номер провадження справи 6/17/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 Справа № 908/296/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федько О.А.,

за участю секретаря судового засідання Краснікової С.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу № 908/296/25

за позовом: Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (69035, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, буд. 5) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах,

позивача: Східного офісу Держаудитслужби (49101, м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, буд. 22, корпус 2) в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 129)

до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б)

до відповідача-2: Фізичної особи-підприємця Черкасова Андрія Борисовича ( АДРЕСА_1 )

про визнання недійсним договору про надання послуг та застосування наслідків недійсності правочину,

за участю представників сторін:

прокурор Гапонова В.М., посвідчення,

від позивача не з`явився,

від відповідача 1 Куксенко О.В., самопредставництво, довіреність б/н від 10.03.2025;

від відповідача 2 Черкасов А.Б.

Процесуальні дії по справі.

04.02.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. №52-103-862вих-25 (документ сформований в системі «Електронний суд» 03.02.2025) Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Фізичної особи-підприємця Черкасова Андрія Борисовича про:

- визнання недійсним договору від 10.08.2017 № 285 про надання послуг за державні кошти, укладеного між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та фізичною-особою підприємцем Черкасовим Андрієм Борисовичем;

- стягнення з фізичної-особи підприємця Черкасова Андрія Борисовича на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області грошові кошти у розмірі 91 320 грн, а з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області одержані ним за рішенням суду грошові кошти у розмірі 91 320 грн стягнути в дохід держави, в особі Східного офісу Держаудитслужби.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 04.02.2025, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/296/25 та визначено до розгляду судді Федько О.А.

Ухвалою суду від 05.02.2025 позовну заяву Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області вих. №52-103-862вих-25 від 03.02.2025 залишено без руху, надано прокурору десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

11.02.2025 від прокурора надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до якої на виконання вимог ухвали суду прокурор надав позовну заяву від 07.02.2025 вих. №52-4407-24, за змістом якої виклав прохальну частину позовної заяви наступного змісту:

- визнати недійсним договір від 10.08.2020 № 385 про надання послуг за державні кошти, укладений між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та фізичною-особою підприємцем Черкасовим Андрієм Борисовичем;

- стягнути з фізичної-особи підприємця Черкасова Андрія Борисовича на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області грошові кошти у розмірі 91 320 грн, а з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області одержані ним за рішенням суду грошові кошти у розмірі 91 320 грн стягнути в дохід держави, в особі Східного офісу Держаудитслужби.

Ухвалою суду від 12.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/296/25, присвоєно справі номер провадження 6/17/25, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 12.03.2025 о 10 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 12.03.2025 відкладено підготовче засідання на 26.03.2025 о 10 год. 00 хв. з метою забезпечення права прокурора та позивача на подання до суду відповіді на відзив, права відповідачів на викладення заперечень.

Підготовче засідання 26.03.2025 відкладено на 10.04.2025 об 11 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 10.04.2025 зупинено провадження у справі №908/296/25 за позовом Заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позивача:Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Фізичної особи-підприємця Черкасова Андрія Борисовича про визнання недійсним договору про надання послуг та застосування наслідків недійсності правочину до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3456/23.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.01.2026 поновлено провадження у справі №908/296/25, постановлено продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання призначено на 03.02.2026 о 10 год. 15 хв.

Ухвалою суду від 03.02.2026 закрито підготовче провадження у справі № 908/296/25. Призначено справу № 908/296/25 до судового розгляду по суті на 04.03.2026 о 11 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 04.03.2026 в порядку ст. 216 ГПК України було оголошено перерву в судовому засіданні на 24.03.2026 о 10 год. 00 хв.

У судовому засіданні 24.03.2026 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення, роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В якості підстави для звернення з позовом прокурор зазначив, що за результатами проведення відкритих торгів між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та ФОП Черкасовим А.Б. укладено договір від 10.08.2020 № 385 про надання послуг. За умовами додаткової угоди №1 від 31.12.2020 до Договору ціна договору складає 91320,00 грн. Вказаний договір виконаний сторонами в повному обсязі, ГУ ПФУ в Запорізькій області перерахувало ФОП Черкасову А.Б. грошові кошти в сумі 91320,00 грн.

