ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА

18 березня 2026 року Справа № 922/1109/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Надвіренко А.Д.

розглянувши скаргу Приватного підприємства "Л-Транс" (вх. № 5278 від 04.03.26) на дії державного виконавця в порядку ст. 339 ГПК України, поданої у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Фінпрофіль" (адреса: 25004, м. Кропивницький, вул. Покровська, 50; )
до Приватного підприємства "Л-Транс" (адреса: 62801, Харківська обл., смт. Печеніги, вул. Незалежності, 3; )
про та за зустрічним позовом до про розірвання контракту та стягнення 366892,74 грн. Приватного підприємства "Л-Транс" (адреса: 62801, Харківська обл., смт. Печеніги, вул. Незалежності, 3; ) Приватного акціонерного товариства "Фінпрофіль" (адреса: 25004, м. Кропивницький, вул. Покровська, 50; ) зобов`язання виконати умови контракту
за участю представників сторін:

стягувача - не з`явився;

боржника - Ахтирська Р.А. (ордер серія АР № 1303007 від 15.03.2026);

державного виконавця - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.11.2021 у справі № 922/1109/21 у задоволенні первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено; зобов`язано Приватне акціонерне товариство "Фінпрофіль" (далі - боржник) виконати умови контракту № S-76/2018 від 27.12.2018, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Фінпрофіль" та Приватним підприємством "Л-Транс", а саме: здійснити поставку та передачу Приватному підприємству "Л-Транс" (далі - стягувач) обладнання - лінії поздовжньо-поперечної різки рулонної сталі, зав. № 096, рік випуску 2019, с ЧПУ, маркування - ЛППР, на умовах DAP - 25006, Україна, м. Кропивницький, вул. Покровська, 50, згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів "Інкотермс-2010", з передачею покупцю оригіналів рахунку-фактури (рахунку), видаткової накладної, паспорта на обладнання (що містить розділи з інструкцією з експлуатації та електросхеми) та гарантійного сертифіката; та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Фінпрофіль" на користь Приватного підприємства "Л-Транс" 2270 грн судового збору та 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наведене рішення в передбаченому законом порядку набрало законної сили, в зв`язку з чим, на його виконання видано відповідні накази від 22.12.2021 за № 922/1109/21.

Стягувач звернувся до суду зі скаргою (вх. № 5278 від 04.03.26) на дії державного виконавця в порядку ст. 339 ГПК України, в якій просить суд:

- визнати повідомлення старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Прокопенко Яни Олексіївни від 24 лютого 2026 року про повернення виконавчого документа (наказу Господарського суду Харківської області від 22.12.2021 у справі №922/1109/21) стягувану без прийняття до виконання, на підставі п. 2 ч. З ст. 5 Закону України Про виконавче провадження, неправомірним та скасувати його.

- зобов`язати Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вирішити питання стосовно прийняття наказу Господарського суду Харківської області від 22.12.2021 у справі №922/1109/21, виданого на примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області від 23.11.2021, до виконання на підставі заяви Приватного підприємства Л-Транс (б/н від 23.02.2026) про примусове виконання рішення суду.

В обґрунтування своєї скарги стягувач зазначає, що з метою виконання рішення у даній справі він звернувся до Подільського відділу ДВС у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - ДВС) з відповідною заявою до якої додав Наказ від 22.12.2021 за № 922/1109/21. Однак, 24.02.2026 старшим державним виконавцем Прокопенко Яною Олексіївною названого відділу ДВС виконавчий документ повернуто стягувану без прийняття до виконання на підставі п. 2 ч. З ст. 5 Закону №1404-УІІІ.

Стягувач вважає, що дії з повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання вчинено державним виконавцем усупереч положень ч. З ст. 24 Закону №1404-УІІІ, та до того ж з постанням на норми, які регламентують повноваження приватного виконавця, відтак є грубим порушенням приписів ст. ст. 2, 18 цього Закону.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.03.2026 скаргу стягувача (вх. № 5278 від 04.03.26) на дії державного виконавця в порядку ст. 339 ГПК України прийнято до розгляду, судове засідання з розгляду скарги призначено на 16.03.2026, надано сторонам можливість надати пояснення щодо скарги.

В судовому засіданні 16.03.2026 оголошено перерву до 18.03.2026.

В процесі розгляду скарги ДВС надала суду відзив на скаргу (вх. № 6130 від 13.03.2026), в якому просить суд відмовити у задоволенні скарги на дії державного виконавця в порядку ст. 339 ГПК України.

