ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 березня 2026 року Справа № 903/1194/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації,

третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство Ліси України

до Сереховичівської сільської ради, с. Сереховичі, Ковельського району, Волинської області

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою,

за участю представників:

від позивача: Б`яла І.В. діє в порядку самопредставництва,

від третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Шевчук Є. В. діє в порядку самопредставництва,

від відповідача: н/з,

в судовому засіданні взяв участь Рішко А.В. - прокурор відділу Волинської обласної прокуратури (службове посвідчення №071761 від 01.03.2023),

в с т а н о в и в:

29.12.2025 сформовано в системі Електронний суд, а 30.12.2025 зареєстровано в Господарському суді Волинської області позовну заява №52-4038 вих.25 від 29.12.2025 керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації, в якій керівник Ковельської окружної прокуратури Волинської області просить усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0109 площею 8,6272 га у Державному земельному кадастрі; стягнути з відповідача судовий збір на користь Волинської обласної прокуратури у розмірі 2422,40 грн.

Також у позовній заяві керівник Ковельської окружної прокуратури просить залучити Державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Ліси України" до участі у справі як третю особу на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2026 справу №903/1194/25 розподілено судді Якушевій І.О.

Ухвалою суду від 12.01.2026 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 18.02.2026; постановлено відповідачу до 09.02.2026 подати суду відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; прокурору, позивачу до 16.02.2026 подати суду відповідь на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України; клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору розглянути в судовому засіданні 18.02.2026.

10.02.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли пояснення по справі, в яких позивач просить позов прокурора в інтересах держави задовольнити у повному обсязі.

10.02.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли пояснення, в яких відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує щодо їх задоволення; просить розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача.

18.02.2026 в судове засідання представник відповідача не з`явився, ухвала суду від 12.01.2026 про відкриття провадження у справі була надіслана та доставлена до електронного кабінету відповідача 13.01.2026.

18.02.2026 в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про залучення до участі у справі третьою особою на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Ліси України».

Клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Старовижівське ЛГ» земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0109 розміщена у 73 виділі 66 кварталу Буцинського лісництва, зазначена земельна ділянка перебувала у постійному користуванні ДП «Старовижівське ЛГ». В подальшому наказом Державного агентства лісових ресурсів України №596 від 04.10.2021 припинено ДП «Старовижівське ЛГ» шляхом реорганізації, а саме: шляхом приєднання до ДП «Ковельського ЛГ». Наказом Державного агентства лісових ресурсів України №880 від 28.10.2022 припинено ДП «Ковельське ЛГ» шляхом реорганізації, а саме: шляхом приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Прокурор вважає, що спірна земельна ділянка повинна перебувати у постійному користуванні Державного спеціалізованого господарського підприємства Ліси України, а рішення у справі може вплинути на його права або обов`язки.

18.02.2026 представник позивача в судовому засідання не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про залучення до участі у справі третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

З урахуванням приписів ст. 50 ГПК України та обставин, викладених прокурором на обґрунтування клопотання, рішення у справі, у якій предметом спору є вимога усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером :04:000:0109 площею 8,6272 га, може вплинути на права Державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства «Ліси України», а тому було задоволено клопотання керівника Ковельської окружної прокуратури Волинської області, підтримане прокурором у судовому засіданні, та на підставі ст. 50 ГПК України залучено Державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Ліси України» до участі у розгляді справи третьою особою на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У судовому засіданні прокурор повідомив про те, що ДСЛП «Ліси України» було надіслано копію позовної заяви при подачі позовної заяви до суду, і до позовної заяви додано докази надіслання.

У зв`язку з цим відсутні підстави зобов`язувати прокурора надсилати ДСЛП «Ліси України» копії позовної заяви з додатками.

У зв`язку із залученням до участі у розгляді справи третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, підготовче засідання було відкладено на 18.03.2026.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Ліси України» надіслало письмові пояснення від 14.03.2026, у яких вважає, що позов підлягає до задоволення.

