ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці

19 березня 2026 року Справа № 926/2181/25

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Швеця М.В., за участю секретаря судового засідання Галак А.В., розглянувши справу

за позовом керівника Чернівецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади, інтереси якої представляє Новоселицька міська рада Чернівецького району Чернівецької області, Західного офісу Держаудитслужби України та відділу освіти Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія"

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 570910,28 грн

Представники:

прокурор - Годлевська О.М.

від позивача 1- не з`явився

від позивача 2 -Котельбан Н.Д.

від позивача 3 - не з`явився

від відповідача - Савка О.Т.

І. Стислий виклад позовних вимог.

Керівник Чернівецької окружної прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави в особі територіальної громади, інтереси якої представляє Новоселицька міська рада Чернівецького району Чернівецької області, Західного офісу Держаудитслужби України та відділу освіти Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області до товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" у змісті якого просить суд визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 19.03.2021, № 2 від 06.08.2021, № 3 від 09.08.2021, № 4 від 25.10.2021 до Договору № 09 від 12.02.2021, укладеного між відповідачем та відділом освіти Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області та стягнути з відповідача на користь відділу освіти Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області з подальшим перерахуванням до бюджету Новоселицької міської територіальної громади безпідставно сплачені кошти в сумі 570910,28 грн.

Прокурор посилається на те, що при укладенні спірних додаткових угод не дотримано вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", безпідставно змінено істотні умови договору, кожного разу при укладенні додаткових угод сторонами договору належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни , а тому відповідно до ст. 16, 203, 215 Цивільного кодексу України, останні повинні бути визнані судом недійсними.

Враховуючи, що вищевказані додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, то розрахунок за товар повинен здійснюватися за ціною, визначеною договором. Відтак, грошові кошти в сумі 570910,28 грн є такими, що безпідставно одержані, підстава їх набуття відпала, а тому останнє зобов`язане їх повернути до бюджету, що відповідає приписам статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.

ІІ. Стислий виклад заперечень проти позовних вимог

У своїх поясненнях відповідач зазначає, що споживач погодився з доказами, наданими відповідачем, в контексті коливання ціни за електричну енергію за додатковими угодами та не надав жодних заперечень. Повідомлення, які направлялись споживачу, містили нагадування, що у разі надання Споживачем письмової заяви про незгоду/неприйняття змін, договір на постачання електричної енергії буде розірвано та у порядку визначеному Правилами, постачання електричної енергії на об`єкти споживача буде здійснюватися постачальником "останньої надії". Окрім того, у вказаних повідомленнях Позивачу було повідомлено, що постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" призведе до суттєвих фінансових витрат. Додаткові угоди були підписані сторонами договору під час його дії, без зауважень та у відповідності до визначеного у договорі порядку. Згідно з умовами спірних угод строк їх дії прямо зазначено у їх змісті, що узгоджується з нормою частини 7 статті 180 ГК України та не є порушенням. Однак, жодних звернень позивача щодо непогодження з встановленої ціною на адресу відповідача не надходило. Вимоги Позивача про визнання недійсними додаткових угод із застосуванням односторонньої реституції у вигляді стягнення з Відповідача 570910,28 грн, є безпідставними та суперечать вимогам чинного законодавства. Підстави, з якими позивач пов`язує недійсність спірних додаткових угод, відсутні, оскільки як і Законом України "Про публічні закупівлі", так і самим договором було передбачено право сторін договору у разі зміни ціни на електричну енергію здійснити перерахунок за новою вартістю, шляхом укладення та підписання додаткової угоди. Збільшення вартості товару не перевищує зміну ціни за одиницю товару більше ніж 10 відсотків.

III. Процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2025 року позовну заяву передано до провадження судді Байталюку В. Д.

Ухвалою суду від 07.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 01.08.2025 року.

23.07.2025 року на адресу Господарського суду Чернівецької області від Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області надійшли пояснення в яких підтримує позовні вимоги прокурора з підстав зазначених у поясненнях та просить суд долучити дані пояснення до матеріалів справи.

31.07.2025 року через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№2550) до закінчення розгляду Великою палатою Верховного суду справи № 920/19/24 за позовом керівника Конотопської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Управління освіти Конотопської міської ради Сумської області до товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетичне партнерство" про визнання недійсними додаткових угод до договору публічної закупівлі та стягнення коштів у сумі 692623,48 грн.

Ухвалою суду від 04.09.2025 року постановлено задовольнити клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" (вх. №2550 від 31.07.2025) про зупинення провадження у справі № 926/2181/25; зупинити провадження у справі № 926/2181/25 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.

20.01.2026 року через систем "Електронний суд" від прокурора надійшло клопотання про поновлення провадження у справі вх. № 228.

20.01.2026 року згідно розпорядження керівника апарату призначено повторний розподіл судової справи у зв`язку із тимчасовим відстороненням судді Байталюка В.Д. від здійснення правосуддя.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2026 року, справу № 926/2181/25 передано на розгляд судді Швецю М.В.

Ухвалою суду від 23.01.2026 року постановлено: прийняти справу № 926/2181/25 до розгляду, поновити провадження у справі 926/2181/25, підготовче засідання призначити на 05 лютого 2026 року о 14:00 год.

04.02.2026 року через систем "Електронний суд" від прокурора надійшли пояснення вх. № 524.

05.02.2026 року через систем "Електронний суд" надійшли пояснення: вх. № 553 від Новоселицької міської ради, вх. № 554 від відповідача, вх. № 548 від відділу освіти Новоселицької міської ради.

05.02.2026 року в судовому засіданні оголошено перерву до 19.02.2026 року о 12:00 год.

09.02.2026 року від позивачів 1,3 надійшли заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі вх. № 615 та вх. № 585.

Ухвалою суду від 26.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 19.03.2026 року о 12:15 год.

В судовому засіданні 19.03.2026 року прокурор та позивач 2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, представник відповідача проти позовних вимог заперечував з підстав викладених у своїх поясненнях.

Позивач 1,3 були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи по суті, явку своїх уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, проте в матеріалах справи містяться заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі, отже суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників позивачів.

IV. Фактичні обставини справи встановлені судом.

11.01.2021 року Відділом освіти Новоселицької міської ради оприлюднено на офіційному порталі публічних закупівель "ProZorro" оголошення про проведення відкритих торгів в закупівлі UA-2021-01-11-000261-с електричної енергії з очікуваною вартістю 3552000,00 грн в кількості 1010000 кВ/год.

Відповідно до протоколу розгляду тендерних пропозицій від 28.01.2021 переможцем процедури закупівлі UA-2021-01-11-000261-с електричної енергії визначено ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" з ціновою пропозицією після закінчення аукціону у розмірі 3210000,00 грн (звіт про результати проведення процедури закупівлі UA-2021-01-11-000261-с від 28.01.2021).