В обґрунтування своєї позиції ДВС зазначає, що 24.02.2026 року державним виконавцем прийнято рішення про винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та керуючись пунктом 2 частини третьої статті 5 Закону України Про виконавче провадження повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання.

ДВС зазначає, що такі дії були обумовлені тим, що за відповідною заявою стягувача на його виконанні вже перебувало виконавче провадження № 71855263 з виконання наказу від 22.12.2021 за № 922/1109/21, однак це виконавче провадження було завершено 18.03.2024 року на підставі пункту 11 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме внаслідок надіслання виконавчого документа до передбаченому частиною третьою суду, який його видав у випадку, передбаченому частиною 3 ст. 63 цього Закону.

До того ж, на думку ДВС, виконавчий документ не підлягає виконанню у Подільському відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з підстав територіальності, визначеної статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначене, на думку ДВС, унеможливлює повторне прийняття наказу від 22.12.2021 за № 922/1109/21 до виконання, що відповідно і стало підставою для повернення виконавчого документа стягувачу згідно з повідомленням старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Прокопенко Яни Олексіївни від 24 лютого 2026 року.

У свою чергу боржник надав до суду пояснення (вх. № 6148 від 16.03.2026), в яких заперечує проти задоволення скарги стягувача на дії державного виконавця в порядку статті 339 ГПК України, з наступних підстав.

Зокрема боржник зазначає, що постановою ДВС від 18.03.2024 було закінчено виконавче провадження № 71855263 з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 22.12.2021 у справі № 922/1109/21. Наведена постанова мотивована з посиланням на пункт 11 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме внаслідок надіслання виконавчого документа до передбаченому частиною третьою суду, який його видав у випадку, передбаченому частиною 3 ст. 63 цього Закону.

Наведена постанова у встановленому законом порядку та строк не була оскаржена сторонами виконавчого провадження, в тому числі й стягувачем, а тому є законною та підлягає виконанню усіма сторонами справи.

При цьому боржник зазначає, що стягувач, з урахуванням пропущених строків на оскарження даної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, отримує дублікат наказу Господарського суду Харківської області від 22.12.2021 у справі № 922/1109/21 та знову подає на примусове виконання до Подільського відділу державної виконавчої служби у міст Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Однак, при цьому ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову , крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, боржник вважає, що повідомлення старшого державного виконавця Прокопенко Яни Олексіївни від 24 лютого 2026 року про повернення виконавчого документа стягувачу є законним та обґрунтованим

Також боржник вважає, що, за умови законної та нескасованої постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 18.03.2024, само по собі помилкове зазначення виконавцем у повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 24.02.2026 невірного пункту, частини, статті Закону не створює наслідків повторного прийняття органом державної виконавчої служби до примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 22.12.2021 у справі № 922/1109/21 та відповідно відкриття виконавчого провадження.

У судове засідання 18.03.2026 прибув представник боржника, який просив суд відмовити стягувачу у задоволенні скарги на дії державного виконавця в порядку ст. 339 ГПК України.

Стягувач та ДВС своїх представників у судове засідання не направили, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, в відповідних заявах просили суд здійснювати розгляд скарги за відсутності їх представників.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Перевіривши матеріали скарги (вх. № 5278 від 04.03.26) на дії державного виконавця, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як вже зазначалось, рішенням Господарського суду Харківської області від 23.11.2021 у справі № 922/1109/21 у задоволенні первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено; зобов`язано Приватне акціонерне товариство "Фінпрофіль" (далі - боржник) виконати умови контракту № S-76/2018 від 27.12.2018, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Фінпрофіль" та Приватним підприємством "Л-Транс", а саме: здійснити поставку та передачу Приватному підприємству "Л-Транс" (далі - стягувач) обладнання - лінії поздовжньо-поперечної різки рулонної сталі, зав. № 096, рік випуску 2019, с ЧПУ, маркування - ЛППР, на умовах DAP - 25006, Україна, м. Кропивницький, вул. Покровська, 50, згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів "Інкотермс-2010", з передачею покупцю оригіналів рахунку-фактури (рахунку), видаткової накладної, паспорта на обладнання (що містить розділи з інструкцією з експлуатації та електросхеми) та гарантійного сертифіката; та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Фінпрофіль" на користь Приватного підприємства "Л-Транс" 2270 грн судового збору та 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наведене рішення в передбаченому законом порядку набрало законної сили, в зв`язку з чим, на його виконання видано відповідні накази від 22.12.2021 за № 922/1109/21.