У судовому засіданні 18.03.2026 було прийнято визнання позову відповідачем, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та інтересів інших осіб, підписано повноважною особою.

В судове засідання 18.03.2026 представник відповідача не з`явився. Про судовий розгляд справи відповідач був повідомлений шляхом надіслання ухвали суду до його електронного кабінету.

Оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору, справу 18.03.2026 розглянуто за відсутності представника відповідача, зважаючи на належне повідомлення відповідача за наявними у справі матеріалами згідно з положеннями статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи визнання позову відповідачем, дослідивши письмові докази по справі, суд на підставі ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позовної вимоги керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації до Сереховичівської сільської ради, с. Сереховичі, Ковельського району, Волинської області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.

У процесі розгляду справи встановлено, що розпорядженням Старовижівської районної державної адміністрації від 21.08.2013 №181 було надано дозвіл Головному управлінню Держгеокадастру у Волинській області на проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території сільських та селищних рад Старовижівського району.

В результаті інвентаризації земель на території колишнього Старовижівського району Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області утворено земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га.

Розпорядженням Старовижівської РДА від 26.12.2013 №318 затверджено відповідну технічну документацію з інвентаризації земель.

До Державного земельного кадастру 16.12.2013 внесено відомості про утворення земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га, вказана земельна ділянка має цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення, 01.01. - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-ІХ, який набрав чинності 27.05.2021, змінено положення Земельного кодексу України щодо повноважень уповноважених органів на розпорядження земельними ділянками.

Відповідно до п.24 Перехідних положень Земельного кодексу України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Отже, на підставі п.24 Перехідних положень Земельного кодексу України вказана земельна ділянка з 27.05.2021 перебуває у комунальній власності.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га, відомості про реєстрацію речових прав відсутні.

Вказана земельна ділянка частково розміщена в межах земель лісогосподарського призначення, зокрема, в межах 66 кварталу Буцинського (з 2008 по 2023 кварталу 29 Синівського) лісництва, та перебуває у постійному користуванні ДП «Ліси України», що підтверджується наступними доказами:

- наказом Волинського обласного управління лісового та мисливського господарства від 21.07.2008 №55 по ДП «Старовижівське ЛГ» на базі існуючого Буцинського лісництва площею 9772 га було створено 5 лісництв, в тому числі Синівське лісництво, площею 1933 га. З 2008 року спірна земельна ділянка входила до 29 кварталу Синівського лісництва ДП «Старовижівське ЛГ», станом на 2013 рік (наступні після 2004 року матеріали лісовпорядкування) земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га, входила до 29 кварталу Синівського лісництва. Наступними матеріалами лісовпорядкування, розробленими та затвердженими у 2022-2023 роках, Синівське лісництво Ковельського надлісництва філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» приєднано до Буцинського лісництва. Наразі спірна земельна ділянка знаходиться в межах 66 кварталу Буцинського лісництва;

- рішенням Волинської обласної ради №13/2 від 18.08.2000 «Про передачу земель лісового фонду, які перебували у користуванні колишніх колективних сільськогосподарських підприємств» надано дозвіл на складання проектів відведення земель лісового фонду, які знаходились у користуванні колишніх колективних сільськогосподарських підприємств державним лісгоспам державного лісогосподарського об`єднання «Волиньліс», спеціалізованим лісогосподарським підприємствам - правонаступникам міжгосподарських спеціалізованих лісопідприємств та лісгоспів, Ковельському спеціалізованому акціонерному товариству «Тур» згідно з додатками. Згідно з додатком №13 до вищезазначеного рішення Волинської обласної ради Соколищенська сільська рада передала 92,9 га земель Держоб`єднанню «Волиньліс»;

- планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування щодо 66 кварталу Буцинського лісництва (29 кварталу Синівського лісництва за 2013 рік) (фрагменти з планшетів, копії таксаційних описів кварталу, копії фрагменту плану лісонасаджень розроблені у 2004, 2012 та 2022 роках). З них вбачається, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га розташована у 73 виділі 66 кварталу Буцинського лісництва Філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України»;

- листом з викопіюванням ВО «Укрдержліспроект» №02/458-25 від 27.03.2025, згідно з яким спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га, частково накладається на землі лісового фонду та розташована у кварталі № 29 Синівського лісництва (згідно з матеріалами лісовпорядкування 2012-2013 років);

- листами ДП «Ліси України», філії «Ковельське ЛГ» ДП «Ліси України» та листи Філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» №25/26.9-2025 від 25.02.2025, №9664/34.6.3-2025 від 20.08.2025, з яких вбачається що спірна земельна ділянка частково згідно з матеріалами лісовпорядкування 2004, 2012 та 2022 років знаходиться в межах земель лісогосподарського призначення у 73 виділі 66 кварталу Буцинського лісництва (29 кварталу Синівського лісництва з 2008 до 2022 року). При цьому Філія «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» та ДП «Ліси України» є спеціалізованими лісогосподарськими підприємствами, які за наявності розроблених та затверджених матеріалів лісовпорядкування, володіють достовірними відомостями щодо розташування спірної земельної ділянки у межах земель лісового фонду;

- актом обстеження земельних ділянок, які накладаються на держлісфонд Буцинського лісництва від 18.02.2025, складеного комісією у складі лісничого Буцинського лісництва Буслюка Ю.М., помічника лісничого Буцинського лісництва Оліферука І.П., майстра лісу Шкарана А.В., згідно з яким спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га, розміщена у 73 виділі 66 кварталу Буцинського лісництва;

- схемою розташування земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га, розробленою сертифікованим інженером-землевпорядником Бучко Н.М. на підставі договору, укладеного між ДП «Ліси України» та ФОП Бучко Н.М., згідно з якою спірна земельна ділянка знаходиться в межах Буцинського лісництва ДП «Старовижівське ЛГ». Відповідно до вказаної схеми земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га, частково знаходиться в межах земель лісогосподарського призначення, при цьому в межах Буцинського лісництва знаходиться 2,4418 га, що становить 28,3% від загальної площі земельної ділянки. Під час визначення точної площі земельної ділянки, яка накладається на межі Буцинського лісництва інженером-землевпорядником визначено координати окружної межі земель лісогосподарського призначення, відповідно до матеріалів базового лісовпорядкування, які знаходяться частково в межах земельної ділянки. У постанові Верховного Суду від 16.04.2025 у справі № 907/214/23 зазначено. що інформація від сертифікованого інженера землевпорядника (інженера-геодезиста) про накладення земельних ділянок на землі лісового фонду є належним та допустимим доказом у судових справах у випадку відсутності судових земельно- технічних експертиз;

- відомостями з Державного земельного кадастру, згідно з якими при використанні інтерактивного шару «Ліси» Публічної кадастрової карти спірна земельна ділянка позначається зеленим кольором як землі лісогосподарського призначення. Відповідні відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру автоматично перенесено з Державного лісового кадастру у відповідності до "Порядку інформаційної взаємодії між Державним земельним кадастром, іншими кадастрами та інформаційними системами", затвердженого постановою КМУ від 03.06.2013 № 483. Навколо спірної земельної ділянки інші земельні ділянки також автоматично виділяються зеленим кольором як землі лісового фонду - шар "Ліси", оскільки становлять єдиний масив земель лісового фонду, на який розроблено матеріали лісовпорядкування Старовижівського лісництва ДП «Ліси України». Як зазначає прокурор у позовній заяві ці відомості отримано з програмного забезпечення Державного земельного кадастру, доступ до якого надано органам прокуратури на підставі Порядку його ведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

Таким чином, дії Старовижівської районної державної адміністрації при затвердженні технічної документації із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га, призвели до незаконного вилучення земельної ділянки лісового фонду та зміну цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення, передання земельної ділянки із державної у комунальну власність.

