ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення зустрічної позовної заяви

31 березня 2026 року м.Тернопіль справа № 921/69/26
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви №06-01/26-03 від 6 березня 2026 року (вх.№159 від 10.03.2026) з урахуванням заяви від 25.03.2025 № 25-01/26-03 (вх. № 2452 від 27.03.2026) Релігійної громади "Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви", село Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області

до відповідача-1 Міністерства культури України, м.Київ

відповідача-2 Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, м.Тернопіль

про визнання недійсним охоронного договору

у справі

за первісним позовом керівника Кременецької окружної прокуратури, м.Кременець в інтересах держави в особі Міністерства культури України, м.Київ та Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, м.Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департаменту архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, м.Тернопіль

до відповідача Релігійної громади "Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви", село Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації запису, повернення майна

ВСТАНОВИВ:

Керівник Кременецької окружної прокуратури 11.02.2026 через підсистему Електронний суд ЄСІКС звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства культури України, м.Київ, Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, м.Тернопіль до Релігійної громади "Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви" с. Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області, про:

1) усунення перешкод для здійснення власником державою в особі Міністерства культури України, Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації правомочностей власника щодо користування та розпорядження пам`яткою архітектури національного значення Покровською церквою 1643 року, що знаходиться по вул.Церковна, 4, с.Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області, шляхом:

- скасування рішення державного реєстратора Великомлинівецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області Смолінчука О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.09.2018 №42935634, на підставі якого відкрито розділ у Державному реєстрі прав №234 на об`єкт нерухомого майна комплекс будівель, розташований за адресою: Тернопільська обл., Кременецький район, с. Старий Почаїв, вул. Церковна, буд. 4, та зареєстровано право власності за релігійною організацією Релігійною громадою Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви (номер запису 27853904).

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації запису №27853904 про право приватної власності за релігійною організацією Релігійною громадою Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви на комплекс будівель, загальною площею 446,3м2, розташований за адресою: вул. Церковна, буд. 4, , с. Старий Почаїв, Кременецького району Тернопільської області, в тому числі будівлі церкви під літ. А 1643 року побудови, загальною площею 122,0м2;

2) повернення на користь держави в особі Міністерства культури України, Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації пам`ятки архітектури національного значення Покровську церкву 1643 року, що знаходиться по вул.Церковна, 4, с.Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області, з незаконного володіння релігійної організації Релігійної громади Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви.

Позов обґрунтовано обставинами незаконності вибуття об`єкта культурної спадщини з державної власності та порушенні вимог закону при здійсненні державної реєстрації за відповідачем права власності на будівлю церкви.

Зазначено, що спірна будівля - Покровська церква збудована у 1643 році, є пам`яткою архітектури національного значення, тому, в силу закону, є об`єктом обмеженої оборотності; даний об`єкт може перебувати лише у державній власності; рішення про відчуження даного об`єкту уповноваженим органом не приймалося. У 1992 році релігійній громаді передано об`єкт у безоплатне користування, а в 2017 році підписано охоронний договір, у якому громада як користувач будівлі, підтвердила свою обізнаність про відсутність в неї права власника. У вересні 2018 року державним реєстратором незаконно зареєстровано право приватної власності на церкву за релігійною громадою, що підтверджено матеріалами Камеральної перевірки Міністерства юстиції України від 07.08.2025.

Релігійною організацією релігійна громада «Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви» () без будь якого погодження та надання відповідних дозволів здійснено зміни у пам`ятці культурної спадщини національного значення, проведено державну реєстрацію права власності на Покровську Церкву, тим самим позбавивши державу у праві володіння та користування об`єктом культурної спадщини, який не вибував із державної власності.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 позов розподілено на розгляд судді Андрусик Н.О.

Ухвалою суду від 16.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 12.03.2026; в порядку ст.50 ГПК України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача залучено Департамент архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та енергозбереження Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору та додаткових доказів.

06.03.2026 (згідно з накладною оператора поштового зв`язку АТ УКРПОШТА на поштове відправлення за №685) відповідач у справі звернувся до Господарського суду Тернопільської області із зустрічною позовною заявою №06-01/26-03 від 6 березня 2026 року (вх.№159 від 10.03.2026) до Міністерства культури України та Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, про визнання недійсним та скасування охоронного договору від 19 вересня 2017 року № 2000.

