РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2026 року м. Чернігівсправа № 927/1222/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Кузьменко Т.О., за участю секретаря судового засідання Заєць І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом: Козелецької окружної прокуратури (), вул. Євгена Лоскота, 1, сел. Козелець, Чернігівський район, Чернігівська область, 17000;

в інтересах держави

до відповідача-1: Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (), вул. Ювілейна, 1А, селище Десна, Чернігівський район, Чернігівська область, 17024;

до відповідача-2: Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (), вул. П?ятницька, 11А, м. Чернігів, 14000;

про визнання незаконним та скасування наказу та скасування державної реєстрації

за участі представників учасників справи:

від прокуратури: Кошової І.М.;

від відповідача-1: не з`явився.;

від відповідача-2: не з`явився;

Суть спору. Позиції учасників справи, їх заяви і клопотання та процесуальні дії суду щодо розгляду справи.

Козелецькою окружною прокуратурою через підсистему «Електронний суд» подано позов в інтересах держави до Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про:

1. Визнання незаконним та скасування п. 1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.09.2018 № 25-7563/14-18-сг Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність в частині, що стосується передачі у комунальну власність Деснянській селищній раді Чернігівської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,9004 га з кадастровим номером :27:094:0005;

2. Скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за Деснянською селищною радою на земельну ділянку з кадастровим номером: :27:094:0005 площею 5,9004 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220);

3. Скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005 площею 5,9004 га.

Крім того, прокурор просить суд стягнути з відповідачів на користь Чернігівської обласної прокуратури судовий збір та витрати, пов?язані із залученням спеціаліста.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.09.2018 № 25-7563/14-18-сг Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність на підставі акту приймання-передачі від 27.09.2018 Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області передало відповідачу-2 із державної власності у комунальну земельну ділянку з кадастровим номером :27:094:0005 площею 5,9004 га, яка частково накладається на землі прибережної захисної смуги озера «Старуха». Відтак, спірна земельна відноситься до земель водного фонду і, на думку прокурора, зазначений наказ є незаконним. Разом з тим, передача такої земельної ділянки до комунальної власності є неможливою без скасування права власності та державної реєстрації у Державному земельному кадастрі спірної земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.01.2026; учасникам справи встановлено строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

Учасникам справи ухвала суду від 25.12.2025 була доставлена до електронного кабінету останніх 25.12.2026 о 15:33, 15:06, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

В розумінні статті 242 ГПК України сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про встановлені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, пояснень, заперечень.

06.01.2026 від відповідача-2 через підсистему «Електронний суд» в межах встановленого судом строку, надійшов відзив на позов, у якому відповідач-2 позовні вимоги не визнає з таких підстав:

- спірна земельна ділянка сформована з урахуванням складу угідь (сіножаті) та віднесена до земель сільськогосподарського призначення згідно пріоритетності, встановленої Земельним кодексом України, а також встановлено обмеження у використанні «прибережна захисна смуга» земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яке відображено в технічній документації із землеустрою та внесено до Державного кадастру;

- передача Деснянській селищній раді спірної земельної ділянки з встановленим обмеженням «прибережна захисна смуга» ніяким чином не порушує інтереси держави, а навпаки в подальшому наданні такої земельної ділянки у користування буде забезпечено дотримання правового режиму її використання;

- на думку відповідача-2 вимога про скасування п. 1 наказу від 27.09.2018 № 25-7563/14-18-сг Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність в частині, що стосується передачі у комунальну власність Деснянській селищній раді Чернігівської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,9004 га з кадастровим номером :27:094:0005 не є ефективним способом захисту, оскільки таке рішення вичерпало свою дію виконанням, оскільки на його підставі зареєстровано право комунальної власності на спірну земельну ділянку за відповідачем-1;

- на час звернення прокурора з цим позовом спірна земельна ділянка є земельною ділянкою комунальної власності не лише в силу її передачі із земель державної власності до земель комунальної власності, а і в силу приписів п. 24 Земельного кодексу України;

- віднесення спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення відповідає вимогам чинного законодавства, а тому відсутні правові підстави для скасування її державної реєстрації в державному земельному кадастрі.

