ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

31.03.2026 Справа № 914/910/26

Господарський суд Львівської області у складі судді Бургарт Т.І., розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявника: Приватного підприємства «Агророзвиток» (вулиця Надпільна, 248А/305, місто Черкаси, 18015; );

боржника: фізичної особи-підприємця Миронова Арсена-Тимофія Михайловича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

про видачу судового наказу: про стягнення заборгованості в розмірі 91 428,61 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Агророзвиток» звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Миронова Арсена-Тимофія Михайловича заборгованості за договором поставки нафтопродуктів в розмірі 91 428,61 грн.

Вимоги поданої заяви обґрунтовує неналежним виконанням боржником своїх грошових зобов`язань в частині оплати за поставлені впродовж січня лютого 2026 року паливно-мастильні матеріали.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про часткову підтвердженість долученими доказами права грошової вимоги заявника до боржника в сумі 66 915,14 грн. на підставі чого судом 31 березня 2026 року видано судовий наказ про її стягнення.

Одночасно, суд дійшов висновку по відсутність підстав для видачі судового наказу в частині решти заявлених вимог про стягнення 24 513,47 грн, у зв`язку з відсутністю доказів, які підтверджують наявність грошового безспірного зобов`язання боржника перед заявником, що обґрунтовується наступним.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З аналізу долучених заявником доказів вбачається, що з 20 липня 2023 року між сторонами існують договірні відносини щодо поставки паливно-мастильних матеріалів.

Станом на 31 грудня 2025 року фізична особа підприємець Миронов А.М. допустив заборгованість з оплати поставленого товару в сумі 57 762,92 грн, на підтвердження чого заявник долучив взаємно підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків.

Впродовж січня лютого 2026 року на підставі вказаного договору ПП «Агророзвиток» здійснило поставку паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 103 152,22 грн, у зв`язку з чим сума грошового зобов`язання боржника збільшилась на суму поставки нових партій та сукупно становила 160915,14 грн (57 762,92+103 152,22).

Однак, в порушення договірних умов, боржником погашено суму боргу лише частково, в розмірі 94 000,00 грн, на підтвердження чого заявником долучено первинні бухгалтерські документи відповідні платіжні інструкції за період січня лютого 2026 року.

Відтак, невиконана частина грошового зобов`язання боржника становить різницю між загальною сумою заборгованості у розмірі 160 915,14 грн та фактично сплаченими коштами у сумі 94 000,00 грн, що складає 66 915,14 грн, про стягнення якої, як вже зазначалося вище, судом видано судовий наказ.

Жодних доказів, які б підтверджували виникнення у заявника права грошової вимоги до боржника понад суму 66 915,14 грн, заявником не подано.

Більше того, заявник у поданій заяві самостійно визначає як загальний розмір заборгованості, так і суму часткового погашення боргу, при цьому не посилаючись на будь-які інші обставини чи підстави виникнення грошової вимоги понад суму 66 915,14 грн. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлення до стягнення більшої суми зумовлене ймовірною арифметичною помилкою при здійсненні відповідного розрахунку.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Отже, враховуючи відсутність у матеріалах заяви документів, що підтверджують наявність у заявника суб`єктивного права грошової вимоги у вказаній частині, її порушення або виникнення, суд дійшов висновку про наявність спору про право, що унеможливлює розгляд відповідних вимог у наказному провадженні та є підставою для відмови у видачі судового наказу в цій частині на підставі пункту 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 147-148, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному підприємству «Агророзвиток» у видачі судового наказу за поданою заявою про видачу судового наказу в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Миронова Арсена-Тимофія Михайловича заборгованості в сумі 24 513,47 грн.

2. Повідомити заявника, що відповідно до частини 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

3. Ухвала підписана 31 березня 2026 року, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду у строк, встановлений частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Бургарт Т.І.