ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026м. ДніпроСправа № 904/4728/24

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВЕ БУДІВНИЦТВО 2019"

до Дніпровської міської ради

про визнання протиправним (незаконним) та скасування рішення Дніпровської міської ради

за участі Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНОВА-Д"

Суддя Юзіков С.Г.

при секретарі судового засідання Морозі А.О.

Представники:

Позивача - Федорчук Д.Ю, Федорчук К.Ю.

Відповідача не прибув

Третьої особи - Алєксєєнко Р.Ю.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви просить визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення Дніпровської міської ради № 180/8 від 23.06.2021, визнати недійсним Договір оренди землі від 15.03.2024, скасувати державну реєстрацію речового права, номер запису 54152785. Судові витрати Позивач просить стягнути з Відповідача.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 ), який належить йому на праві приватної власності знаходиться саме на земельній ділянці (в межах земельної ділянки), яка спірним рішенням Дніпровської міської ради передана в оренду ТОВ "РЕНОВА-Д". У зв`язку з наданням Відповідачем дозволу на затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і передання ТОВ "РЕНОВА-Д" земельної ділянки площею 1,3200 га (кадастровий номер :02:267:0133), по вул. Шинній, 21 в оренду строком на десять років, по фактичному розміщенню будівель та споруд відбувається порушення прав Позивача на користування його нерухомим майном, яке належить йому на праві власності та розташоване на зазначеній земельній ділянці, а також позбавлення його гарантованого законом права оформити право користування земельною ділянкою, на якій розміщене його майно.

Ухвалою суду від 18.11.2024 суддею Скринніковою Н.С. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

04.12.2024 через систему "Електронний суд" від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Відповідач зазначає, що Позивач обґрунтовуючи незаконність рішення Дніпровської міської ради від 23.06.2021 № 180/8 зазначає, що на земельній ділянці, яка була надана в оренду Третій особі розміщене нерухоме майно, яке належить

Позивачеві. При цьому, Позивач не надав до позову належних доказів того, що його майно, а саме - нерухоме майно по вул. Шинній, 21а у місті Дніпрі, яке складається з: літ А-1 - будівля вартової площею 6,0 кв.м; літ № 1,2 - огорожі площею 515,0 кв.м; Літ І -

замощення площею 4129,0 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) знаходиться саме на ділянці (в межах земельної ділянки), яка була передана міською радою в оренду Третій особі. Крім того, обраний Позивачем спосіб захисту про скасування рішення Дніпровської міської ради від 23.06.2021 № 180/8 не відновить його права, отже Позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Позивачеві з 30.07.2021 відомо про існування оскаржуваного рішення Дніпровської міської ради №180/8 від 23.06.2021 "Про передачу земельної ділянки по вул. Шинній, 21 (Шевченківський район) в оренду ТОВ "Ренова-Д", по фактичному розміщенню будівель та споруд", а тому Відповідач вважає, що Позивач пропустив строк позовної давності.

12.12.2024 через систему "Електронний суд" від Третьої особи надійшли пояснення, що Третя особа є власником нерухомого майно будівель і споруд, за адресою: м. Дніпро, вул. Шинна, 21, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 00, 00, 1. Рішенням Дніпровської міської ради від 23.06.2021 №180/8 "Про передачу земельної ділянки по вул. Шинній, 21 (Шевченківський район) в оренду ТОВ "РЕНОВА-Д", , по фактичному розміщенню будівель та споруд " ТОВ "РЕНОВА-Д" передано земельну ділянку з кадастровим номером :02:267:0133 площею 1,3200 га, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Шинна, 21, в оренду строком на 10 років. Під час розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельній ділянці з кадастровим номером :02:267:0133 не виявлено розташування об`єктів нерухомості будь-яких осіб, окрім ТОВ "РЕНОВА-Д". Отже, оскаржуване рішення прийнято з дотримання норм чинного законодавства у визначений спосіб. При цьому, будь-яких доказів фактичного розташування об`єктів нерухомого майна Позивача на земельній ділянці, що передається в оренду ТОВ "РЕНОВА-Д" не надано. Надана Позивачем довідка ТОВ "ЛИДЕР ПРОЕКТ" від 11.04.2024 № 7 з додатками не є достовірним доказом у цій справі, оскільки з довідки не вбачається, що обстеження здійснювалося саме на земельній ділянці з кадастровим номером :02:267:0133, бо відсутні будь-які посилання встановлення координат зазначеної земельної ділянки, або встановлення меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:267:0133. Під час виїзду не залучені були ані орендар, ані орендодавець земельної ділянки. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність у ПП "ОПО" права власності чи користування на земельні ділянки під спірним нерухомим майном. Крім того, спірне нерухоме майно не було прийнято до експлуатації, а тому є не створеним в розумінні ст. 331 ЦК України, що також виключає можливість визнання права власності на спірне нерухоме майно за Позивачем. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2016 у справі №200/7824/15-ц вказане нерухоме майно визнано самочинно збудованим, у зв`язку з чим у Позивача відсутні права на земельну ділянку, розташованої під цим об`єктом. Також Позивач обрав не належний спосіб захисту, крім того, позовні вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ТОВ "РЕНОВА-Д", процесуальний статус ТОВ "РЕНОВА-Д" лише у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача, є самостійною підставою для відмови у позові.

