ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/882/25

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Рудницька Н.В.,

за участю:

представника позивача за первісним позовом: Сачок А.В. - адвокат, ордер серія АМ №1183403 від 16.02.2026р.,

представника відповідача за первісним позовом: Гуртовенко Р.М. - адвокат, ордер серія АМ №1123026 від 24.07.2025р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом фізичної особи-підприємця Бортника Юрія Олександровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Буд"

про стягнення 116543,94 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Буд"

до фізичної особи - підприємця Бортника Юрія Олександровича

про визнання недійсним договору купівлі - продажу та стягнення 238000,00 грн. безпідставно

Процесуальні дії по справі.

Фізична особа-підприємець Бортник Юрій Олександрович звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Буд" про стягнення 116543,94 грн., з яких: 98000,00 грн. основний борг за договором купівлі продажу №0909/24 від 09.09.2024р., 3228,00 грн. - 3% річні та 15315,94 грн. - інфляційні.

Ухвалою суду від 14.07.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

28.07.2025р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно Буд" подано зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 0909/24 від 09.09.2024р. та стягнення 238000,00 грн. безпідставно набутих коштів з фізичної особи-підприємця Бортника Юрія Олександровича (а.с. 19-23).

Ухвалою суду від 30.07.2025р. зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Буд" прийнято для спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано в одне провадження вимоги за первісним та зустрічним позовами. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 02.09.2025р.

11.08.2025р. від позивача за первісним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву (а.с. 46-48).

Ухвалою від 02.09.2025р. суд відклав підготовче судове засідання на 18.09.2025р.

10.09.2025р. від представника позивача за первісним позовом надійшли клопотання (вх. № 01-44/2726/25) про поновлення строку та приєднання до матеріалів справи заяви свідка - Поліщук І.С. та копію акта податкової перевірки № 1044/06-30-37-01/41266538 від 17.01.2025 р. (а.с. 64, 65). Ухвалою від 18.09.2025р. суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання.

18.09.2025р. позивачем за первісним позовом подано клопотання про поновлення строку та приєднання до матеріалів справи копії клопотання ТзОВ "Техно Буд" від 13.09.2025р. та копії інвентаризаційного опису ТОВ "Техно Буд" станом на 31.07.2025р. (а.с. 84). Ухвалою від 18.09.2025р. суд поновив строк на подачу доказів та приєднав вказане клопотання до матеріалів справи.

Ухвалою від 18.09.2025р. суд відклав підготовче судове засідання на 09.10.2025р.

25.09.2025р. представником відповідача за первісним позовом подано клопотання про поновлення строку на подання доказів та приєднання їх до матеріалів справи (а.с. 97-103).

Протокольною ухвалою від 09.10.2025р. оголошено перерву в судовому засіданні до 30.10.2025р.

24.10.2025р. до суду надійшло клопотання представника ТзОВ "Техно Буд" про поновлення строку на подання доказів та приєднання до матеріалів справи (а.с. 116-125).

27.10.2025р. позивачем за первісним позовом подано додаткові пояснення щодо визначення вартості обладнання, проданого відповідачу, з проханням поновити строк на подання доказів та приєднати їх до матеріалів справи (а.с. 127-138).

29.10.2025р. представником позивача за зустрічним позовом подано клопотання про призначення у справі судової технічної експертизи документів (а.с. 139-142).

Протокольною ухвалою від 30.10.2025р. продовжено строк підготовчого провадження та оголошено перерву в судовому засіданні до 20.11.2025р.

В судовому засіданні від 20.11.2025 р. суд розглянув клопотання представника відповідача за первісним позовом про поновлення строку на подання доказів та приєднання їх до матеріалів справи, які надійшли до суду 25.09.2025р. та 24.10.2025 р. та клопотання ФОП Бортника Ю.О., яке надійшло 27.10.2025 р.

Протокольною ухвалою від 20.11.2025р. суд відмовив ТзОВ "Техно Буд"в поновленні процесуального строку на подання доказів. Докази подані з клопотанням залишені без розгляду.

Крім того, протокольною ухвалою від 20.11.2025 р., суд залишив без розгляду додаткові пояснення щодо визначення вартості обладнання, проданого ТзОВ "Техно Буд", які подані 27.10.2025 р. позивачем за первісним позовом.