Зустрічний позов обґрунтовується з посиланням, зокрема на відсутність повноважень в особи (начальника Управління культури Тернопільської ОДА) на підписання оспорюваного правочину та те, що такий договір укладено без попереднього погодження з Міністерством культури України та Тернопільською обласною адміністрацією.

Релігійна громада також вказує на суттєві процедурні порушення при укладенні правочину, а саме: охоронний договір не зареєстрований у встановленому законом порядку; договір не посвідчений нотаріально; договір укладено у формі, яка, на думку громади, не передбачена чинним законодавством; зміст договору суперечить актам цивільного законодавства та інтересам суспільства; правочин не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків. Стверджує, що оскільки ці порушення існували саме в момент підписання, договір є незаконним з дати його укладення.

Правовою підставою позову визначено норми статей 203 та 215 Цивільного кодексу України та вказано, що в момент вчинення правочину не додержано вимог, необхідних для його чинності.

Відповідач мотивує необхідність звернення до суду із зустрічним позовом необхідністю відновити порушені права та інтереси релігійної організації. Вважає, що прийняття та задоволення зустрічного позову виключатиме задоволення первісних позовних вимог прокуратури та доведе відсутність у позивача матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.03.2026 зустрічну позовну заяву передано на розгляд судді Андрусик Н.О.

Ухвалою від 12.03.2026 зустрічну позовну заяву залишено без руху та встановлено відповідачу десятиденний календарний строку з дня отримання ухвали від 12.03.2026 для усунення виявлених недоліків зустрічної позовної заяви (сплати судового збору).

25.02.2026 (згідно з накладною на поштове відправлення за №1362) відповідачем подано заяву №25-01/26-03 від 25.03.2026, згідно з якою долучено платіжний документ про сплату 3 328грн 00коп. судового збору (вх. № 2452 від 27.03.2026).

Розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви, суд повертає її заявнику виходячи з такого.

Статтею 180 ГПК України встановлено порядок пред`явлення зустрічного позову для спільного розгляду з первісним позовом, вимоги щодо оформлення зустрічної позовної заяви, тощо.

Так, згідно з ч.ч.1-4 ст.180 ГПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162,164,172,173 цього Кодексу.

Таким чином, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявності одночасно двох умов: 1) обидва позови взаємопов`язані; 2) спільний їх розгляд є доцільним.

Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити дійсні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Конструкція частини другої статті 180 Господарського процесуального кодексу України вказує на її імперативність, тобто суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.

Правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 17.05.2021 у справі №910/18778/20, від 07.08.2023 у справі № 909/161/23.

У постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №908/1688/20 зазначено, що зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін.

Враховуючи викладене, суд відзначає, що у будь-якому випадку зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом лише тоді, коли обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним.

У цій справі предметом первісного позову є вимога про усунення перешкод в користуванні та повернення об"єкту Покровської Церкви, що є пам`яткою архітектури національного значення з володіння Релігійної громади. Підставою позову прокуратурою визначено незаконність проведення державної реєстрації права власності на Покровську Церкву за релігійною громадою, оскільки цей об`єкт не вибував із державної власності, а є обмежено оборотоздатним і належить виключно державі. При цьому прокурор посилається на охоронний договір №2000 від 19.09.2017 як на доказ того, що громада визнавала себе лише користувачем, а не власником майна Покровська церква 1643року.

Предметом зустрічного позову є визнання недійсним та скасування охоронного договору №2000 від 19.09.2017. Підставою позову визначено відсутність повноважень в Управління культури Тернопільської ОДА на його підписання; недотримання встановленої законом форми договору (відсутність нотаріального посвідчення та реєстрації договору), невідповідність договору положенням ст. 203, 215 ЦК України на момент його укладення.

Досліджуючи питання взаємопов"язаності первісного та зустрічного позовів, суд вважає, що такі підстави відсутні, з огляду на таке.