Позивач у запереченнях на письмові пояснення Третьої особи зазначив, що факт знаходження належного Позивачеві об`єкта нерухомого майна саме на спірній земельній ділянці підтверджується Висновком експерта з питань судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 74-24 від 30.08.2024, складеним судовим експертом Бихно М.В. Також, право власності ТОВ "Нове Будівництво 2019" на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: вул. Шинна, 21А, м. Дніпро (номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 31209322) встановлено у постанові Касаційного господарського суду від 12.03.2024 у справі № 904/3504/22, а, отже, є преюдиційно встановленим фактом. Позивач, як власник зазначеного майна, мав правомірні очікування щодо користування земельною ділянкою кадастровий номер: :02:267:0133, на якій розташоване належне йому нерухоме майно. Отже, рішення Дніпровської міської ради № 180/8 від 23.06.2021 "Про передачу земельної ділянки по вул. Шинній, 21 (Шевченківський район) в оренду ТОВ "РЕНОВА-Д", , по фактичному розміщенню будівель та споруд", є протиправним та таким, що порушує права Позивача, становить втручання у мирне володіння Позивачем майном.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що у зв`язку з наданням Відповідачем дозволу на затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і передання ТОВ "РЕНОВА-Д" земельної ділянки площею 1,3200 га (кадастровий номер :02:267:0133), по вул. Шинній, 21 в оренду строком на десять років, по фактичному розміщенню будівель та споруд порушуються права Позивача на користування його нерухомим майном. Отже, скасування оскаржуваного рішення та договору оренди землі є ефективним способом захисту порушених прав Позивача, оскільки судове рішення забезпечить відновлення порушеного права та захистить інтереси Позивача як власника нерухомого майна.

Позивач надав додаткові пояснення з урахуванням правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 30.01.2025 у справі № 320/4798/23.

Третя особа у поясненнях зазначила, що під час розгляду справи №320/4798/23 суди встановили та прийняли до уваги зовсім інші обставини, ніж ті, що розглядаються в цій справі. Отже, обставини справи №904/4728/24 не є подібними з обставинами справи №320/4798/23. Крім того, Позивач до позовної заяви не долучив жодного доказу на підтвердження розташування будівель та споруд Позивача на земельній ділянці з кадастровим номером :02:267:0133.

Розпорядженням заступника керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2025 № 215 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 904/4728/24, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 з посади.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2025, справу № 904/4728/24 передано судді Юзікову С.Г. для розгляду.

07.07.2025 справу прийнято № 904/4728/24 до свого провадження.

23.07.2025 Третьою особою подані пояснення аналогічного змісту поданим 12.12.2024.