12.02.2021 року за результатами відкритих торгів між Відділом освіти Новоселицької міської ради (далі - позивач, споживач ) та ТОВ "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" (далі - відповідач, Постачальник) укладено договір № 09 про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір).

Згідно з п. 2.1. Договору постачальник зобов`язується постачати Споживачу у 2021 році ДК 021:2015-09310000-5 Електричну енергію, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити електроенергію на умовах цього Договору.

Загальна вартість цього Договору у відповідності до п. 5.1 Договору становить 2675000 грн 00 коп., крім того ПДВ - 535000 грн 00 коп., разом з ПДВ - 3210000 грн 00 коп. Загальна вартість договору вказана з урахуванням кошторисних призначень Споживача за відповідний період в сумі 2675000 грн 00 коп.

Відповідно до п. 5.1.1. Договору споживач може взяти зобов`язання щодо оплати частини ціни цього Договору в межах доведеної суми бюджетних асигнувань. Взяття решти зобов`язань щодо оплати залишку вартості цього Договору здійснюється виключно за наявності коштів відповідно до кошторису (плану використання бюджетних коштів) та/або пропорційно сумі додатково виділених коштів на оплату електроенергії, шляхом укладення додаткової угоди.

Пунктом 5.2. Договору визначено, що ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим договором становить 2,64851485 грн без ПДВ, ПДВ - 0,52970297 грн, разом з ПДВ 3,17821782 грн.

У п. 5.3. Договору вказано, що умови договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю) переможця процедури закупівлі.

Відповідно до п. 5.4. Договору істотні умови не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Згідно з п. 5.4.2.2. Договору наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідками або листами (завіреними копіями довідок/листів) відповідних органів, установ, організацій, інформацією з сайту ДП "Оператор ринку", які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку.

Сторонами узгоджено, що в разі необхідності зміни істотних умов Договору, в тому числі збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку та/або зміни регульованої ціни (тарифу), Сторона направити на погодження іншій стороні проект змін до цього договору у формі додаткової угоди (додаткового договору). Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну умов договору, у п`ятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. Зміни до Договору оформляються в такій самій формі, що й Договір, а саме у письмовій формі шляхом укладення додаткового договору (угоди). Пропозицію щодо внесення змін до договору може зробити кожна із сторін договору (п. 5.6 Договору).

Договір набуває чинності з дати підписання Сторонами та скріплення їх підписів печатками та діє до 31 грудня 2021 року, а в частині розрахунків діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором (п. 15.1 Договору).

Згідно із п. 16.1 Договору, його невід`ємною частиною є: додаток № 1 "Договірні обсяги закупівлі електричної енергії", додаток № 2 "Порядок розрахунків", додаток № 3 "Перелік об`єктів Споживача за яким здійснюється постачання електричної енергії" та додаток № 4 "Порядок змін умов договору".

Згідного додатку № 1 до Договору № 09 загальний обсяг споживання складає 1010,00 тис. кВт/год, прогнозовані обсяги споживання становлять 1010,000 тис. кВт/год.

Додатком № 4 до Договору № 09 визначено порядок зміни умов договору Згідно якого:

1. Умови договору можуть змінюватися за взаємною згодою сторін відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з дотримання вимог, зазначених законом України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон).

2. Сторона, пропозицію про зміну умов Договору з обґрунтуванням підстав для внесення відповідних змін, до якої додаються:

2.1. Проект Додаткової угоди про зміну умов Договору;

2.2. Документальне підтвердження підстав для зміни умов Договору у випадках, передбачених цим Додатком.

3. Сторона, яка одержала пропозицію про зміну Договору, у 20-денний термін після одержання пропозиції повідомляє другій Стороні про результати розгляду.

4. Зміни умов Договору Сторони оформляють шляхом підписання Додаткової угоди, яка набуває чинності з моменту підписання її Сторонами якщо сторони не узгодили інший термін (строк) набрання чинності Додатковою Угодою) та є невід 'ємною частиною Договору.

5. У разі якщо Сторони не досягли згоди щодо зміни Договору або в разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована Сторона має право ініціювати процедуру дострокового розірвання або зміни Договору в судовому порядку відповідно до ч. 2-ч .4 ст. 652 Цивільного кодексу України.

6. Істотні умови Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених п. 1- п. 8 ч. 5 ст. 41 Закону.

7. Істотні умови договору можуть змінюватися у випадку збільшення ціни за одиницю товару (електричної енергії) до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в Договорі. У цьому випадку збільшення ціни за одиницю здійснюється на таких умовах.

7.1. Збільшення ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання Стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України" (Об?єднана енергетична система України). Таким документальним підтвердженням можуть бути дані на сайті ДІ "Оператор ринку".

7.2. Нову (збільшену ціну) за одиницю електричної енергії розраховується за формулою:

Цм = Цо Ч (СжЦм-1 / СжЦо) + Тпер + Тр + ПДВ

де,

Цм - збільшена ціна за електричну енергію грн/кВт*год;

Ц? - вартість електричної енергії як товару в структурі ціни за одиницю електричної енергії на день укладання Договору (останньої додаткової угоди про зміну ціни) з урахуванням вартості послуг електропостачальника, пов`язаних з постачанням електричної енергії, без урахування регульованих тарифів і ПДВ, грн/кВт*год;

СжЦм - середньозважена ціна на РДН та ВДР за місяць, що передує зміні ціни за одиницю електричної енергії, грн/МВт*год (за даними ДП "Оператор ринку" у відповідній торговій зоні або в цілому по Україні). Обчислюється згідно п. 7.3. цього додатку;

СжЦо - середньозважена ціна на РДН та ВДР за місяць, в якому укладено договір (останню додаткову угоду про зміну ціни) грн/МВт*год (за даними ДП "Оператор ринку" у відповідній торговій зоні або в цілому по Україні). Обчислюється згідно п. 7.3. цього додатку;

Тпер - тариф на послуги передачі електричної енергії установлений НКРЕКП, грн/кВт*год;

Тр - тариф на послуги розподілу електричної енергії установлений НКРЕКП, грн/кВт*год;

ПДВ - податок на додану вартість, який нараховується у відповідності до податкового законодавства України та враховують у складі ціни за одиницю електричну енергію.

7.3. Середньозважену ціну електричної енергії на РДН і ВДР за відповідний календарний місяць для цілей п. 7.2. цього Додатку визначають як загальну середньозважену ціну електричної енергії, яка склалась на РДН і ВДР за відповідний місяць у відповідній зоні, зазначеній в п. 7.1. даного додатку, і в цілому по Україні (за даними офіційного веб-сайту ДП "Оператор ринку" за посиланням https://www.oree.com.ua), і розраховуються за формулою:

СжЦЗаг = (СжЦРДН+СжЦВДРЧWВДР) / (WРДН+WВДР)

де,

СжЦЗаг - загальна середньозважена ціна електричної енергії на РДН та ВДР за місяць, грн./МВт*год;

СжЦРДН - середньозважена ціна електричної енергії на РДН за місяць, грн./МВт*год;

СжЦВДР - середньозважена ціна електричної енергії на ВДР за місяць, грн./МВт*год;

WРДН - обсяг купівлі-продажу електричної енергії на РДН за місяць, МВт*год;

WВДР - обсяг купівлі-продажу електричної енергії на ВДР за місяць, МВт*год;

РДН - ринок добу наперед;

ВДР - внутрішньодобовий ринок.