Прокурор стверджує, що на момент проведення процедури закупівлі та укладання договору ФОП Черкасов А.Б. не відповідав кваліфікаційним критеріям до учасників та вимогам, які встановлені ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі». Так, ФОП Черкасов А.Б. подав свою тендерну пропозицію 17.07.2020 вказавши, що у замовника немає підстав для відмови йому в участі у процедурі закупівлі. Однак, рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.10.2017 № 34-рш визнано дії ФОП Черкасова А.Б. та ФОП Гришко І.М. порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які полягали у погодженні своїх тендерних пропозицій під час участі у відкритих торгах, проведених комунальною установою «Комп`ютерний інформаційно-обчислювальний центр» Запорізької облради відповідно до оголошення № 130202, опублікованого в інформаційному виданні «Вісник державних закупівель» № 109 від 09.06.2016. На ФОП Черкасова А.Б. накладено штраф в сумі 20000,00 грн, який ним сплачений.

З огляду на викладене, на час подання своєї тендерної пропозиції та укладання договору від 10.08.2020 №385, ФОП Черкасов А.Б. вважався таким, що протягом останніх трьох років притягався до відповідальності за порушення, передбачене Законом України «Про захист економічної конкуренції», що відповідно до ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі» є підставою для відмови йому в участі у процедурі закупівлі.

Прокурор стверджує, що ФОП Черкасов А.Б. був обізнаний про рішення АМКУ від 25.10.2017 №34-рш та надав тендерному комітету неправдиву інформацію щодо відсутності підстав для відмови йому в участі у процедурі закупівлі. Відтак вважає, що метою вказаних дій ФОП Черкасова А.Б. було усунення перешкод під час проведення тендеру та недобросовісне отримання права на укладання договору про закупівлю за державні кошти, нівелювання ефективності результатів торгів. На переконання прокурора, в діях ФОП Черкасова А.Б. вбачається наявність умислу на вчинення правочину, який завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Враховуючи викладене прокурор стверджує, що договір від 10.08.2020 №385, укладений за підсумками відкритих торгів, підлягає визнанню недійсним як такий, що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, його моральним засадам на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 та ч. 3 ст. 228 ЦК України. Одержані ФОП Черкасовим А.Б. кошти у сумі 91320,00 грн за цим правочином повинні бути повернуті іншій стороні договору, а отримані нею за рішенням суду кошти - стягнуті в дохід держави.

24.02.2025 до суду від Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (позивач у справі) надійшли пояснення вих. №040825-17/493-2025 від 19.02.2025 (вх. № 4179/08-08/25, документ направлений засобами поштового зв`язку 20.02.2025), де позивач зазначив, що моніторинг процедури закупівлі UA-2020-07-02-002283-с Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області не проводився, порушення під час проведення процедури закупівлі, укладання договору про закупівлю та протягом його дії не встановлені. З урахування наведеного позивач повідомив, що позбавлений можливості надати пояснення щодо суті позовних вимог.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідач-1 у справі) 28.02.2025 до суду надіслав клопотання про долучення доказів. Правом на подання відзиву не скористався.

У відзиві, який надійшов до суду 10.03.2025 (вх. №5365/08-08/25) ФОП Черкасов А.Б. (відповідач-2) заперечив проти заявлених прокурором позовних вимог. Заперечуючи проти позову посилався на те, що на офіційному вебсайті Антимонопольного комітету України з червня 2020 року була відсутня інформація про притягнення його до відповідальності за порушення, передбачене п. 4 ч. 2 статті 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій. Сторонами договору від 10.08.2020 №385 було додержано вимоги, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України. Оскаржуваний прокурором договір не суперечить інтересам держави і суспільства, Відповідач-2 не мав наміру завдання негативних наслідків. Зауважував на відсутність підстав у Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області на звернення з позовом до суду, оскільки останній не виявляв фактів недотримання законодавства про публічні закупівлі при проведенні закупівлі UA-2020-07-02-002283-с, укладанні та виконанні Договору від 10.08.2020 №385. Відповідач-2 посилався на недотримання Прокурором приписів абзацу 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо попереднього повідомлення відповідного суб`єкта власних повноважень про звернення з позовом до суду; необґрунтованість тверджень прокурора про суперечливість оскаржуваного договору інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; недоведеність наявності умислу (наміру) у сторін для час укладення договору; відсутність негативних наслідків укладення та виконання договору. Вважає відсутніми підстави для застосування прокурором положень ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 3 ст. 228 ЦК України до виконаного сторонами Договору від 10.08.2020 №385.