В підготовчому судовому засіданні від 20.11.2025р. оголошувалась перерва до 11.12.2025р.

В підготовчому судовому засіданні 11.12.2025р. суд розглянув клопотання представника позивача за зустрічним позовом, яке надійшло до суду 29.10.2025р. про призначення у справі судової технічної експертизи документів, на вирішення якої просив поставити питання щодо давності виготовлення документів (давність нанесення тексту, давність паперу) та яка давність підписів Бортника Ю.О. та Бортника О.М. і давність відтиску печатки ФОП Бортника Ю.О. і ТОВ "Техно Буд" на договорі купівлі-продажу № 0909/24 від 09.09.2024 р. та акті приймання-передачі майна від 09.09.2024 р.

За результатами розгляду вищевказаного клопотання судом не встановлено обставин для призначення судової технічної експертизи, тому протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання.

Ухвалою від 11.12.2025р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/882/25 до судового розгляду по суті на 15.01.2026р.

Ухвалою від 15.01.2026р. суд відклав розгляд справи по суті на 17.02.2026р.

Ухвалою від 17.02.2026р. суд відклав розгляд справи по суті на 17.03.2026р.

В судовому засіданні 17.03.2026р. суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позиція ФОП Бортника Ю.О. обґрунтована неналежним виконанням ТзОВ "Техно Буд" умов договору купівлі-продажу №0909/24 від 09.09.2024р.

Вказує на те, що відповідач товар прийняв без зауважень, однак оплатив його лише частково в сумі 238000,00 грн., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 98000,00 грн. Незважаючи на направлену вимогу про сплату боргу, відповідач зобов`язання не виконав.

Додатково позивач (відповідач за зустрічним позовом) нарахував до стягнення з відповідача (позивач за зустрічним позовом) 3% річних у розмірі 3228,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 15315,94 грн.

Позиція ТзОВ "Техно Буд" (позивач за зустрічним позовом) обґрунтована тим, що договір купівлі-продажу №0909/24 від 09.09.2024р. є фіктивним, укладеним без наміру реального настання правових наслідків та внаслідок зловмисної домовленості між представником відповідача та позивачем за первісним позовом. Також зазначає, що фактична передача товару не відбулась, а обладнання взагалі не існує, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для виникнення грошового зобов`язання.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що договір купівлі-продажу №0909/24 від 09.09.2024 року укладено між пов`язаними особами Бортником Ю.О. та Бортником О.М., які є сином та батьком, діючи відповідно як продавець та керівник ТОВ «Техно Буд».

Позивач (відповідач за первісним позовом) посилається на те, що обладнання зазначене у договорі - брусовочний станок «WALTER WD-350» фактично не існує, що підтверджується інформацією виробника. Водночас грошові кошти у сумі 238000,00 грн. були перераховані колишнім директором ТОВ «Техно Буд» ОСОБА_1 на користь ФОП Бортника Ю.О. за відсутності факту поставки товару, що, на думку позивача (відповідач за первісним позовом), свідчить про наявність зловмисної домовленості між сторонами.

У зв`язку з цим позивач за зустрічним позовом сплачені кошти в сумі 238000,00 грн. вважає безпідставно набутими та такими, що підлягають поверненню, а договір - визнанню недійсним.

У відзиві на зустрічний позов позивач (відповідач за зустрічним позовом) зазначає, що договір укладено законно, обладнання передано та фактично використовується, зловмисної домовленості не існувало, а родинні зв`язки не є підставою для недійсності правочину, тому вимога про повернення коштів на підставі ст. 1212 ЦК України є необґрунтованою.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

09.09.2024р. між фізичною особою-підприємцем Бортником Юрієм Олександровичем (продавець, позивач за первісним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техно Буд" (покупець, відповідач за первісним позовом) укладено Договір купівлі-продажу №0909/24 (далі - договір) (а.с. 7).

З боку ТзОВ "Техно Буд" договір підписаний директором Бортником Олександром Миколайовичем, який, як стверджують учасники справи, є батьком ФОП Бортника Ю.О.

Відповідно до п.1.1. договору, продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у свою власнiсть та оплатити товар (станок) в кількості та за цiною (вартістю), що наводяться в видаткових накладних до цього договору, та є невiд`ємною частиною цього договору.