Позивач у додаткових поясненнях зазначив, що з метою доведення наявності та фактичного розташування об`єкта нерухомості у матеріали справи було подано висновок судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 74-24, виконаний судовим експертом Бихно М.В. У ході дослідження експерт використовувала технічний паспорт на громадський будинок (автостоянку), витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.04.2019, довідку ТОВ "Лідер Проєкт" від 11.04.2024, а також інші документи технічної інвентаризації та графічні матеріали. Додатковим підтвердженням є технічний паспорт на громадський будинок (автостоянку), виготовлений у 2015 році ФОП Ланською О.В., який містить план земельної ділянки, план поверхів, експлікації та характеристики будівлі. Крім того, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.04.2019, за ТОВ "Нове Будівництво 2019" зареєстровано право власності на автостоянку за адресою м. Дніпро, вул. Шинна, 21А.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено скорочене рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Нове Будівництво 2019" (Позивач) згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є власником об`єкта нерухомого майна автостоянки за адресою: вул. Шинна, 21А, м. Дніпро, на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, що виданий 16.04.2019, який укладено Білим Є. В. та ТОВ "Нове Будівництво 2019"; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, дата державної реєстрації права власності 16.04.2019, номер запису про право власності 31209322, яке складається з: літ А-1 - будівля вартової площею 6,0 кв.м; літ № 1,2 - огорожі площею 515,0 кв.м; Літ І - замощення площею 4129,0 кв.м.

За твердженнями Позивача, останній звернувся до Відповідача з клопотанням від 17.04.2019 вх. № 36/1925 про надання Позивачеві дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню автостоянки по вул. Шинна, 21А.

На веб-сайті Дніпровської міської ради на підставі клопотання Позивача від 17.04.2019 вх. № 36/1925 було оприлюднено проект рішення Дніпровської міської ради "Про надання ТОВ "НОВЕ БУДІВНИЦТВО 2019", , дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню автостоянки по вул. Шинній, 21 А (Шевченківський район)".

Але, у листі від 11.08.2020 № 7/13-1629 Департамент по роботі з активами повідомив Позивачеві, що відповідно до наданого графічного матеріалу земельна ділянка має адресу: вул. Шинна, 21. Згідно з інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна право власності на будівлі і споруди по вул. Шинній, 21 на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до рішень Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська належить Публічному акціонерному товариству "УКРСОЦБАНК", а тому задовольнити вимоги зазначені у клопотанні не вбачається можливим.

На даний час вказане нерухоме майно, яке належало Публічному акціонерному товариству "УКРСОЦБАНК" належить Третій особі.

Відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 23.06.2021 № 180/8 "Про передачу земельної ділянки по вулиці Шинній, 21 (Шевченківський район) в оренду ТОВ "Ренова-Д" (Третя особа), по фактичному розміщенню будівель та споруд". Третій особі передано земельну ділянку з кадастровим номером :02:267:0133 площею 1,3200 га, яка розташована за адресою: вул. Шинна, 21, м. Дніпро, в оренду строком на 10 років.

Позивач, на підтвердження розташування майна, що йому належить в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:267:0133 до матеріалів справи додав висновок експерта з питань судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 74-24.

За твердженнями Позивача, надання Відповідачем дозволу на затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і передання Третій особі земельної ділянки площею 1,3200 га (кадастровий номер :02:267:0133), по вул. Шинній, 21 в оренду строком на десять років, по фактичному розміщенню будівель та споруд порушує права Позивача на користування належним йому на праві власності нерухомим майном, яке розташоване на вищезазначеній земельній ділянці та позбавляє його закріпленого законом права на оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно, що належить Позивачеві на праві власності.

Наведені обставини стали причиною звернення з позовом та є предметом спору в даній справі.

Предметом доказування, є наявність/відсутність правових підстав для визнання незаконним рішення Дніпровської міської ради, визнання недійсним договору оренди землі, скасування державної реєстрації права оренди.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За приписами ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту порушеного права, зокрема є визнання правочину недійсним.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ст. 215 ЦК України).

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач та Третя особа позов заперечують, з викладених у відзиві та поясненнях підстав.

Так, 23.06.2021 Дніпровська міська рада прийняла рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і передання ТОВ "РЕНОВА-Д" земельної ділянки площею 1,3200 га по вул. Шинна, 21 в оренду строком на десять років.

На підставі зазначеного рішення 15.03.2024 Третьою особою з Відповідачем укладено договір оренди землі, згідно з яким в оренду передано земельну ділянку загальною площею 1,3200 га строком на десять років до 15.03.2034.

Речове право (оренда) зареєстровано державним реєстратором 15.03.2024 №54152785.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді із застосуванням способів захисту, які передбачені частиною другою статті 16 цього Кодексу та частиною другою Господарського кодексу України, та до яких належить, зокрема, визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси.