У відповіді на відзив від 17.03.2025 №52-103-2126вих-25 (документ сформований в системі Електронний суд 17.03.2025, вх. №5976/08-08/25) прокурор зазначив, що спірний договір укладено з учасником, який на час участі у відкритих торгах вважався таким, що притягувався до відповідальності за вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів тендерів та, відповідно, не мав права брати участь та бути переможцем у вказаних торгах. Відтак вважає, що договір, беззаперечно суперечить інтересам держави та суспільства, та відповідно підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 та ч. 3 ст. 228 ЦК України. Акцентував увагу, що ФОП Черкасов А.Б. був обізнаний про рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.10.2017 № 34-рш, яким останнього притягнуто до відповідальності за вчинення відповідних порушень. Також зазначав, що у даному випадку фактично наявний умисел щодо недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства лише у однієї зі сторін ФОП Черкасова А.Б., оскільки лише він достовірно знав, що його притягнуто до відповідальності за порушення, передбачене п. 4 ч. 3 ст. 6, п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та мав обов`язок зазначити в тендерній пропозиції інформацію про його невідповідність вимогам, визначеним у ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі». Наполягає, що відповідно до вимог ст. 228 ЦК України все одержане відповідачем-2 за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою за рішенням суду стягується в дохід держави.

Відповідач-2 у запереченні на відповідь на відзив (вх. №6584/08-08/25) підтримав доводи, викладені ним у відзиві.

04.03.2026 до суду від Відповідача-2 надійшли пояснення у справі, відповідно до змісту яких Відповідач-2 заперечив проти заявлених Прокурором позовних вимог в повному обсязі. Просить врахувати його пояснення під час вирішення даної справи та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

04.03.2026 до суду від прокурора надійшла заява від 03.03.2026 вих. №15/2-1477-25 (вх. 4821/08-08/26, документ сформований в системі Електронний суд 03.03.2026) про повернення на стадію підготовчого провадження у справі та зупинення провадження у справі №908/296/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №910/20111/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

Розглянувши вказане клопотання суд відмовив у його задоволенні з огляду на таке.

Так, згідно з пунктом 7 частини 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

До заяви про зупинення провадження у справі прокурором додано протокол судового засідання від 24.02.2026 у справі №910/20111/23, у пункті 68 якого зазначено про проголошення скороченої (вступної та резолютивної частини) ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. Зміст такої ухвали в протоколі не наведено. Інших доказів на підтвердження передачі справи №910/20111/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду та прийняття до розгляду Великою Палатою Верховного Суду вказаної справи суду не надано.

Ураховуючи наведене, за відсутності в провадженні Великої Палати Верховного Суду справи №910/20111/23, про яку зазначає прокурор, у господарського суду відсутні законні та фактичні підстави для зупинення провадження у справі №908/296/25.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першоїстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області 02.07.2020 в електронній системі публічних закупівель «ProZorro» опубліковано відомості про проведення закупівлі - «ДК 021:2015:50320000-4: Послуги з ремонту і технічного обслуговування персональних комп`ютерів» за процедурою відкритих торгів (ідентифікатор закупівлі UA-2020-07-02-002283-c). Очікувана вартість предмета закупівлі становила 105 150 грн.

Відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій участь у вказаній закупівлі взяли участь два суб`єкта: ФОП Черкасов А.Б. з пропозицією 95 010 грн та ФОП Круглов С.І. з пропозицією 89 950 грн.