Дані про середньозважені ціни та обсяги купівлі-продажу електричної енергії на РДН і ВДР оприлюднюють на веб-сайті ДП "Оператор ринку" за посиланням https://www.oree.com.ua/index.php/main/get_by_id/500.

7.4. Нову (збільшену) ціну, розраховану відповідно до п.7.2. - п.7.3. цього Додатку застосовуються з першого числа відповідного розрахункового періоду (календарного місяця) і залишають незмінною до його завершення.

Наведене вище свідчить, що сторонами на момент підписання Договору № 09 були погоджені такі істотні умови як предмет, ціна та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі".

Підписаний Договір № 09 відповідає проекту договору до закупівлі "Електрична енергія", ідентифікаційний номер UA-2021-01-11-000261-с та наданому в складі тендерної пропозиції ТОВ "ЧОЕК".

01.03.2021 року постачальник звернувся до споживача з листом № 404/1 в якому наведено умови Договору № 09 та на їх виконання надано додатки, які підтверджують коливання ціни на ринку, а саме роздруківки з сайту ДІ "Оператор ринку", якими зафіксовано середньоринкову ціну електричної енергії в ОС України на дату укладення договору 12.02.2021 у розмірі 1597,27 грн/МВ.год та на 01.03.2021 у розмірі 1730,64 грн/МВ.год, що становить 9,8 % (т. 1, а.с. 233).

19.03.2021 року між сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору № 09 від 12.02.2021 року, відповідно до якої сторони керуючись п. 5.4., п.5.4.2. та його підпунктами Договору № 09, п. 7 Додатку № 4 до Договору № 09 та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі" домовилися збільшити ціну за одиницю електричної енергії не більше ніж на 10 відсотків у зв`язку з коливанням ціни такого товару на ринку, що підтверджується інформацією з сайту ДП "Оператор ринку", без збільшення загальної вартості договору відповідно до якої ціну за електричну енергію збільшено з 01.03.2021 за 1 кВт/год з 3,17821782 до 3,4897 грн та зменшено обсяг закупівлі до 939,111 тис. кВт/год.

Згідно пункту 6 додаткової угоди від 19.03.2021 року № 1 сторони погодили, що дана Додаткова угода, згідно ч. 3 статі 631 Цивільного Кодексу України, поширює свою дію на відносини сторін, що склалися з 01.03.2021 року.

03.08.2021 року постачальник звернувся до споживача з листом № 951 в якому наведено умови Договору № 09 та на їх виконання надано цінові довідки Чернівецької торгово-промислової палати від 02.08.2021 № 927/1, № 927/2, № 927/3. Так:

- у довідці № 927/1 наведено дані з офіційного веб-сайту зміни середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОС України на ринку "на добу наперед" (РДН) за 30.07.2021 у порівнянні з середньозваженою ціною за 23.07.2021, а саме станом на 23.07.2021 - 1541,32 грн/МВт.год. та станом на 30.07.2021 - 1727,3 грн/МВт.год., зростання ціни відбулось на 12,07 %;

- у довідці № 927/2 наведено дані з офіційного веб-сайту зміни середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОС України на ринку "на добу наперед" (РДН) за 01.08.2021 у порівнянні з середньозваженою ціною за 30.07.2021, а саме станом на 30.07.2021 - 1727,33 грн/МВт.год та станом на 01.08.2021 - 2119,14 грн/МВт.год, зростання ціни відбулось на: 22,68 %;

- у довідці № 927/3 наведено дані з офіційного веб-сайту зміни середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОС України на ринку "на добу наперед" (РДН) за 02.08.2021 у порівнянні з середньозваженою ціною за 01.08.2021 станом на 01.08.2021 - 2119,14 грн/МВт.год та станом на 02.08.2021 - 2578,52 грн/МВт.год, зміна ціни у бік збільшення відбувалась на 21,68 % (т. 1, а.с. 238-240).

06.08.2021 року між сторонами підписано додаткову угоду № 2 до договору № 09 від 12.02.2021 року, відповідно до якої сторони керуючись п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі" домовилися збільшити ціну за одиницю електричної енергії не більше ніж на 9,9 % відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови що така ціна не призведе до збільшення суми визначено в договорі про закупівлю. Таким чином, ціну за електричну енергію збільшено з 01.08.2021 за 1 кВт/год з 3,4897 грн до 3,83518 та зменшено обсяг закупівлі до 891,364 тис. кВт/год, тобто на 20,7% більше від початкової ціни Договору (т. 1, а.с. 110).

Згідно пункту 6 додаткової угоди від 06.08.2021 року № 2 сторони погодили, що дана Додаткова угода, поширює свою дію на відносини сторін, що виникли з 01.08.2021 року.

09.08.2021 між сторонами підписано додаткову угоду № 3 до договору № 09 від 12.02.2021 року, відповідно до якої сторони керуючись п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі" домовилися збільшити ціну за одиницю електричної енергії не більше ніж на 9,9 % відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови що така ціна не призведе до збільшення суми визначено в договорі про закупівлю. Таким чином, ціну за електричну енергію збільшено з 01.08.2021 за 1 кВт/год з 3,83518 до 4,21486 та зменшено обсяг закупівлі до 848,432 тис. кВт/год, тобто на 32,6 % більше від початкової ціни Договору.

07.10.2021 року постачальник звернувся до споживача з листом № 12674/45 в якому наведено умови зміни ціни за одиницю товару згідно "Про публічні закупівлі", положення постанови НКРЕКП "Про затвердження правил роздрібного ринку електричної енергії від 14.03.2018 року № 312, також зазначено, що у разі не підписання, або надання письмової заяви про незгоду/неприйняття змін, договір постачання електричної енергії буде розірвано та постачання згідно Правилам роздрібного ринку буде здійснювати постачальник останньої надії. Додатком до листа є довідка Чернівецької ТПП № 1235 від 08.10.2021 року. У довідці № 1235 наведено дані з офіційного веб-сайту зміни середньозваженої ціни електричної енергії в торговій зоні ОС України на ринку "на добу наперед" (РДН) за 01.10.2021 у порівнянні з середньозваженою ціною за вересень 2021 року, - 2230,78 грн/МВт.год та станом на 01.10.2021 - 2585,21 грн/МВт. год, зростання ціни відбулось на: 15,89 % (т.1, а.с.241-242).