Обґрунтування статусу земель лісового фонду, які перебувають під особливою охороною держави, а також порядку розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

У ст. 5 Лісового кодексу України зазначено, що до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до Закону.

Статтями 7, 8 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 9 Лісового кодексу України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності; у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній і приватній власності.

Як передбачено статтями 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо, регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації про затвердження технічної документації із землеустрою) визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 у справі №488/402/16-ц також дійшла висновку про те, що відповідно до пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Таким чином, земельні ділянки, що охоплені матеріалами лісовпорядкування державного підприємства на підставі відповідних рішень органів влади, можуть перебувати лише у державній власності і не можуть перебувати у комунальній чи приватній власності.

Обґрунтування незаконності рішень органів влади щодо розпорядження спірною земельною ділянкою.

Як визначено ч.ч. 1, 2, 6, 7 ст. 20 Земельного кодексу віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Відповідно до ч. ч. 4, 8 ст. 122 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент прийняття розпоряджень райдержадміністрацією) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держгеокадастр України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15) та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря.

Як було передбачено ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття розпоряджень райдержадміністрацією) Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», крім випадків, визначених частинами п`ятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Враховуючи наведені приписи законодавства, вилучати земельні ділянки державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб мав право виключно Кабінет Міністрів України.

Суду не подано доказів, які б свідчили про вилучення спірної земельної ділянки державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб Кабінетом Міністрів України.

Документи, на підставі яких Старовижівська районна державна адміністрація видала спірні розпорядження, не містять жодних рішень Кабінету Міністрів України.

Окрім цього, як випливає із змісту ст. 17, ч. 1 ст. 20, ч. 5 ст. 122 та ч. 6 ст. 149 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття розпоряджень райдержадміністрацією) Старовижівська районна державна адміністрація взагалі не наділена повноваженнями щодо вилучення та зміни цільового призначення земель лісогосподарського призначення державної власності для нелісогосподарських потреб.

Незаконне затвердження Старовижівською районною державною адміністрацією технічної документації із землеустрою зумовило незаконну зміну цільового призначення спірної земельної ділянки та її вибуття із державної власності. Рішення уповноваженим органом держави на підставі ст. 149 Земельного кодексу України не приймалось.

Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Таким чином, розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації прийняті з порушення вимог ст. ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 3,15-2, 17, 20, 56, 57, 84, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент його прийняття), ст. ст. 31, 33, 57 Лісового кодексу України, оскільки землі лісогосподарського призначення не можуть передаватись у користування для інших потреб без їх вилучення у постійних користувачів.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

У пунктах 83-87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц викладено такі висновки: «Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам».

Подібні висновки сформульовані й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19) та багатьох інших.

У процесі розгляду справи прокурор посилався на те, що після проведення інвентаризації та утворення спірної земельної ділянки розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 26.12.2013 №318 № «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району», яким частина спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення, внаслідок проведення інвентаризації віднесена до земель сільськогосподарського призначення, вичерпало свою дію, а тому вимога про скасування розпорядження не заявлялась, оскільки це не призведе до ефективного поновлення інтересів держави.

Разом з цим прокурор вважає, що належним способом поновлення інтересів держави у цьому випадку є усунення перешкод державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га у Державному земельному кадастрі, оскільки реєстрація у Державному земельному кадастрі частини земельної ділянки з цільовим призначенням землі запасу сільськогосподарського призначення відноситиме її в подальшому до земель комунальної форми власності, що надає право Сереховичівській сільській раді у будь-який час внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Щодо наявності підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про землеустрій" інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, виявлення та виправлення помилок у відомостях Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку (ч. 2 ст. 35 Закону України "Про землеустрій").

Вимоги щодо проведення інвентаризації земель під час здійснення землеустрою та складання за її результатами технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель визначає Порядок проведення інвентаризації земель, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 № 513.