Частиною 2 ст. 249 Господарського кодексу України (чинного на момент прийняття оспорюваного рішення) унормовано, що у разі прийняття органом державної влади або органом місцевого самоврядування акта, що не відповідає законодавству і порушує права чи законні інтереси суб`єкта господарювання, останній відповідно до статті 20 цього Кодексу має право звернутися до суду із заявою про визнання такого акта недійсним.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення в зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, серед іншого, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 21.08.2019 у справі №911/3681/17, від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, від 22.01.2025 у справі № 446/478/19 звертала увагу на те, що позовна вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду шляхом укладення відповідного договору, є неефективним способом захисту прав особи. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням, а можливість його скасування не дозволить позивачу ефективно відновити володіння відповідною земельною ділянкою.

Оскільки оспорюване Позивачем рішення Дніпровської міської ради вичерпало свою дію виконанням (на підставі цього рішення укладено договір оренди земельної ділянки з Третьою особою), то позовні вимоги Позивача про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради від 23.06.2021 "Про передачу земельної ділянки по вул. Шинній, 21 (Шевченківський район) в оренду ТОВ "РЕНОВА-Д", по фактичному розміщенню будівель та споруд, є неефективним способом захисту, оскільки їх задоволення не призведе до відновлення права, яке Позивач вважає порушеним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 виснувала, що спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення вимоги про визнання протиправним (незаконним) та скасувати рішення Дніпровської міської ради № 180/8 від 23.06.2021 "Про передачу земельної ділянки по вул. Шинній, 21 (Шевченківський район) оренду ТОВ "РЕНОВА-Д", , по фактичному розміщенню будівель та споруд".

Щодо вимоги про визнання недійсним Договору оренди землі, то відповідно до ч.1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1- 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відтак, оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Зокрема, у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них (аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 670/23/18, від 31.08.2021 у справі № 909/207/20).

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 02.09.2022 у справі № 125/2157/19, відповідно до статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є, зокрема, пред`явлення позову однією зі сторін правочину або іншою заінтересованою особою до іншої сторони чи сторін правочину.

Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав. Схожий за змістом висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19.

У цьому контексті у постанові від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19 Велика Палата Верховного Суду щодо вимоги про визнання правочину недійсним зазначила, що вирішуючи такі вимоги, у загальному розумінні, суд зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню (сторонами справи мають бути всі сторони правочину), та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав. Якщо під час розгляду позовних вимог про визнання правочину недійним суд встановить, що позов пред`явлено не до всіх учасників цього правочину, тобто встановить неналежний суб`єктний склад учасників справи, суд відмовляє в задоволенні позову із зазначеної підстави або за клопотанням сторони спору здійснює заміну відповідача на належного або залучає співвідповідача.

У даній справі Позивач звернувся з позовом до Дніпровської міської ради - сторони оспорюваного правочину, в якому просив визнати недійсним договір оренди землі від 15.03.2024. При цьому, одну із сторін оспорюваного правочину - ТОВ "РЕНОВА-Д" Позивач визначив третьою особою, а не Відповідачем у справі.

Також вимога про скасування державної реєстрації з одночасним припиненням іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :02:267:0133, номер запису про інше речове право: 54152785 стосується прав ТОВ "РЕНОВА-Д".

При цьому, Третя особа неодноразово заявляла про неповний суб`єктний склад спору, що вирішується в даній справі, однак Позивач не скористався правом залучення ТОВ "РЕНОВА-Д" співвідповідачем у справі відповідно до ст. 48 ГПК України та наполягав на необхідності задоволення його вимог саме лише до Дніпровської міської ради.

Виходячи з принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Відтак, заявлення Позивачем позову до неналежного складу Відповідачів, це є самостійною підставою для відмови в позові щодо цих вимог.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати за первісним позовом у справі слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВЕ БУДІВНИЦТВО 2019" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, просп. Гагаріна, будинок 175, квартира 25, код 42956413) до Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро пр. Дмитра Яворницького, 75, код 26510514) про визнання протиправним (незаконним) та скасування рішення Дніпровської міської ради № 180/8 від 23.06.2021; визнання недійсним Договору оренди землі укладеного Дніпровською міською радою та ТОВ "РЕНОВА-Д" від 15.03.2024р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пустовим С. В., реєстр. № 127 та скасування державної реєстрації з одночасним припиненням іншого речового права права оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :02:267:0133, номер запису про інше речове право: 54152785.

Судові витрати у справі покласти на Позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 23.03.2026

Суддя С.Г. Юзіков