У складі своєї тендерної пропозиції ФОП Черкасов А.Б. надав довідку від 15.07.2020 №15-10 щодо відповідності учасника вимогам, визначеним у ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі» та повідомив про відсутність підстав для відмови йому в участі у процедурі закупівлі (т. 1 арк. спр. 26).

22.07.2020 тендерним комітетом ГУ ПФУ в Запорізькій області відхилено пропозицію ФОП Круглова С.І. у зв`язку з його невідповідністю кваліфікаційному критерію, невідповідністю умовам технічної специфікації та іншим вимогам щодо предмета закупівлі тендерної документації.

За результатом проведення відкритих торгів між Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Замовник, відповідач-1 у справі) та Фізичною особою-підприємцем Черкасовим Андрієм Борисовичем (Виконавець, відповідач-2 у справі) укладено договір від 10.08.2020 № 385 про надання послуг (надалі Договір).

За умовами п. 1.1 Договору Виконавець зобов`язується надати послуги з ремонту та технічному обслуговуванню персональних комп`ютерів та периферійних пристроїв (ДК 021:2015; 50320000-4 Послуги з ремонту і технічного обслуговування персональних комп`ютерів), в подальшому «Послуги», відповідно до специфікації (додаток 1), що є невід`ємною частиною Договору, а Замовник прийняти та оплатити Послуги відповідно до договору.

Послуги надаються Замовнику до 31.12.2020 (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 31.12.2020 до Договору) ціна Договору складає 91320,00 грн без ПДВ.

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що розрахунки за договором проводяться Замовником на підставі рахунку-фактури та акту приймання-передачі наданих послуг. Розрахунки здійснюються в безготівковій формі, протягом 10 робочих днів після підписання Виконавцем та Замовником акту приймання-передачі наданих послуг.

Додатком №1 до Договору є Специфікація, яка містить, зокрема, найменування послуг, одиниці виміру, кількість, ціну за 1 послугу без ПДВ та ціна за 1 послугу з ПДВ.

За результатами виконаних робіт (наданих послуг) відповідачем-2 виставлені Замовнику рахунки-фактури для їх оплати (т. 1, арк.спр. 41-44).

Головним управлінням ПФУ в Запорізькій області сплачено ФОП Черкасову А.Б. грошові кошти у сумі 91 320,00 грн згідно з платіжними дорученнями від 07.09.2020 № 3939 на суму 2 500,00 грн, від 08.09.2020 № 3960 на суму 10 240,00 грн, від 30.09.2020 № 4410 на суму 8 990,00 грн, від 30.10.2020 № 4957 на суму 5 890,00 грн, від 30.11.2020 № 5613 на суму 3 000,00 грн, № 5614 на суму 3 920,00 грн, від 30.12.2020 № 6207 на суму 56 780,00 грн (т. 1 арк. спр. 37-40).

Рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.10.2017 № 34-рш визнано дії ФОП Черкасова А.Б. та ФОП Гришко І.М. порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбачених пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які полягали у погодженні своїх тендерних пропозицій під час участі у відкритих торгах, проведених комунальною установою «Комп`ютерний інформаційно-обчислювальний центр» Запорізької облради відповідно до оголошення № 130202, опублікованого в інформаційному виданні «Вісник державних закупівель» № 109 від 09.06.2016.

Вказаним рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на ФОП Черкасова А.Б. накладено штраф за виявлені порушення у сумі 20 000 грн.

За інформацією Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, наданої листом від 25.12.2024 № 54-02/3741е, рішення адміністративної колегії ФОП Черкасовим А.Б. до суду не оскаржувалось та останнім добровільно виконано.

На переконання прокурора, договір, який укладено учасником, який на час участі у відкритих торгах вважався таким, що притягувався до відповідальності за вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів та, відповідно, не мав права брати участь та бути переможцем у таких торгах, суперечить інтересам держави та суспільства з умислу ФОП Черкасова А.Б. та підлягає визнанню недійсним відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України, та відповідно мають бути застосовані наслідки недійсності правочину.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Щодо підстав здійснення прокурором представництва інтересів держави у спірних правовідносинах суд зазначає таке.