25.10.2021 між сторонами підписано додаткову угоду № 4 до договору № 09 від 12.02.2021 року, відповідно до якої сторони керуючись п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону "Про публічні закупівлі" домовилися збільшити ціну за одиницю електричної енергії не більше ніж 10 % відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови що така ціна не призведе до збільшення суми визначено в договорі про закупівлю. Таким чином, ціну за електричну енергію збільшено з 01.10.2021 за 1 кВт/год з 4,21486 до 4,63592 та зменшено обсяг закупівлі до 813,834 тис. кВт/год, тобто на 45,9 % більше від початкової ціни Договору.

24.12.2021 року між сторонами підписано додаткову угодою № 5 до договору № 09 від 12.02.2021 року, відповідно до якої сторони керуючись пунктом 1 частини 5 статті 41 Закону "Про публічні закупівлі", пунктом 5.4.1. Договору № 09 домовились зменшити обсяг закупівлі за договором та ціну договору на 216594,86 грн. та обсяг закупівлі до 777,777 тис. кВт.год., внаслідок чого внесені зміни до пункту 5.1. та встановлено вартість договору - 2993405,14 грн з ПДВ.

29.12.2021 року між сторонами підписано додаткову угодою № 6 до договору № 09 від 12.02.2021 року, відповідно до якої сторони у зв`язку із допущенням технічної помилки сторони домовилися викласти пункт 5.1. в новій редакції внаслідок чого вартість договору склала 3042841,14 грн. з ПІДВ.

Згідно актів приймання-передачі б/н від 12.03.2021, № 14054 від 31.03.2021, № 10834 від 31.03.2021, № 18006 від 28.04.2021, № 15063 від 28.04.2021, № 23757 від 31.05.2021, № 19845 від 31.05.2021, № 27957 від 30.06.2021, № 23942 від 30.06.2021, № 33625 від 30.07.2021, № 29612 від 30.07.2021, № 38078 від 31.08.2021, № 32913 від 31.08.2021, № 42882 від 30.09.2021, № 37455 від 30.09.2021, № 46722 від 31.10.2021, № 43705 від 31.10.2021, № 51827 від 30.11.2021, № 56282 від 20.12.2021, підписаних сторонами Договору, Постачальником на виконання умов Договору поставлено всього 777 777,00 кВт/год електричної енергії на суму 3042841,14 грн (т.1, а.с. 115-129).

Споживач оплатив отриману електричну енергію за договором № 09 від 12.02.2021 року в загальній сумі 3042841,14 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: № 1 від 12.03.2021; № 5 від 12.03.2021, № 2 від 19.03.2021, № 1 від 12.03.2021, № 18 від 12.03.2021; № 7 від 12.03.2021, № 9 від 06.04.2021, № 3 від 06.04.2021, № 4 від 06.04.2021; № 4 від 06.04.2021, № 12 від 06.04.2021, № 12 від 06.04.2021, № 32 від 06.04.2021, № 37 від 06.04.2021, № 39 від 06.04.2021; № 5 від 05.05.2021, № 9 від 05.05.2021, № 6 від 05.05.2021, №18 від 05.05.2021, №59 від 05.05.2021, №25 від 05.05.2021, №58 від 05.05.2021, №5 від 05.05.2021, № 8 від 02.06.2021, № 7 від 02.06.2021, № 16 від 02.06.2021, № 23 від 02.06.2021, № 84 від 02.06.2021, № 36 від 02.06.2021, № 83 від 02.06.2021, № 30 від 02.07.2021, № 10 від 02.07.2021, №104 від 02.07.2021, №53 від 02.07.2021, №22 від 02.07.2021. № 105 від 02.07.2021, № 11 від 02.07.2021, № 29 від 05.08.2021, № 126 від 05.08.2021, № 64 від 05.08.2021, № 41 від 05.08.2021, № 127 від 05.08.2021, № 51 від 03.09.2021, №174 від 03.09.2021, № 82 від 03.09.2021, № 34 від 03.09.2021, № 173 від 03.09.2021, № 97 від 04.10.2021, № 210 від 04.10.2021, № 56 від 04.10.2021, № 40 від 04.10.2021,№ 209 від 04.10.2021, № 113 від 02011.2021, № 242 від 02.11.2021, № 63 від 02.11.2021, № 44 від 02.11.2021, № 243 від 02.11.2021, № 123 від 02.12.2021, № 276 від 02.12.2021, № 72 від 02.12.2021, № 48 від 02.12.2021, № 136 від 21.12.2021, № 331 від 21.12.2021, № 89 від 21.12.2021, № 56 від 21.12.2021.

Управлінням Західного офісу Держаудитслужби відповідно до п.7.2.1.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю на ІІІ квартал 2023 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Відділу освіти Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області за період з 01.01.2021 по 31.08.2023 року. За наслідками ревізії складено акт від 28.12.2023 №03-33/20, яким встановлено, що Відділом освіти згідно платіжних доручень та оборотно-сальдових відомостей, на підставі актів приймання-передачі електричної енергії у період з 12.02.2021 року по 31.12.2021 року оплачено 3042841,14 грн за спожиті 777777,00 кВт/год. електричної енергії. Отже, проведеним розрахунком, з урахуванням фактичного обсягу спожитої електричної енергії, встановлено, що внаслідок укладання всупереч вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922 та п.5.4.2. Договору № 09, п.п. 7., 7.2., 7.3. Додатку №4 до Договору № 09 Додаткових угод №1-4 до Договору № 09 на збільшення ціни, Відділом освіти у період з 12.02.2021 року по 31.12.2021 року недоотримано електричної енергії (активів) у кількості 179516,68 кВт/год. та зайво сплачено 570539,91 грн, чим завдано матеріальної шкоди установі на зазначену суму.

Таким чином, прокурор зазначає, що додаткові угоди № 1, № 2 № 3 та № 4 укладені між сторонами за результатами закупівлі за бюджетні кошти, з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", п. 5.4.2. Договору № 09, п.п. 7., 7.2., 7.3. Додатку №4 до Договору, а тому підлягають визнанню недійсними на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України, а кошти в сумі 570539,91 грн є такими, що безпідставно одержані, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути до бюджету, що відповідає приписам статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.

V. Мотиви, якими керується суд, та застосоване ним законодавство.

Щодо підстав звернення прокурора з позовом.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Згідно з абзацами 1 і 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до приписів ст. 23 Закону України "Про прокуратуру":

- представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч. 1);

- прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (ч. 3);

- прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (ч. 4).

Відповідно до ч. 3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4 ст. 53 ГПК України).

Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Разом з тим, прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

Таким чином, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Положеннями ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 143 Конституції України передбачено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні", первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Статтею 327 ЦК України визначено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, не житлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Частиною 2 статті 61 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.