Згідно з п. 2 Порядку інвентаризація земель проводиться з метою: забезпечення ведення Державного земельного кадастру, здійснення контролю за використанням і охороною земель; визначення якісного стану земельних ділянок, їх меж, розміру, складу угідь; узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією, що міститься у документах, які посвідчують право на земельну ділянку, та у Державному земельному кадастрі; прийняття за результатами інвентаризації земель Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідних рішень; здійснення землеустрою.

Інвентаризація земель проводиться виходячи з принципів плановості, достовірності та повноти даних, послідовності і стандартності процедур, доступності використання інформаційної бази, узагальнення даних з додержанням єдиних засад та технології їх оброблення (п. 3 Порядку).

Відповідно до п. 7 Порядку під час проведення інвентаризації земель використовуються матеріали аерофотозйомки, лісовпорядкування, проекти створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, схеми формування екомережі, програми у сфері формування, збереження та використання екомережі.

Згідно з п. 26 Порядку за результатами проведення інвентаризації земель виконавцем робіт розробляється технічна документація, склад якої встановлений статтею 57 Закону України Про землеустрій.

Технічна документація погоджується та затверджується в порядку, встановленому статтею 186 Земельного кодексу України (п.28 Порядку).

Технічна документація із землеустрою на землі сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району затверджена розпорядженням Старовижівської районної державної адміністрації від 26.12.2013 №318.

Відомості, отримані в результаті інвентаризації земель, підлягають внесенню до Державного земельного кадастру відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (п. 30 Порядку).

Відповідно до п. 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

За результатами складення документації із землеустрою відділ Держземагентства у Старовижівському районі 18.10.2013 зареєстрував спірну земельну ділянку у Державному земельному кадастрі, категорія земель землі сільськогосподарського призначення.

Статтею 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :04:000:0109.

За змістом ч.1 ст. 24 вищевказаного Закону державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

За приписами ст. 3 Закону України "Про Державний земельний кадастр" основними принципами, на яких базується Державний земельний кадастр, є зокрема, принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі.

Оскільки спірна земельна ділянка охоплена матеріалами лісовпорядкування і частково належить до земель лісогосподарського призначення, то під час інвентаризації було невірно визначено цільове призначення земельної ділянки як землі сільськогосподарського призначення.

За таких обставин подальша наявність відомостей про земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га у Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей та унеможливить відновлення порушеного права держави, у власності якої повинна перебувати спірна земельна ділянка, оскільки реєстрація у Державному земельному кадастрі частини земельної ділянки з цільовим призначенням землі запасу сільськогосподарського призначення відноситиме її в подальшому до земель комунальної форми, що надає право Сереховичівській сільській раді у будь-який час внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Предмет негаторного позову становить вимога власника майна до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном та факти, які підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Позивач за негаторним позовом має право вимагати усунути наявні перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки, яка має закріплений у законодавстві статус обмежено обороноздатної.

Поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним поняттям і може включати не лише фактичну відсутність доступу до земельної ділянки та можливості використати її за цільовим призначенням, а й будь які інші неправомірні дії порушника прав, а також рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, договори, інші правочини, у зв`язку з якими розпорядження і користування майном ускладнене або повністю унеможливлене.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, від 04.06.2019 по справі № 916/3156/17, від 11.09.2018 по справі № 905/1926/16).

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; а також якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Аналогічні положення закріплені також у ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, згідно з якими державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га у Державному земельному кадастрі відновить порушені інтереси держави та попередить загрозу порушення прав у майбутньому.

З урахуванням наведеного вимога прокурора про скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :04:000:0109, площею 8,6272 га у Державному земельному кадастрі підлягає до задоволення.

Обґрунтування наявності порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Як передбачено ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Віднесення земельної ділянки до земель комунальної власності, яка не може перебувати у комунальній та є власністю держави і використовується у лісогосподарських цілях, свідчить про порушення інтересів держави, оскільки це зачіпає інтереси українського народу.