З положень статті 131-1 Конституції України вбачається, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді до юрисдикції якого вона віднесена законом.

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина третя статті 4 ГПК України).

Згідно з частиною 3 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частин четвертої ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Підстави для звернення до суду прокурора визначені у ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до норм якої прокурор здійснює представництво інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти висновку, що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так й інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів).

Отже, суду належить з`ясувати питання наявності уповноваженого органу та вжиття ним заходів із захисту порушених інтересів держави.

Прокурор у позовній заяві зазначає, пред`явлення ним позову до суду зумовлено очевидним порушенням інтересів держави, оскільки ФОП Черкасова А.Б. притягнуто до відповідальності за вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів тендеру, чим обмежено його право брати участь у публічних закупівлях упродовж трьох років.

Частиною 4 ст. 13 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

У зв`язку з цим, уповноважені державні та інші органи зобов`язані вживати (реалізувати) комплекс організаційно-правових та інших заходів, спрямованих на створення умов для такого захисту прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про публічні закупівлі» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України. Моніторинг закупівель здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи (ч. 1 ст. 8 указаного Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

При цьому на підставі п. 8, 10 ч. 1 ст. 10 зазначеного Закону органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Основними завданнями Держаудитслужби є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю; здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів (пп. пп. 1, 3 п. 3 указаного Положення).

Отже Держаудитслужба є органом, який наділений повноваженнями на здійснення заходів контролю щодо додержання вимог чинного законодавства при проведенні замовниками публічних закупівель, а також на звернення до суду в інтересах держави у разі незабезпечення підконтрольною установою виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду щодо наявності повноважень на звернення до суду Держаудитслужби та її підрозділів, а отже і прокурора в інтересах держави в їх особі, у разі не виконання вимог щодо усунення порушень законодавства, виявлених за результатами моніторингу закупівель, викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі № 924/1256/17 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 906/296/18.

На підставі наведеного суд виснує, що у спірних правовідносинах органом, уповноваженим державою на здійснення функцій контролю у сфері публічних закупівель та реагування на порушення законодавства у цій сфері, є Держаудитслужба, повноваження якої на відповідній території реалізуються Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наведено правовий висновок, відповідно до якого прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Вознесенівською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області 19.11.2024 за вих.№52-103-10861вих-24, в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», скеровано до Східного офісу Держаудитслужби та Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області лист щодо необхідності вжиття заходів до звернення до суду з відповідним позовом.

Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області листом від 27.11.2024 №040804-17/3192-2024 повідомило про відсутність підстав для проведення перевірки закупівель та звернення Управління з позовом до суду про визнання недійсним договору від 10.08.2020 №385.

Зазначене є доказом нездійснення захисту інтересів держави та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором.

28.01.2025 прокурор направив на адреси Східного офісу Держаудитслужби та Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області повідомлення вих. №52-103-725вих25, в якому в порядку ст. 23 закону України «Про прокуратуру» зазначив про звернення в інтересах держави до господарського суду Запорізької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Фізичної особи-підприємця Черкасова Андрія Борисовича про визнання недійсним договору від 10.08.2020 №385, як такого, що суперечить інтересам держави й суспільства та застосування наслідків недійсності.

З огляду на викладене суд виснує, що прокурором доведено наявність підстав представництва інтересів держави у спірних правовідносинах.

Щодо вимоги про визнання недійсним договору від 10.08.2020 №385 та застосування наслідків недійсності правочину.

Спір у цій справі є господарським, стосується правовідносин сторін, що виникли з договору про надання послуг від 10.08.2020 №385.

Предметом спору у цій справі є вимоги прокурора про визнання недійсним Договору від 10.08.2020 №385 як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, а також вимоги про застосування наслідків недійсності цього договору, шляхом стягнення з ФОП Черкасова А.Б. на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 91320,00 грн, а з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області одержані ним за рішенням суду 91320,00 грн стягнення в дохід держави в особі Східного офісу Держаудитслужби на підставі ч.3 ст.228 ЦК.