Відповідно до частин 4, 5 цієї ж статті самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

Частиною 1 статті 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб.

Відповідно до ст. 54 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради.

Згідно із п. 1.1, 1.5, 1.6 Положення про Відділ освіти Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області, затвердженого рішенням І сесії Новоселицької міської ради VIII скликання від 08.12.2020 №1/9, Відділ освіти Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області є виконавчим органом Новоселицької міської ради, утворюється радою, підзвітний та підконтрольний раді, підпорядкований виконавчому комітету ради, міському голові, а з питань здійснення делегованих повноважень - підпорядкованим відповідним органам виконавчої влади. Відділ є уповноваженою особою з реалізації прав і обов`язків Новоселицької міської ради, як засновника, щодо управління закладами освіти. Відділ є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображення Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки та штампи.

Відповідно до покладених на нього завдань Відділ організовує закупівлю товарів, робіт, послух у підпорядкованих йому закладах освіти (п. 2.3.15 Положення).

Відділ фінансується за рахунок коштів міського бюджету, які виділені на його утримання. Джерелами фінансування Відділу є: кошти міського бюджету; інші кошти, передані відділу згідно із вимогами чинного законодавства (п. 7.1,7.2 Положення).

Відповідно до листа Управління Державної казначейської служби України у Новоселицькому районі Чернівецької області від 03.10.2024 № 02-19-08/966 Відділ освіти Новоселицької міської ради є головним розпорядником бюджетних коштів, що фінансується з місцевого бюджету Новоселицької міської територіальної громади.

Звернення прокурора до суду у даній справі спрямоване на дотримання встановлених Конституцією України принципів верховенства права законності, а також задоволення суспільної потреби у дотриманні вимог чинного законодавства під час витрачання бюджетних коштів.

Бездіяльність Відділу освіти Новоселицької міської ради в частині невизнання недійсними додаткових угод до Договору та не стягнення з Постачальника до бюджету безпідставно сплачених бюджетних коштів за Договором у розмірі 570910,29 грн впродовж більш як одного року з дня пред`явлення Постачальнику претензії, негативно впливає на дохідну частину міського бюджету, що порушує економічні інтереси держави, та беззаперечно становить суспільний або публічний інтерес, що повинен захищатися державою (рішення ЄСПЛ у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004). А невжиття органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, заходів щодо повернення коштів до бюджету такому суспільному інтересу не відповідає, особливо в умовах воєнного стану, який введено в Україні на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ХІ, із 05 год 30 хв 24.02.2022 терміном на 30 днів. Дія якого в подальшому неодноразово продовжувалася на підставі Указів Президента України, останній раз дію продовжено до 7 серпня 2025 року на підставі Указу Президента України від 15.04.2025 № 235, затвердженого Законом України від 16.04.2025.

З урахуванням викладеного, Відділ освіти Новоселицької міської ради є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.

Виходячи зі змісту наведених вище норм законодавства та Положення про відділ освіти, п. 2 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальної громади, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, отже вона є органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах.

Аналогічного висновку про наявність повноважень в органу місцевого самоврядування для звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору у сфері публічних закупівель дійшов Верховний Суд у справі № 905/1250/18 (постанова від 27.03.2019), № 926/1392/20 (постанова від 31.08.2021).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (п. 38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 917/341/19, від 27.07.2021 № 922/2030/20.

На виконання зазначених вимог керівником Чернівецької окружної прокуратури пред`являється позовна заява в інтересах держави в особі органу, уповноваженого на здійснення відповідних функцій у даних правовідносинах, а саме Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області.

Бюджетом розвитку, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", визнаються доходи і видатки місцевого бюджету, які утворюються і використовуються для реалізації програм соціально-економічного розвитку та зміцнення матеріально-фінансової бази. Бюджет місцевого самоврядування (місцевий бюджет) це план утворення і використання фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень місцевого самоврядування.

У відповідності до вимог Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Обов`язок держави - захищати права людини, в тому числі право на життя, яке, крім іншого, включає право на безпечні умови життя. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України).

Зазначені конституційні норми відносять до першочергових інтересів держави створення безпечних умов життя на її території, що потребує, крім іншого, будівництва та капітального ремонту автомобільних доріг як чинників безпечного переміщення людей без загрози для їх життя та здоров`я.

Реалізація даних положень неможливе за умови належного фінансування таких заходів, яке здійснюється за рахунок місцевих бюджетів.

Неефективне використання бюджетних коштів перешкоджає належним чином та у повному обсязі фінансувати першочергові потреби територіальної громади міста, підриває економічні основи місцевого самоврядування, а тому безпосередньо порушує інтереси держави, яка гарантує належну реалізацію конституційних прав громадян, в тому числі на достатній рівень життя, освіту, безкоштовну медицину, безпеку життя та здоров`я, а також функціонування місцевого самоврядування в Україні.

Відповідно до п. 2.5. Програми соціального та економічного розвитку Новоселицької міської територіальної громади на 2024-2026 роки головними проблемами бюджетної політики являється: наявність кредиторської та дебіторської заборгованості місцевого бюджету; зростання податкового боргу з платежів до місцевого бюджету; ускладнення проведення грошово-кредитної політики.

З вищевикладеного вбачається, що Новоселицька міська рада на даний час не здатна належним чином забезпечити соціально-економічні права, визначені Конституцією України та законами, практично в усіх сферах життя, через нестачу коштів у бюджеті, а тому повернення коштів до бюджету неодмінно впливає на суспільний та публічний інтерес, оскільки зачіпає інтереси великого числа громадян, в тому числі незахищених категорій, які, ймовірно, не взмозі самостійно захищати свої інтереси.

Правовідносини, пов`язані з використанням коштів з міського бюджету, становлять суспільний інтерес, а незаконність додаткових угод до Договору, на підставі яких ці кошти до бюджету не стягуються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Порушення оспорюваних додаткових угод та неповернення до бюджету безпідставно сплачених відповідачу коштів унеможливлює раціональне та ефективне використання бюджетних коштів і створює загрозу інтересам держави.

Інтереси держави у сфері бюджетних відносин полягають, зокрема, в ефективному та результативному використанні бюджетних коштів (п. 6 ч. 1 ст. 7 Бюджетного Кодексу України).

Неефективне та неправомірне використання бюджетних коштів порушує зазначені державні інтереси, оскільки створює загрозу економічній безпеці держави, порушує порядок надходження, акумулювання та використання бюджетних коштів, що може призвести до неможливості фінансування видатків бюджетів, у т.ч. захищених.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 22 БК України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Згідно з частиною 5 статті 22 БК України головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет) (п.3).