Як свідчать матеріали справи, заява про примусове виконання рішення, з урахуванням приписів ч. З ст. 24 Закону України Про виконавче провадження, подана стягувачем до Подільського відділу ДВС у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Водночас, 22.05.2023 старшим державним виконавцем Прокопенко Я.О. виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання з підстав його пред`явлення не за місцем виконання.

Відповідне повідомлення одержано стягувачем 23.05.2023.

Дії державного виконавця оскаржено в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.06.2023, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 25.09.2023, скаргу стягувача задоволено частково. Визнано повідомлення старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Прокопенко Я. О. від 22.05.2023 про повернення виконавчого документа (наказу Господарського суду Харківської області від 22.12.2021 у справі №922/1109/21) стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-УП1 неправомірним та скасовано його. Зобов`язано Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вирішити питання стосовно прийняття наказу Господарського суду Харківської області від 22.12.2021 у справі №922/1109/21, виданого на примусове виконання рішення Господарського суду Харківської області від 23.11.2021, до виконання на підставі заяви ПП Л-Транс (б/н від 11.05.2023) про примусове виконання рішення суду. В іншій частині зазначену скаргу на дії державного виконавця залишено без задоволення.

Вищевказане судове рішення з відміткою про набрання ним законної сили скеровано судом стягувачу засобами поштового зв`язку.

У подальшому виконавчий документ було повторно скеровано стягувачем на примусове виконання до Подільського відділу ДВС у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановами державного виконавця від 02.02.2024 скасовано процесуальний документ та відкрито виконавче провадження № 71855263 на підставі наказу Господарського суду Харківської області від 22.12.2021 у справі №922/1109/21.

За результатами проведених заходів з примусового виконання державним виконавцем 18.03.2024 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

В даній постанові вказано, що рішення суду боржником не виконано. До органу досудового розслідування направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Зі змісту рішення Господарського суду Кіровоградської області від 12.08.2024 по справі № 912/1167/24 вбачається що стягувач був обізнаний про винесення наведеної постанови ДВС від 18.03.2024; обставини щодо невиконання боржником рішення у даній справі щодо передачі стягувачу обладнання стали підставами для задоволення позову стягувача до боржника про стягнення передоплати за обладнання та штрафних санкцій.

В подальшому стягувач звернувся до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з заявою від 23.02.2026 про примусове виконання рішення від 23.11.2021 у справі № 922/1109/21 на підставі дублікату наказу від 22.12.2021 за № 922/1109/21.

Однак, повідомленням старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Прокопенко Яни Олексіївни від 24.02.2026 було повернути виконавчий документ (наказ Господарського суду Харківської області від 22.12.2021 у справі №922/1109/21) стягувачу без прийняття до виконання.

Зазначене повідомлення обґрунтоване з посиланням на п. 2 частини третьої статті 5 Закону України Про виконавче провадження, оскільки виконавче провадження за даним виконавчим документом перебувало на виконанні Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. При цьому, 18.03.2024 виконавче провадження завершено на підставі пункту 11 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме внаслідок надіслання виконавчого документа до передбаченому частиною третьою суду, який його видав у випадку, передбаченому частиною 3 ст. 63 цього Закону.

Стягувач вважає, що дії з повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання вчинено державним виконавцем усупереч положень ч. З ст. 24 Закону України Про виконавче провадження, та до того ж з постанням на п. 2 частини третьої статті 5 Закону України Про виконавче провадження, який регламентує повноваження не державного а приватного виконавця, а відтак є грубим порушенням приписів ст. ст. 2, 18 цього Закону.

З огляду на викладене, стягувач просить суд визнати наведене повідомлення неправомірним, скасувати його, та зобов`язати ДВС вирішити питання стосовно прийняття наказу до виконання.

Надаючи правову кваліфікацію поданій скарзі, суд зазначає наступне.

Статтею 339 ГПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

При цьому держава Україна на своїй території повинна забезпечити реалізацію всіх прав, що випливають з Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі й права на справедливий суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження повинно здійснюватися з дотриманням засад верховенства права, законності, справедливості, неупередженості, об`єктивності.