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою, третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлено законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною 3 ст.228 ЦК, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Аналогічна за змістом норма містилась у ч.1 ст.208 ГК України (яка була чинною на момент виникнення спірних відносин).

За приписами частини четвертої статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд ураховує, що провадження у цій справі було зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3456/23.

Так, у постанові від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначила, що, вирішуючи питання щодо застосування ч.3ст.228 ЦК суд має враховувати що санкції, передбачені ч.3 ст.228 ЦК, ч.1 ст.208 ГК є не компенсаційними, а конфіскаційними санкціями, які передбачають стягнення усього отриманого за правочином на користь держави. Ці санкції спрямовані не на відновлення правового стану, який існував до порушення, а на покарання осіб, які порушили законодавчу заборону вчиняти правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства. Застосування наслідків, передбачених ч.3 ст.228 ЦК є втручанням держави у право власності приватних осіб. Тому підлягає застосуванню ст.1 Першого протоколу до Конвенції. ЄСПЛ неодноразово звертав увагу на те, що для дотримання принципу пропорційності цивільна конфіскація має стосуватися майна, яке було отримане від злочинної діяльності, незаконного збагачення, майна, джерела походження якого сторона не могла пояснити, або майна, яке безпосередньо використовувалося при здійсненні злочинної діяльності. ЄСПЛ також визнав небезпечною тенденцію поширення конфіскації без вироку суду на випадки звичайних адміністративних порушень.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23 уточнив висновки, що містяться у постановахвід 13.11.2024 у справі №911/934/23, від 17.10.2024 у справі №914/1507/23, а також інших постановах колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду щодо застосування ч.3 ст.228 ЦК, таким чином: «При визначенні підстав для застосування ч.3 ст.228 ЦК, яка містить санкцію конфіскаційного характеру, не властиву нормам цивільного законодавства, і яка несе в собі високі ризики втручання держави в право власності приватних осіб, суд має враховувати критерії, визначені ЄСПЛ, щодо пропорційності покарання (конфіскації без вироку суду) та можливості обрання менш обтяжливого заходу для винної сторони правочину (двосторонньої реституції, стягнення збитків, штрафу тощо).

Ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції» (п. 105 постанови).

Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 у справі №922/1391/18 вказав, що здійснивши правовий аналіз ч.3 ст.228 ЦК України можна дійти висновку, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Отже, з урахуванням конфіскаційного характеру санкції суд зазначає, що для застосування частини третьої статті 228 ЦК України має бути доведено сукупність таких обставин:

- наявність конкретної мети правочину, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства;

- причинно-наслідковий зв`язок між такою метою та наслідками правочину;

- умисел сторони (сторін) на досягнення цієї протиправної мети;

- пропорційність обраного засобу втручання (санкції) легітимній меті захисту публічних інтересів.

При цьому суд зазначає, що державні інтереси - це інтереси, пов`язані з потребою у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (див. рішення Конституційного Суду України у рішенні № 3-рп/99 від 08.04.1999).

Поняття «інтереси держави» має невизначений зміст, і в кожному конкретному випадку необхідно встановити, порушені чи ні інтереси окремої особи або держави. Інтереси держави - це закріплена Конституцією та законами України, міжнародними договорами (іншими правовими актами) система фундаментальних цінностей у найбільш важливих сферах життєдіяльності українського народу і суспільства.

У контексті публічних закупівель такими інтересами є забезпечення добросовісної конкуренції та ефективного використання бюджетних коштів.

Отже, для застосування приписів ч.3 ст.228 ЦК України прокурор у цій справі мав довести, що сам правочин про надання послуг від 10.08.2020 №385 за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства. Втім прокурор лише стверджував про порушення, допущене ФОП Черкасовим А.Б., у зв`язку з наданням ним неправдивої інформації щодо відсутності підстав для відмови йому в участі у процедурі закупівлі, внаслідок чого його участь у такій закупівлі та укладання оспорюваного договору були неможливими.