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, в тому числі і місцевих бюджетів, становлять суспільний інтерес.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 БК України має бути дотримано принцип ефективності та результативності при складанні та виконанні бюджетів де усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, місцевим самоврядуванням, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Оскільки фінансування за оспорюваними правовідносинами здійснюється за рахунок коштів бюджету Новоселицької міської територіальної громади, то у даному випадку звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання правомірності використання бюджетних коштів. Невжиття заходів щодо стягнення за наявності правових підстав коштів з метою повернення їх до бюджету порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.

Новоселицькою міською радою не вжито заходів до усунення порушень Закону України "Про публічні закупівлі", Цивільного кодексу України та повернення до бюджету безпідставно сплачених Постачальнику коштів, ані з власної ініціативи, ані за наслідками розгляду листів Чернівецької окружної прокуратури від 03.09.2024 № 52/2-641 ВИХ-24 та 15.01.2025 № 52/5-52ВИХ-25 про виявлені порушення під час закупівлі електричної енергії та необхідність їх усунення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 жовтня 2019 року по справі № 903/129/18 сформувала правову позицію, відповідно до якої сам факт незвернення до суду органу місцевого самоврядування з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (п. 6.43).

Враховуючи вищевикладене, є правомірним та обґрунтованим звернення прокурора в інтересах держави в особі Новоселицької міської ради до суду з даним позовом та наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді.

Прокурор пред`являє позов також, в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі - Закон) визначено, що здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі (ч. 2 ст. 2 Закону).

Контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування (ч. 1 ст. 5 Закону).

Держаудитслужба та її міжрегіональні територіальні органи здійснюють моніторинг процедур закупівель, спрощених закупівель, а також закупівель, за якими в електронній системі закупівель оприлюднюється звіт про договір про закупівлю, укладений без застосування електронної системи закупівель, у порядку, встановленому статтею 8 Закону України "Про публічні закупівлі".

Згідно вимог ст. 8 Закону України "Про публічні закупівлі", моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи.

Отже, з урахуванням указаних вище законодавчих норм (ст. 8 Закону України "Про публічні закупівлі"), згадані органи є ключовими суб?єктами, які наділені повноваженнями на виявлення порушень у сфері публічних закупівель.

Відповідно до приписів п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016 (далі - Положення), Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів та який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно підпункту 9 пункту 4 Положення, Держаудитслужба, відповідно до покладених на неї завдань, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

Підпунктом 20 пункту 6 Положення передбачено, що Держаудитслужба дл виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Згідно п. 7 Положення, Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Пунктами 1 та 3 Положення про Західний офіс Держаудитслужби затвердженого наказом Держаудитслужби від 02.06.2016 № 23, визначено, що Західний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління у Волинській, Закарпатській, Івано-Франківській, Рівненській, Тернопільській, Чернівецькій, Хмельницькій областях.

Основним завданням Офісу є реалізація повноважень Держаудитслужби території Львівської, Волинської, Закарпатської Івано-Франківської, Рівненської, Тернопільської, Чернівецької, Хмельницької областей, а також на території інших областей за дорученням Голови Держаудитслужби т його заступників.

При цьому, згідно з п. 7 цього ж Положення, Офіс здійснює свої повноваження як безпосередньо, так і через управління. Офіс здійснює контроль за діяльністю управлінь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль та контроль за цільовим та ефективним використанням коштів державного і місцевих бюджетів.

Відповідно до пунктів 8 та 10 ст. 10 цього ж Закону, органу державного фінансового контролю надається право: порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законата з питань збереження і використання активів.

26.08.2024 року Чернівецькою окружною прокуратурою до Західного офісу Держаудитслужби направлено лист, в якому повідомлено про порушення вимог законодавства про публічні закупівлі та з метою з`ясування питання щодо вжиття заходів щодо визнання недійсними Додаткових угод щодо зміни ціни до Договору № 09 від 12.02.2021. З інформації Західного офісу Держаудитслужби від 09.09.2024 встановлено, що вони підтримують заявлення органом прокуратури позову.

Не зважаючи на наявність повноважень щодо захисту інтересів держави, а також, враховуючи, що прокуратура повідомила про виявлені порушення, Західним офісом Держаудитслужби як органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій держави у спірних правовідносинах, дій, спрямованих на здійснення відповідного захисту інтересів держави, не вчинено, з часу укладення оспорюваних угод не було вжито належних заходів до усунення зазначених порушень та звернення з позовом до суду, інші заходи для повернення безпідставно одержаних відповідачем коштів також не вживалися.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 також підтверджено підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Держаудитслужби, яка хоч і не проводила моніторинг публічної закупівлі, однак може і повинна бути позивачем у справах з аналогічних питань.

Таким чином, Західний офіс Державної аудиторської служби України є органом уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах на території Чернівецької області.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що наявні достатні підстави для звернення керівника Чернівецької окружної прокуратури з позовною заявою в інтересах держави в особі Новоселицької міської ради, Відділу освіти Новоселицької міської ради та Західного офісу Державної аудиторської Служби України до суду з метою захисту порушених інтересів держави, оскільки уповноважені органи не здійснюють належним чином свої повноваження.

Щодо суті позовних вимог про визнання недійсними додаткових угод.

Стаття 15 ЦК України встановлює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

За приписами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у статті 203 ЦК України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 3 ст. 631 ЦК України визначено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України "Про публічні закупівлі".

З аналізу положень Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель і повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (постанова Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 926/3421/22).

Згідно із ч. 4 ст. 3 Закону України "Про публічні закупівлі" відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюється виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

Згідно з п. 6 ч. 1 статті 1 цього Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

У частині першій статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедурі закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії;

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті. У зв`язку з необхідністю забезпечення потреб оборони під час дії правового режиму воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях можуть бути змінені істотні умови договору про закупівлю (після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі) замовником, визначеним у Законі України "Про оборонні закупівлі", а саме: обсяг закупівлі, сума договору, строк дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг.

Згідно Висновку Великої палати Верховного Суду про застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", який викладено у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 (провадження № 12-57гс23):

"ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається (п.88);

зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (п.89);

у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (п.90).

В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку."

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 зазначено:

"- норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII (п.150 постанови);

- інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої (п. 151 постанови);

- укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону № 922-VIII (п.152 постанови);

- окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі. До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників (пункти 153-154 постанови)".

Судом встановлено, що додатковою угодою № 1 від 19.03.2021 року з 01.03.2021 року ціну за 1 кВт/год збільшено з 3,17821782 грн до 3,4897 грн, тобто на 9,8 % та відповідно зменшено обсяг закупівлі до 939,111 тис. кВт/год.

Підставою для укладення додаткової угоди № 1 став лист ТОВ "ЧОЕК" від 01.03.2021 № 404/1 та надані додатки, які підтверджують коливання ціни на ринку, а саме роздруківки з сайту ДП "Оператор ринку", якими зафіксовано середньоринкову ціну електричної енергії в ОЕС України на дату укладення договору 12.02.2021 року у розмірі 1597,27 грн/МВ.год та на 01.03.2021, тобто дату початку дії укладеної 19.03.2021 року додаткової угоди № 1 у розмірі 1730,64 грн/МВ.год.