У частині першій статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За приписами ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В даному випадку, рішенням Господарського суду Харківської області від 23.11.2021 у справі № 922/1109/21 зобов`язано боржника виконати умови контракту № S-76/2018 від 27.12.2018, а саме: здійснити поставку та передачу стягувачу обладнання. Наведене рішення в передбаченому законом порядку набрало законної сили, в зв`язку з чим, на його виконання видано відповідні накази від 22.12.2021 за № 922/1109/21.

Статтею 63 названого закону врегульовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Зокрема, даною статтею передбачено:

1. За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

3. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

4. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Таким чином, закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» фактично означає наявність обставин, які призводять до фактичної неможливість його виконання виконавцем, зокрема якщо таке виконання неможливе без участі боржника, тоді як останній фактично ухиляється від виконання покладених на нього виконавцем обов`язків. В такому випадку, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Подальше ж виконання рішення.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 40 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 41 цього Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження може бути відновлено виключно у разі, якщо постанова про його закінчення визнана судом незаконною чи скасована у встановленому законом порядку.

Таким чином, можливість подальшого примусового виконання рішення суду прямо пов`язується законодавцем із фактом скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

В свою чергу, стаття 382 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали або постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

В даному випадку, як вже було зазначено, наказ Господарського суду Харківської області від 22.12.2021 у справі № 922/1109/21 був пред`явлений стягувачем до примусового виконання у Подільському відділі державної виконавчої служби у місті Кропивницькому у межах виконавчого провадження № 71855263.

Постановою державного виконавця від 02.02.2024 відкрито виконавче провадження № 71855263, а постановою від 18.03.2024 зазначене виконавче провадження № 71855263 закінчено на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону, що, зокрема, пов`язано з невиконанням боржником рішення суду та вжиттям виконавцем передбачених законом заходів реагування.

Судом встановлено, що в межах виконавчого провадження державним виконавцем вчинено необхідні виконавчі дії, передбачені статтями 63, 75 Закону України Про виконавче провадження, зокрема здійснено перевірку виконання рішення, застосовано заходи впливу до боржника, після чого, у зв`язку з подальшим невиконанням рішення без поважних причин, вжито заходів, передбачених законом, що зумовило закінчення виконавчого провадження.

В постанові від 18.03.2024 вказано, що рішення суду боржником не виконано. До органу досудового розслідування направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення. Постанова державного виконавця від 18.03.2024 про закінчення виконавчого провадження № 71855263 у встановленому законом порядку та строк не була оскаржена стягувачем, не скасована та відповідно є чинною.

Зазначене на підставі ч. 1 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження фактично унеможливлює повторне прийняття виконавчого документа (наказу Господарського суду Харківської області від 22.12.2021 у справі № 922/1109/21) до виконання та повторне відкриття стосовно нього виконавчого провадження. При цьому, виконання рішення за наказом здійснюється з урахуванням обставин щодо притягнення боржника до кримінальної відповідальності за повідомленням державного виконавця про вчинення боржником кримінального правопорушення надісланого до органу досудового розслідування.

За таких обставин, дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Прокопенко Яни Олексіївни щодо винесення повідомлення від 24.02.2026 року про повернення виконавчого документа (наказу Господарського суду Харківської області від 22.12.2021 у справі №922/1109/21) стягувачу без прийняття до виконання є такими, що відповідають наведеним вище положенням Закону.

При цьому, за наявності наведених вище обставин, саме по собі помилкове посилання державного виконавця на п. 2 ч. 3 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» не вплинуло на прийняття по суті правильного повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу, а тому ці обставини не можуть зумовлювати повторного прийняття органом державної виконавчої служби до примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 22.12.2021 у справі № 922/1109/21 та відповідно відкриття виконавчого провадження, як про це помилково вважає стягувач.

За наведених обставин, суд не вважає за можливе скасування повідомлення суто з підстав помилкового зазначення державним виконавцем в повідомленні норми Закону.

З урахуванням вищевикладеного, скарга стягувача (вх. № 5278 від 04.03.26) на дії державного виконавця в порядку ст. 339 ГПК України не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 76-81, 91, 233-235, 326, 339 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Приватного підприємства "Л-Транс" (вх. № 5278 від 04.03.26) на дії державного виконавця в порядку ст. 339 ГПК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 254-258 ГПК України з урахуванням вимог пп. 17.5 п.17 ч. 1 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 23.03.26

СуддяО.І. Байбак

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.