Згідно п.2.2. договору сторони домовились, що факт передачi товару у власнiсть покупцеві оформляється сторонами шляхом підписання двостороннього Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної, які підписуються обома сторонами у момент передачi-приймання товару. Покупець несе ризик випадкової загибелі (або пошкодження) товару лише з моменту пiдписання обома сторонами Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної.

Моментом переходу права власності на товар від продавця до покупця вважається дата підписання сторонами вищевказаного Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної (п.2.3. договору).

Відповідно до п.3.1. договору, загальна ціна (вартiсть) товару за цим договором складає 336000,00 грн., без ПДВ.

Оплата цiни (вартостi) товару здiйснюється покупцем в національній валюті України безготiвково шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок продавця. Оплата вартості (ціни) товару здiйснюється покупцем на умовах післяплати 100 % вартості (ціни) товару протягом 10 (десяти) банківських днiв з моменту отримання товару (п.п.3.2., 3.3. договору).

Пунктом 3.4. договору сторони визначили, що датою оплати вартості (цiни) товару (чи його частини) вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Згідно п. 4.1. договору продавець зобов`язується:

- передати покупцеві товар та усю необхідну технічну документацію на нього у власнiсть при передачi товару (п.п. 4.1.1. договору);

- скласти та пiдписати двосторонній Акт прийому-передачі товару або видаткову накладну (п.п. 4.1.2. договору).

Відповідно до п. 4.2. договору покупець зобов`язується:

- прийняти обумовлений товар (п.п. 4.2.1. договору);

- оплатити вартiсть (ціну) товару у визначені цим договором строки (терміни) (п.п. 4.2.2. договору);

- пiдписати двостороннiй Акт прийому-передачі товару або видаткову накладну в рамках цього договору (п.п. 4.2.3. договору).

За невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору винна сторона несе відповідальність в порядку, визначеному чинним законодавством України та цим договором (п.5.1. договору).

За невиконання та/або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторона зобов`язана вiдшкодувати iншій стороні заподiяні таким невиконанням та/або неналежним виконанням збитки (п.5.2. договору).

Відповідно до п.8.1. договір набирає чинності з дати його укладення (пiдписання) сторонами та діє до 31.08.2025р., або моменту повного та належного виконання сторонами усiх своїх зобов`язань за цим договором.

09.09.2024р. між ФОП Бортник Ю.О. та ТзОВ "Техно Буд" підписано та скріплено печатками сторін акт приймання-передачі майна - брусовочного станка WALTER WD-350 у кількості 1 штука, загальною вартістю без ПДВ 336000,00 грн. (а.с. 8).

09.09.2024р. ФОП Бортник Ю.О. виставлено рахунок №26 на оплату коштів в сумі 336000,00 грн. (а.с. 8 на звороті).

ТзОВ "Техно Буд" здійснив лише часткову оплату вказаного товару на загальну суму 238000,00 грн., що підтверджується наступними платіжними інструкціями:

- №72 від 09.09.2024р. на суму 100000,00 грн. (а.с. 5);

- №1817 від 25.11.2024р. на суму 70000,00 грн. (а.с. 5 на звороті);

- №1876 від 27.12.2024р. на суму 23000,00 грн. (а.с. 6);

- №1888 від 09.01.2025р. на суму 45000,00 грн. (а.с. 6 на звороті).

12.06.2025р.ФОП Бортник Ю.О. направив на адресу ТОВ «Техно Буд» письмову вимогу № 12/06/25, у якій просив у триденний строк з моменту отримання вимоги сплатити заборгованість за договором у розмірі 98000,00 грн. (а.с. 10), яка залишена останнім без реагування.

У зв`язку з цим ФОП Бортник Ю.О. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 116543,94 грн., з яких: 98000,00 грн. - основний борг, 3228,00 грн. - 3% річних та 15315,94 грн. - інфляційні втрати.

ТзОВ "Техно Буд" вказав, що договір купівлі-продажу №0909/24 від 09.09.2024 року укладено між пов`язаними особами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є сином та батьком, без реального наміру створення правових наслідків, оскільки товариство фактично не отримувало обладнання, передбачене договором.