Однак, надані роздруківки з сайту ДП "Оператор ринку" не охоплюють всього періоду між датою укладення додаткової угоди № 1 про зміну ціни та датою укладення Договору. Таким чином, не містять інформації про наявність коливанняціни саме в бік зростання в періодах між цими датами. Окрім того, враховуючи формулу визначення нової (збільшеної) ціни за одиницю товару, визначену п. п. 7.2., 7.3. додатку № 4 до Договору, при збільшенні ціни товару закупівлі з 01.03.2021, місяцем, що передує зміні ціни за місяцем, в якому укладено Договір № 09, був лютий 2021 року, отже коефіцієнт збільшення становив 1, тобто ціна обрахована згідно передбаченої Договором формули, мала залишитись без змін, тобто підстави для збільшення ціни у березні 2021 року для сторін Договору згідно формули були відсутні. Також слід зазначити, що відсутні були підстави для збільшення ціни електроенергії у березні 2021 року й згідно даних, опублікованих на сайті ДП "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua/), згідно яких середньозважена ціна на ринку по об`єднаній електричній системі України у лютому 2021 року становила - 1632,56 грн за 1 МВт.год та у березні 2021 року - 1374, 25 грн за 1 МВт.год. Тобто, на ринку не відбулося зростання ціни електроенергії, а навпаки мало місце її зменшення на 15,82 %.

Зазначена додаткова угода, незважаючи на те, що стосувалась вона підняття ціни за 1 кВт/год на 9,8 % порівняно з ціною, зазначеною в Договорі, тобто в межах дозволених ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" 10 %, є такою, що підлягає визнанню недійсною з підстав необґрунтованого та без документального підтвердження ціни предмету закупівлі на час укладення Договору та її коливання на ринку у період дії Договору до дати укладення додаткової угоди. Таким чином, збільшення ціни 1 кВт/год до 3,4897 грн відбулось без жодного обґрунтування та документального підтвердження коливання ціни на ринку товару в сторону збільшення, всупереч вимогам ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та порядку зміни ціни предмета закупівлі, визначеному в п. 5.4.2. Договору, п. п. 7, 7.2, 7.3 Додатку № 4 до Договору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що внесені додатковою угодою № 1 до договору, якою безпідставно змінено істотні умови договору, відповідно суперечать статтям 5, 41 ЗУ "Про публічні закупівлі", що має наслідком її недійсність.

Матеріалами справи встановлено, що внаслідок укладення: Додаткової угоди № 2 від 06.08.2021 року ціну за електричну енергію збільшено з 01.08.2021 за 1 кВт/год з 3,4897 грн до 3,83518 та зменшено обсяг закупівлі до 891,364 тис. кВт/год, тобто на 20,7% від початкової ціни договору; Додаткової угоди № 3 від 09.08.2021 року збільшено ціну з 01.08.2021 за 1 кВт/год з 3,83518 до 4,21486 та зменшено обсяг закупівлі до 848,432 тис. кВт/год, тобто на 32,6 % більше від початкової ціни Договору.

Підставою для збільшення ціни стали цінові довідки Чернівецької торгово-промислової палати від 02.08.2021 № 927/1, № 927/2, № 927/3, проте цінові довідки Чернівецької торгово-промислової палати не містять інформацію про ціну електричної енергії станом на конкретно визначені дві дати, однак не містять інформації чи відбувалося коливання цін (та яке саме, якщо таке коливання відбувалося) в період між укладанням додаткової угоди № 2 та попередньої додаткової угоди № 1. Таким чином, вказані довідки не містять жодної інформації про наявність коливання ціни в бік збільшення в періодах між цими датами.

Таким чином, суд приходить висновку що при укладенні додаткових угод № 2 від 06.08.2021 року та № 3 від 09.08.2021 року до договору про постачання електричної енергії № 09 від 12.02.2021 року порушено вимоги, п. 5.4.2. Договору № 09, п. 7 Додатку № 4 до Договору № 09, пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме перевищено встановлений законодавством максимальний ліміт у 10% у підвищенні ціни на електроенергію як товар у договорі, за відсутності належного обґрунтування коливання ціни у відповідний період, (фактично за серпень 2021 року Відділом освіти проведено оплату за ціною 4,21486 грн, тобто додаткова угода від 06.08.2021 року № 2 не була реалізована).

Додатковою угодою № 4 від 25.10.2021 року збільшено ціну за електричну енергію з 01.10.2021 року за 1 кВт/год з 4,21486 до 4,63592 та зменшено обсяг закупівлі до 813,834 тис. кВт/год, тобто на 45,9 % більше від початкової ціни Договору.

Підставою для збільшення ціни стала цінова довідка Чернівецької торгово-промислової палати від № 1235 від 08.10.2021 року отримана на замовлення ТОВ "ЧОЕК" надано інформацію з сайту ДП "Оператор ринку" про середньозважені ціни у торговій зоні ОС України на ринку РД, зокрема за вересень 2021 року 2230,78 грн./МВт. год. та за 8 днів жовтня 2021 року - 2585,21 грн./МВт. год., зміна ціни - 15,89%.

Проте, враховуючи формулу визначення нової (збільшеної) ціни за одиницю товару (п.7.2., 7.3. Договору № 09), при збільшені ціни з 01.10.2021 року необхідно застосувати дані про середньозважену ціну на РДН та ВДР за вересень 2021 року (місяць, що передує зміні ціни) та серпень 2021 року (місяць в якому було укладено попередню додаткову угоду), які відсутні у наданій довідці.

Таким чином, додаткову угоду № 4 від 25.10.2021 року на збільшення ціни за одиницю товару укладено в порушення п. 5.4.2. Договору № 09, п. 7 Додатку № 4 до Договору № 09, пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме перевищено встановлений законодавством максимальний ліміт у 10% у підвищенні ціни на електроенергію як товар у договорі, за відсутності належного обґрунтування коливання ціни у відповідний період, відтак додаткова угода № 4 від 25.10.2021 року підлягає визнанню недійсною.

Водночас, для прийняття рішення про збільшення ціни товару у замовника повинні бути обґрунтовані підстави, зокрема, надані постачальником підтвердження (довідка, експертний висновок) компетентних органів (установ, організацій) про підвищення цін на ринку відповідної продукції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 вказала, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правові висновки постанов Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18, від 02.12.2020 у справі № 913/368/19, від 11.05.2023 у справі № 910/17520/21).

Сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору. При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Водночас, коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього. На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Разом з цим, Законом України "Про публічні закупівлі" не передбачено конкретної форми/вигляду інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (аналогічний висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 916/747/24).