Захист від порушень права власності українського народу належить до сфери державного інтересу й повинен забезпечуватись усіма передбаченими Конституцією України правовими механізмами, у тому числі й через представництво інтересів держави в суді органами прокуратури.

Частина земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га, має лісогосподарське призначення та перебуває у постійному користуванні державного лісогосподарського підприємства на підставі матеріалів лісовпорядкування.

Внаслідок прийняття розпоряджень №181 від 21.08.2013 та №318 від 26.12.2013 Старовижівською районною державною адміністрацією відбулася незаконна зміна цільового призначення частини вищезазначеної земельної ділянки та вилучення її з постійного користування державного лісогосподарського підприємства.

Попередження незаконної зміни цільового призначення земель лісового фонду, які мають статус особливо цінних земель та вилучення їх з користування належних землекористувачів, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю українського народу, лісів - національного багатства України та лісів як джерела задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах - це саме ті обставини, які потребують невідкладного захисту з огляду на їх значимість.

Звернення прокурора з позовом у цій справі зумовлено тим, що держава протиправно позбавлена можливості повноцінно реалізовувати права власника щодо свого майна.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України Волинська обласна військова адміністрація згідно з покладеними на неї завданнями розпоряджається землями лісогосподарського призначення за межами населених пунктів для всіх потреб, які перебувають виключно у державній власності.

Отже, держава як власник земель вищезазначеної категорії земель делегувала Волинській обласній військовій адміністрації повноваження щодо здійснення права власності від її (держави) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, визначених законом.

Листом від 03.12.2025 Ковельська окружна прокуратура повідомила Волинську обласну військову адміністрацію про виявлені порушення земельного законодавства.

У відповідь на зазначений лист Волинська обласна військова адміністрація листом від 15.12.2025 повідомила, що заходи усунення перешкод у здійсненні права розпорядження землями лісогосподарського призначення не вживались та зазначила про неможливість звернення до суду у зв`язку обмеженим бюджетним фінансуванням.

На виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Ковельська окружна прокуратура листом від 25.12.2025 повідомила Волинську обласну військову адміністрацію про намір пред`явити позов.

Наведені обставини відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" свідчать про наявність у прокурора права на представництво інтересів держави у суді.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет на 2025 рік встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2025 рік, який з січня поточного року складає 3 028 грн.

Позовна заява містить одну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 зазначила, що Верховний Суд застосовує коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору в разі подання до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою статті 4 Закону України Про судовий збір, в електронній формі.

Особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи Електронний суд, мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України Про судовий збір.

Керівник Ковельської окружної прокуратури подав позовну заяву до господарського суду з використанням системи Електронний суд, тобто в електронній формі.

А тому Волинською обласною прокуратурою за подачу позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням №3236 від 18.12.2025.

Як передбачено ч.3 ст.7 Закону України Про судовий збір у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку із визнанням позову відповідачем Волинській обласній прокуратурі на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слід повернути з Державного бюджету України 1211,20 грн судового збору (2422,40 х 50%), що становить 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого при подачі позову.

На підставі ст. 129 ГПК України решту суми судового збору, сплаченого прокурором, у зв`язку із задоволенням позову у розмірі 1211,20 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в :

1.Позов задовольнити.

2.Усунути перешкоди державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0109, площею 8,6272 га у Державному земельному кадастрі.

3.Стягнути із Сереховичівської сільської ради (вулиця Центральна, будинок 24а, с. Сереховичі, Ковельського району, Волинської області, 44442, ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, 43025, ) в сумі 1211 грн 20 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

4.Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області повернути Волинській обласній прокуратурі (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, 43025, ) 1211 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого платіжною інструкцією № 3236 від 18.12.2025 (зазначена платіжна інструкція знаходиться в матеріалах справи №903/1194/25).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду впродовж 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення виготовлено і підписано 23.03.2026

Суддя І. О. Якушева