв вважає слушними.

Отже, підстави для стягнення штрафних санкцій за понаднормовий простій при завантажені відсутні.

З огляду на вище викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 208005,62 грн., що становить вартість наданих послуг з перевезення.

В решті позову щодо стягнення 11786,84 грн. додаткових витрат та 4837,34 грн. штрафних санкцій необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17200,00 грн. та гонорар успіху (премію) при задоволенні позову в сумі 3000,00 грн.

Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване нормами статті 131-2 Конституції України, статті 16 ГПК України, відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України). Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.02.2025 у справі №910/10602/23.

Статтею 124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Позивач у позові повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції становить 17200,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, визначних договором про правову допомогу. Також зазначав, що в договорі про правову допомогу сторони домовилися про премію (гонорар успіху) який повинен бути сплачений адвокату у випадку вирішення спору на користь клієнта. Гонорар успіху складає 3000,00 гри.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.129 ГПК України).

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

03.12.2025 між Адвокатським об`єднанням "ЛОЗИ" (Повірений (Адвокат)) та ФОП Кукульником В.В. (Довіритель (Клієнт)) укладено договір №2 про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до умов п. 1.1 якого Повірений зобов`язується від імені і за рахунок Довірителя здійснити наступні дії: надати правову допомогу у спорі, що виник з ТОВ "Системи Захисту Рослин". З цією метою: 1) здійснити огляд, дослідження, аналіз та попередню правову оцінку доказів за їх місцезнаходженням (5 год.); 2) провести заходи досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет безспірного повернення боргу (0,5 год.); 3) провести арифметичні розрахунки (1 год.); 4) здійснити аналіз судової практики (2 год.); 5) підготувати пакет документів, необхідний для звернення до суду, підготувати позовну заяву (14 год.); 6) Вчинити інші дії необхідні для розгляду справи та її повного юридичного супроводу (5 год.) (п. 1.1. договору).

За здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього договору, Довіритель сплачує Повіреному винагороду в розмірі 17200,00 грн. (п. 2.1. договору).

За умовами п. 2.2 договору кошти у вказаній у п. 2.2. сумі сплачуються Повіреному в момент передачі Довірителю підготовленої позовної заяви.

Відповідно до п. 2.3. договору при задоволенні позову та набранні рішенням законної сили Повірений отримує премію (гонорар успіху в сумі 3000,00 грн.)

05.12.2025 між сторонами підписано Акт приймання-передачі наданих послуг до договору про правову допомогу 32 від 03.12.2025, згідно якого Повірений надав а ФОП Кукульник Віктор Васильович прийняв наступні послуги щодо правової допомоги у спорі, що виник з ТОВ "Системи Захисту Рослин":

- огляд, вивчення, аналіз та попередня правова оцінка документів та інших доказів за їх місцезнаходженням 5 год.;

- проведення заходів досудового врегулювання спору, шляхом проведення переговорів на предмет повернення боргу - 20 хв.;

- здійснення арифметичних розрахунків - 45 хв.;

- аналіз судової практики - 2 год.;

- підготовка пакету документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви 14 год. 40 хв.;

- вчинення інших дій необхідних для розгляду справи та її повного юридичного супроводу - 5 год.

Загальна вартість послуг складає 17200,00 грн. (п. 1.2. акту приймання-передачі).

На виконання умов договору ФОП Кукульником В.В. було сплачено на користь Адвокатського об`єднання "ЛОЗИ" 17200,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №02-12 від 05.12.2025.

Також, в матеріалах справи наявний Ордер Серія В0 №1125203 від 05.12.2025 на надання правничої (правової) допомоги ФОП Кукульнику В.В. на підставі договору №2 від 03.12.2025 адвокатом Адвокатського бюро "Лози" Лозою В.М. в Господарському суді Хмельницької області.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (пункти 145, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначила, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (додаткова постанова Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21).

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі "East / West Alliance Limited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Судом враховується, що надані заявником документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, обґрунтований. Аналогічна правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №910/2170/18, від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, а також у постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі № 911/3323/14.

Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Так, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/164/21 (провадження № 12-14гс22)).

Відповідач у відзиві від 29.12.2025 вважає, що з урахуванням предмету спору, ціни позову, обставин справи та наявних доказів в матеріалах справи, а також заходів, які вживали сторони для врегулювання спору в досудовому порядку - така справа є незначної складності, яка передбачає необхідність мінімальної кількісті часу на складення відповідного процесуального документу (позовної заяви) для кваліфікованого юриста. З огляду на те, що матеріали справи не містять доказової бази (письмових, речових доказів), які отримувались з допомогою адвоката шляхом подачі відповідних адвокатських запитів; не містять відомостей про участь адвоката в досудовому врегулюванню спору; не містить відомостей про участь адвоката у арифметичних розрахунках ціни позову, оскільки ціна позову складається з вартості наданих послуг, відповідач вважає, що витрати на правову допомогу позивача є непропорційними щодо ціни позову, складності справи та залученості адвоката позивача для врегулювання цієї справи. Зазначає, що в акті приймання - передачі наданих послуг № 2 від 05.12.2025 до договору про надання правничої допомоги № 2 від 03.12.2025, послуги, які надавались детально не розписані та є необґрунтованими.

У справі наявні подані та підписані представником позивача адвокатом Лоза В.М.: відповідь на відзив (від 31.12.2025), заява про проведення судового засідання без участі представника позивача (від 06.01.2026), пояснення з приводу наднормативних простоїв (від 06.01.2026), клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача (від 15.02.2026 та від 17.03.2026).

Судом враховується, що даний спір є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом, не характеризується наявністю виключної правової проблеми або значним суспільним інтересом. Великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом, і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час.

Крім того, надані адвокатом послуги з вивчення, аналізу та попередньої правової оцінки документів та інших доказів за їх місцезнаходженням; здійснення арифметичних розрахунків; аналіз судової практики, підготовка пакету документів, необхідних для звернення до суду, підготовка позовної заяви фактично охоплюються послугою "підготовка позовної заяви".

Також матеріали справи не містять відомостей про участь адвоката в досудовому врегулюванню спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, виснувала про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). При цьому зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Судом враховується, що погоджений додатковий "гонорар успіху" є домовленістю клієнта і адвоката, а тому безумовно не підтверджує обсяг наданих послуг і виконаних робіт, як і не може свідчити про критерій реальності адвокатських витрат, щодо встановлення їхньої дійсності та необхідності саме в розмірі "гонорару успіху", зазначеного заявником. Аналогічний висновок міститься у додатковій постанові Верховного Суду від 11.03.2025 у справі №910/2810/23.

З огляду на зазначене, а також враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд доходить висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача відшкодування "гонорару успіху", який сплачує заявник на користь адвоката в межах їх домовленості за умовами договору.

При цьому, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17, від 17.01.2024 у справі №906/462/22).

Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.05.2025 у справі №903/753/22.

З огляду на вище наведене, проаналізувавши подані заявником докази на підтвердження понесених витрат, оцінюючи складність справи, враховуючи критерії реальності та розумності понесених витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, час витрачений адвокатом, а також часткове задоволення позову, суд дійшов висновку, що відшкодуванню позивачу підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн, як такі, що відповідають критерію розумної необхідності, є співмірними із виконаною адвокатом роботою, а їх відшкодування не матиме надмірний характер.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Системи Захисту Рослин" (29018, м. Хмельницький (з), вул. Тернопільська, буд. 19, офіс 3) на користь Фізичної особи - підприємця Кукульника Віктора Васильовича ( АДРЕСА_1 ) 208005,62 грн. (двісті вісім тисяч п`ять гривень 62 коп.) основного боргу, 3120,09 грн. (три тисячі сто двадцять гривень 09 коп.) витрат по оплаті судового збору, 12000 грн. (дванадцять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 25.03.2026.

Суддя О.Є. Танасюк