З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що при укладенні додаткових угод №№ 2 від 06.08.2021, № 3 від 09.08.2021, № 4 від 25.10.2021, до договору про постачання електричної енергії № 09 від 12.02.2021 порушено вимоги 5.4.2. Договору № 09, п. 7 Додатку № 4 до Договору № 09 пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме перевищено встановлений законодавством максимальний ліміт у 10% у підвищенні ціни на електроенергію як товар у договорі, за відсутності належного обґрунтування коливання ціни у відповідний період.

Крім того, незважаючи на те, що згідно додаткової угоди № 1 ціну за 1 кВт/год збільшено на 9,8% від ціни Договору, вона підлягає визнанню недійсною, так як була укладена всупереч вимогам ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а від так визнання її недійсною тягне за собою визнання недійсними всіх наступних додаткових угод № 2 від 06.08.2021, № 3 від 09.08.2021, № 4 від 25.10.2021, оскільки кожна наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередніх додаткових угод та автоматично незаконною, оскільки без попередньої додаткової угоди ціна по наступній угоді буде фактично перевищувати підвищення ціни за одиницю товару більше, ніж на 10 %, визначених в статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у порівнянні із ціною товару, передбаченою Договором.

Також, судом встановлено, що відповідачем при ініціюванні укладення всіх додаткових до Договору угод № 1, № 2, № 3 та № 4 було порушено вимоги чинного законодавства щодо завчасного повідомлення (за 20 днів) споживача про зміни істотних умов договору, як то передбачено п. 4 ч. 3 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії".

Так, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 57 Закону України "Про ринок електричної енергії", електропостачальник має у чіткий та прозорий спосіб інформувати своїх споживачів: про зміну будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про їхнє право припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови.

Статтею 58 цього ж Закону передбачено права та обов`язки споживача. Споживач має право: отримувати від відповідного електропостачальника повідомлення про його наміри внести зміни до будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до внесення та у разі незгоди із запропонованими змінами розірвати договір з електропостачальником у визначеному договором порядку.

Постановою НКРЕКП № 1219 від 26.06.2020 внесені зміни до Правил роздрібного ринку електричної енергії, зокрема, п. 3.2.4 ПРРЕЕ доповнено абзацом наступного змісту: "У разі надання у встановленому порядку електропостачальником споживачу повідомлення про зміни умов договору про постачання електричної енергії (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії, ціни (тарифу) на послуги постачальника універсальних послуг та/або "останньої надії") та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше ніж через 20 днів від дня надання споживачу повідомлення): 1) розірваним без штрафних санкцій) за ініціативою споживача - у разі надання електропостачальнику письмової заяви споживача про незгоду/неприйняття змін; 2) зміненим на запропонованих електропостачальником умовах - якщо споживач Не надав електропостачальнику письмову заяву про незгоду/неприйняття змін".

З огляду на що, суд вважає наявні підстави для визнання оспорюваних додаткових угод угод № 1, № 2, № 3 та № 4 недійсними відповідно до статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Щодо стягнення коштів в сумі 570910,28 грн, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 зазначила, що на спірні правовідносини поширюються вимоги ст. 1212 ЦК України. Так, Верховний Суд вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (п. п. 71, 72, 82 постанови). Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати. У постанові від 26.09.2019 у справі № 520/4210/18 Верховний Суд зазначив, що тлумачення статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить, що необхідно встановити наступні обставини, які у сукупності є підставою для виникнення такого зобов`язання: факт набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього підстав.

Верховний Суд у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 виснував, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ефективним способом захисту права є такий, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

У постанові від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 Велика Палата Верховного Суду виклала правовий висновок, згідно з яким, в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Таким чином, у разі задоволення судом першочергової вимоги щодо визнання оспорюваних додаткових угод недійсними, вбачаються всі підстави для задоволення похідної вимоги щодо стягнення незаконно отриманих відповідачем коштів, що дозволить поновити порушені права позивачів як розпорядників коштів.

За спірними додатковими угодами не було набуто додаткового майна порівняно з тим, що було передбачено Договором № 09 від 12.02.2021, тому у ТОВ "ЧОЕК" не виникає права на повернення будь-якого майна (двосторонньої реституції) або ж отримання відшкодування за нього, оскільки воно не передавало додаткових кіловат електричної енергії порівняно з умовами договору, а навпаки загальний обсяг отриманої електричної енергії було зменшено із збільшенням вартості за одиницю товару і тому не підлягає застосуванню двостороння реституція. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2024 у справі № 927/68/23.

З урахуванням викладеного, твердження відповідача про необхідність застосування двосторонньої реституції не відповідає характеру спірних правовідносин та положенням чинного законодавства. Оскільки позовна вимога про стягнення грошових коштів є похідною від вимоги про визнання недійсними додаткових угод, правовою підставою для повернення спірних коштів виступає саме відсутність законної підстави для їх набуття, що прямо регулюється статтею 1212 ЦК України.

Таким чином, враховуючи визнання недійсними додаткових угод № 1-4 до договору № 09 від 12.02.2021 року грошові кошти в сумі 570910,28 грн є такими, що були безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю "ЧОЕК", підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що позовні вимоги прокурора про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 19.03.2021 року, № 2 від 06.08.2021 року, № 3 від 09.08.2021 року, № 4 від 25.10.2021 року до Договору № 09 від 12.02.2021 року та стягнення безпідставно сплачені кошти в сумі 570910,28 грн підлягають задоволенню.

Суд додатково звертає увагу сторін на те, що оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України", Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно із ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

VІ. Розподіл судових витрат.

Судовий збір за приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України у зв`язку із задоволенням позову покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 19.03.2021 року, № 2 від 06.08.2021 року, № 3 від 09.08.2021 року, № 4 від 25.10.2021 року до Договору № 09 від 12.02.2021 року укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія"" (58001, м. Чернівці, вул. Пауля Целана, 6; код 421021220) та Відділом освіти Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області (60300, Чернівецька область, Чернівецький район, м. Новоселиця, вул. Центральна, 47; код 44047954).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" (58001, м. Чернівці, вул. Пауля Целана, 6; код 42102122) на користь Відділу освіти Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області (60300, Чернівецька область, Чернівецький район, м. Новоселиця, вул. Центральна, 47; код 44047954) безпідставно сплачені кошти в сумі 570910,28 грн (за наступними реквізитами: отримувач: Відділ освіти Новоселицька ТГ, , IBAN № UA0104891 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, призначення платежу: Повернення бюджетних коштів минулих років).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" (58001, м. Чернівці, вул. Пауля Целана, 6; код 42102122) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001, м. Чернівці, вул. М. Кордуби, 21-А, код 02910120; р/р у форматі IBAN:UA0004946, банк - ДКСУ м. Київ, МФО - 820172) судовий збір у розмірі 20675,65 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.03.2026 року.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя Микола ШВЕЦЬ