Втім, сам по собі факт вчинення ФОП Черкасовим А.Б. антиконкурентних узгоджених дій, що встановлено рішенням адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.10.2017 № 34-рш та неповідомлення даної інформації замовникові закупівлі - ГУ ПФУ у Запорізькій області під час подання тендерної пропозиції, не звільняє Прокурора від обов`язку довести сукупність обставин, необхідних для застосування частини третьої статті 228 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що спірний договір виконано сторонами належним чином: послуги надані, їх прийнято та оплачено, претензій щодо якості наданих послуг від замовника не надходило.

Матеріали справи не містять доказів недобросовісної поведінки замовника закупівлі.

Прокурор у даній справі не зазначав, що внаслідок укладення правочину держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала послуги неналежної якості, зазнала інших значних майнових втрат, співмірних із конфіскаційною санкцією, що заявляється до застосування. Також не доведено, що на момент закупівлі існували реальні альтернативні тендерні пропозиції, які об`єктивно забезпечували істотну економію бюджетних коштів.

За цих умов відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням конкуренції та погіршенням майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Суд також ураховує, що як вказала Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 19.12.2025 по справи №922/3456/23, враховуючи конфіскаційний характер санкції, передбаченої ч.3 ст.228 ЦК, який суд не може змінити, як і зменшити розмір, ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції (пункт 100).

Верховний Суд під час розгляду вказаної вище справи також нагадав, що ЄСПЛ звертає увагу на важливість дотримання принципу пропорційності втручання і щодо добросовісного власника майна (у даній справі - добросовісної сторони правочину Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області).

На перший погляд, приписи ч.3 ст.228 ЦК України свідчать про те, що втручання у право володіння майном добросовісного учасника правочину не відбувається, невинна особа не має зазнавати збитків через недійсний правочин, адже сторона має отримати від порушника назад своє майно, а з неї стягується в дохід держави лише те, що вона отримала від порушника. Втім, Об`єднана палата вважає, що за умови застосування відповідних приписів ч.3 ст.228 ЦК України, відбувається непропорційне втручання в право власності й добросовісного учасника.

По-перше, добросовісна сторона все одно втрачає очікуваний результат угоди. Вона витратила час, ресурси, можливо зазнала упущеної вигоди і зрештою залишиться ні з чим (лише зі своїм початковим майном/грошима). Якщо правочин був вигідним для неї, позбавлення майна чи прибутку може відчуватися як покарання, хоча умислу з її боку не було.

По-друге, конфіскація майна добросовісної сторони (того, що вона отримала від іншого учасника) означає, що держава вилучає майно у особи, яка не вчинила свідомого порушення. Такий крок потребує дуже переконливого обґрунтування публічним інтересом. ЄСПЛ у подібних справах перевіряє, чи не було можливості обмежитися менш суворими заходами щодо невинної особи (справа "AirCanada v. theUnitedKingdom") (пункти 107 110 Постанови).

На підставі викладеного, ураховуючи висновки щодо застосування приписів частини 3 ст. 228 ЦК України до спірних правовідносин, викладених у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 19.12.2025 у справі №922/3456/23, застосування вказаної норми до спірних відносин є порушенням принципу пропорційності втручання держави в мирне володіння майном (ст.1 Протоколу першого до Конвенції) як щодо ФОП Черкасова А.Б., так і щодо добросовісної сторони правочину Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

За наведених обставин господарський суд дійшов висновку, що прокурором не доведено наявності сукупності умов, необхідних для визнання спірного договору недійсним саме на підставі частини 3 статті 228 ЦК України та застосування наслідків, передбачених цією нормою.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Ураховуючи встановлені обставини у даній справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на Запорізьку обласну прокуратуру відповідно до ст. 129 ГПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Фізичної особи-підприємця Черкасова Андрія Борисовича про визнання недійсним договору від 10.08.2020 №385 та застосування наслідків недійсності правочину відмовити повністю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК Українита підписано 30.03.2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Федько