Крім того, брусовочний станок «WALTER WD-350» фактично не існує, що підтверджується інформацією виробника. Кошти у сумі 238000,00 грн. були перераховані колишнім директором ТОВ «Техно Буд» ОСОБА_1 на користь ФОП Бортника Ю.О. за відсутності факту поставки товару, що, на думкуТзОВ "Техно Буд", свідчить про наявність зловмисної домовленості між сторонами та фіктивність правочину.

У зв`язку з цим, ТзОВ "Техно Буд подав зустрічний позов, у якому просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу № 0909/24 від 09.09.2024р. та стягнути з позивача 238000,00 грн. як безпідставно набуті кошти.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору купівлі-продажу №0909/24 від 09.09.2024р., який за своєю правовою природою є договором поставки.

Оскільки ТзОВ "Техно Буд" ставить під сумнів дійсність оспорюваного договору, посилаючись на те, що він є фіктивним та укладеним унаслідок зловмисної домовленості між представником однієї сторони та іншою стороною, суд вважає за необхідне дати правову оцінку питанню щодо наявності або відсутності підстав для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 у справі №6-301цс15 та постанові Великою Палатою Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №916/5073/15).

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:

1) Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2) Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3) Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4) Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5) Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6) Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, позивачем за зустрічним позовом при зверненні до суду з вимогами про визнання договору недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними, а також доведено наявність порушеного права.

Оцінивши наведені доводи позивача за зустрічним позовом у сукупності з наявними у матеріалах справи доказами, суд встановив, що протоколом №04/07/20 від 04.07.2020р. загальних зборів учасників ТОВ «Техно Буд» ОСОБА_2 був включений до складу учасників товариства та призначений на посаду директора (а.с. 29, 30).

У подальшому протоколом №31/10/23 від 31.10.2023р. загальних зборів учасників ТОВ «Техно Буд» ОСОБА_2 звільнено з посади директора та призначено на його місце ОСОБА_1 , який перебував на посаді директора товариства до 31.01.2025 року (протокол №31/01/25) (а.с. 31, 32).

Відповідно до статуту ТОВ «Техно Буд», затвердженого протоколом №26/06/24 від 26.06.2024р., виконавчим органом товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю, є директор (п.10.7.1).

Згідно з п.10.7.6 статуту, директор в межах наданих повноважень укладає та підписує від імені товариства господарські та інші договори, угоди, контракти, видає довіреності на право вчинення дій і представництва від імені товариства з урахуванням обмежень, встановлених статутом.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що сам по собі факт наявності родинних зв`язків між сторонами договору, а саме між ФОП Бортником Ю.О. та ОСОБА_1 , який був директором ТзОВ "Техно Буд", не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним, оскільки чинним законодавством України не встановлено заборони на укладення договорів між пов`язаними особами.

Суд зазначає, що під зловмисною домовленістю необхідно розуміти умисну змову однієї сторони із представником іншої, проти інтересів особи, яку представляють. Зловмисна домовленість представника з контрагентом особи, що представляють, створює правову ситуацію, коли дійсна воля довірителя, яку повинен утілювати представник, замінюється його власною волею, що суперечить волі довірителя. Саме підміна волі довірителя волею представника і слугує підставою для визнання такого правочину недійсним (постанови Верховного Суду від 24.12.2021 у справі №551/1325/19, від 27.10.2021 у справі №757/3996/15-ц тощо).

Для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя (п.6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №911/2129/17).

Суд за змістом матеріальної норми на ст. 232 ЦК України та на підставі встановлених обставин (фактів) не встановив, у чому полягала зловмисна домовленість ФОП Бортника Ю.О. при укладенні оспорюваного договору з директором ТОВ «Техно Буд» ОСОБА_1 ..

Посилання позивача за зустрічним позовом на фіктивність спірного договору також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що ним обумовлювалися.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони не бажають настання правових наслідків, обумовлених договором; усі сторони договору проінформовані про його фіктивність; письмовим текстом договору створюється лише видимість правовідносин між сторонами; мета вчинення фіктивного правочину не має значення.

Практичне правозастосування виходить з того, що "фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Причому такі цілі можуть бути протизаконними або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін. Сам по собі факт невиконання сторонами умов правочину не робить його фіктивним. Для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним" (постанова Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 924/1014/18).

Водночас, як встановлено судом, між сторонами було складено та підписано акт приймання-передачі обладнання, здійснено часткову оплату вартості товару (а.с. 5, 6, 8), що свідчить про спрямованість волевиявлення сторін на реальне настання правових наслідків, передбачених договором.

Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 234 ЦК України.

Доводи позивача за зустрічним позовом про відсутність доказів існування обладнання та неможливість його ідентифікації суд оцінює критично, оскільки наявні в матеріалах справи документи, зокрема акт приймання-передачі, підтверджують факт передачі майна від продавця покупцю. При цьому сам по собі можливий недолік у найменуванні обладнання (технічна помилка) не свідчить про відсутність предмета договору, якщо із змісту правочину та поведінки сторін можливо встановити, яке саме майно було предметом поставки.

До того ж, суд звертає увагу, що в інвентаризаційному описі необоротних активів, який складений станом на 31.07.2025 р. в строці " 31 міститься інформація про наявність у ТзОВ "Техно Буд" активу - брусовочного станка WALTER WD-350 (а.с. 88-90).

Також суд враховує, що позивачем за зустрічним позовом не надано належних доказів на підтвердження того, що спірний договір укладено без наміру його виконання або виключно з метою виведення коштів з підприємства. Наведені твердження мають характер припущень та не підтверджені жодними об`єктивними доказами у розумінні статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи презумпцію правомірності правочину, закріплену статтею 204 ЦК України, обов`язок доведення обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог, покладається саме на цю сторону. Однак позивач за зустрічним позовом не довів наявності підстав, з якими закон пов`язує недійсність правочину.

Вимоги про стягнення грошових коштів в сумі 238000,00 грн. як безпідставно набутого майна є похідними від вимог про визнання договору недійсним. За наявності чинного договору правова підстава для набуття коштів існує, а тому положення статті 1212 ЦК України у даному випадку застосуванню не підлягають.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання договору купівлі-продажу №0909/24 від 09.09.2024р. недійсним та, як наслідок, для задоволення вимог про стягнення 238000,00 грн.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки оспорюваний договір є дійсним, тому він породжує для сторін відповідні права та обов`язки, визначені його змістом.

Частинами 1, 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 530 ЦК України, закріплено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За умовами п. 3.3. договору строк оплати товару становить 10 (десять) банківських днів з моменту отримання товару.

Факт поставки позивачем (відповідач за зустрічним позовом) відповідачу (позивач за зустрічним позовом) товару та обов`язок останнього провести розрахунки на суму 336000,00 грн. підтверджується актом приймання-передачі майна від 09.09.2024р., який підписаний та скріплений печатками сторін (а.с. 8).

Судом встановлено, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) здійснив часткову оплату поставленого товару на загальну суму 238000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями (а.с. 5, 6).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем (відповідач за зустрічним позовом) обґрунтовано визначено та заявлено до стягнення заборгованість у розмірі 98000,00 грн.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, вимоги позивача (відповідач за зустрічним позовом) про стягнення з відповідача 98000,00 грн. основного боргу є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення з відповідача (позивач за зустрічним позовом) 3228,00 грн. 3% річних та 15315,94 грн. інфляційних, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Сплата трьох процентів річних не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем (відповідач за зустрічним позовом) заявлено до стягнення з відповідача (позивач за зустрічним позовом) 3228,00 грн. 3% річних та 15315,94 грн. інфляційних за період з 23.09.2024р. по 25.11.2025р. (розрахунок а.с. 2).

Перевіривши наданий позивачем (відповідач за зустрічним позовом) розрахунок 3% річних та інфляційних, суд встановив, що він здійснений відповідно до вимог чинного законодавства, є арифметично вірним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно частини 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, первісні позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, в сумі 116543,94 грн., з яких: 98000,00 грн. основного боргу, 3228,00 грн. 3% річних та 15315,94 грн. інфляційних.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Буд" суд відмовляє.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ФОП Бортника Ю.О., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. покладається на ТзОВ "Техно Буд".

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Первісний позов фізичної особи-підприємця Бортника Юрія Олександровича задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Буд" (10025, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Корольова, буд. 132, )

на користь фізичної особи-підприємця Бортника Юрія Олександровича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ):

- 98000,00 грн. - основного боргу;

- 3228,00 грн. - 3% річних;

- 15315,94 грн. - інфляційних;

- 2422,40 грн. - сплаченого судового збору.

3. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно Буд" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.03.26

Суддя Сікорська Н.А.

1 - до справи