Предметом дослідження у цій справі є правовідносини щодо законності набуття у власність Релігійною громадою майна Покровської Церкви 1643 року, що знаходиться по вул.Церковна, 4, с.Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області, встановлення законності підстав проведення державної реєстрації права власності за відповідачем на спірне майно, що як стверджує прокурор, є державною власністю. Посилання відповідача у зустрічному позові на недійсність Охоронного договору на пам"ятку архітектури № 200 від 19.0.92017 з наведених у ньому мотивів та посилання з цих міркувань на необґрунтованість первісних вимог прокуратури суд вважає помилковими, оскільки правовідносини за цим охоронним договором не покладені в основу підстав позову, а такий договір вказується в контексті тверджень прокуратури про те, що релігійній громаді з умов даного правочину було відомо про право користування даною культовою спорудою, котра є пам`яткою архітектури національного значення.

Право власності на комплекс будівель, об`єкт житлової нерухомості, площею 446,3 кв.м. за адресою: Тернопільська обл., Кременецький р., с. Старий Почаїв, вулиця Церковна, будинок 4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234), у 2018 році зареєстровано за відповідачем на підставі Архівної довідки №М-93/05-13, від 20.07.2018, виданої Державним архівом Тернопільської області та довідки № 02-596/3/17 від 07.08.1997 Кременецької районної державної адміністрації.

Судом враховується, що охоронний договір не є правовстановлюючим документом в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», чи документом, на підставі якого вчинялася оскаржувана у позові реєстраційна дія. Також даний охоронний договір не був підставою для прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) .

Натомість, в силу положень спеціального закону, яким є Закон України "Про охорону культурної спадщини", охоронний договір укладається з метою забезпечення власником збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини (п. 17 ч. 1 ст. 6 Закону)

Тобто укладення охоронного договору спрямовано на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Цим договором не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а лише встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму. Охоронний договір, що укладений на підставі статті 23 Закону України "Про охорону культурної спадщини" за висновком, сформульованим у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №806/1536/18, є адміністративним договором.

Також у разі визнання судом недійсним охоронного договору це не призведене до відмови (повністю або частково) у задоволенні первісного позову, оскільки обидва позови не є взаємопов`язаними. Такі вимоги ґрунтуються на різних підставах виникнення (первісний позов на відносинах власності; зустрічний на договірних).

Первісний позов прокуратури не ґрунтується на правочині, який Релігійна громада "Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви" просить визнати недійсним у зустрічній позовній заяві.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що позови у цій справі мають різну взаємну пов`язаність, що свідчить про відсутність правових підстав, визначених ст. 180 ГПК України для їх спільного розгляду в одному позовному провадженні.

Заявлені сторонами в первісному та зустрічному позовах вимоги спричинять необхідність дослідження та встановлення судом різних обставин і доказів, на які вони посилаються, а отже спільний розгляд зустрічного позову із первісним не сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору, тобто не може вважатись також доцільним в розумінні частини другої статті 180 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява підлягає поверненню заявнику, оскільки подана з порушенням вимог частини другої статті 180 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, повернення зустрічного позову не є перешкодою в доступі до правосуддя або порушенням права на захист, оскільки відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з окремим позовом, в загальному порядку, не завдає істотної шкоди самому змісту права на захист та не створює прийняття процесуальних рішень, наслідком яких є неможливість реалізувати доступ до правосуддя у встановленому процесуальним законодавством порядку.

Керуючись ст.ст.4, 6, 12, 21, 46, 173, 180, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Повернути зустрічну позовну заяву №06-01/26-03 від 6 березня 2026 року (вх.№159 від 10.03.2026) Релігійної громади "Парафія Покрови Божої Матері села Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської Єпархії Української Православної Церкви" до Міністерства культури України та Тернопільської обласної державної (військової) адміністрації, про визнання недійсним та скасування охоронного договору від 19 вересня 2017 року № 2000, заявнику разом з додатками.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання "31" березня 2026 року та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на вебсторінці офіційного вебпорталу судової влади у мережі Інтернет за адресою: https://court.gov.ua/sud5022/.

Суддя Н.О. Андрусик