08.01.2026 від прокуратури через підсистему «Електронний суд» у встановлений судом строк, надійшла відповідь на відзив, у якій прокурор зазначив:

- оскільки наказ від 27.09.2018 № 25-7563/14-18-сг в частині земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005 став підставою для реєстрації спірної земельної ділянки водного фонду, як земельної ділянки сільськогосподарського призначення, чим фактично незаконно змінено категорію земель за цільовим призначенням, тому вимога про визнання недійсним наказу є належною та ефективною;

- в результаті державної реєстрації спірної земельної ділянки порушено вимоги Земельного кодексу України щодо визначення цільового призначення земельної ділянки водоохоронної зони уздовж озера «Старуха», а землі водного фонду в межах прибережної захисної смуги протиправно перенесено до категорії земель сільськогосподарського призначення;

- незаконне формування спірної земельної ділянки з цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення замість земель водного фонду та подальша наявність відомостей про неї в Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи достовірності та повноти відомостей;

26.01.2026 від відповідача-1 через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання №05-02/112 про розгляд справи без участі його представника за наявними у справі документами та з урахуванням відзиву на позовну заяву від 30.12.2025 №05-02/1951.

У підготовче засідання 27.01.2026 прибув прокурор; відповідачі не прибули, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлені належним чином.

Відзив відповідача-2 та відповідь на відзив прокурора прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Клопотання відповідача-1 про розгляд справи без участі його представника задоволено судом, оскільки участь у судовому засіданні є процесуальним правом сторони.

При цьому судом встановлено, що в матеріалах справи відсутній відзив відповідача-1 від 30.12.2025 №05-02/1951, з урахуванням якого відповідач-1 просить суд розглядати справу, а тому суд вважає за необхідне з`ясувати причини відсутності цього документа в матеріалах справи та вирішити питання про розгляд справи з урахуванням цього відзиву у наступному судовому засіданні.

Ухвалою суду від 27.01.2026 повідомлено сторін про відкладення підготовчого засідання на 17.02.2026 о 10:30.

28.01.2026 від відповідача-1 через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про продовження строку для подання відзиву та прийняття відзиву до розгляду на підставі ч. 2 ст. 119 ГПК України. В обґрунтування поданої заяви відповідач-1 посилається на те, що поданий ним 30.12.2025 через підсистему «Електронний суд» відзив на позов №05-02/1951 не надійшов до суду в установлений термін з технічних причин, ймовірно через перебої з інтернет-ресурсами та постійними аварійними відключеннями електроенергії, проте зазначений відзив сторонами був отриманий.

У поданому відзиві відповідач-1 зазначає про те, що питання порушення земельного та водного законодавства під час формування земельної ділянки сільськогосподарського призначення повністю виключає участь Деснянської селищної ради в цьому процесі, оскільки набуття права комунальної власності відбувалося на вже сформовану земельну ділянку. У зв?язку з відсутністю участі та вини відповідача-1 у формуванні земельної ділянки, відповідач-1 просить суд не покладати на нього судові витрати за сплату судового збору та витрати, пов?язані із залученням спеціаліста.

У підготовче засідання 17.02.2026 прибув прокурор та представник відповідача-2; відповідач-1 не прибув, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином.

У підготовчому засіданні 17.02.2026 суд постановив протокольну ухвалу про задоволення клопотання відповідача-1, поновлення строку для подання відзиву та долучення відзиву до матеріалів справи, у зв?язку з чим судом протокольно встановлено строк прокурору 5 днів для надання додаткових пояснень (заперечень) щодо відзиву на позов відповідача-1.

Також у підготовчому засіданні 17.02.2026 суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.03.2026 о 10:30, про що учасники справи повідомлені ухвалою суду від 17.02.2026.

18.02.2026 від прокуратури через підсистему «Електронний суд» надійшли пояснення №50-72-631вих-26, у яких прокурор вказує на те, що спірна земельна ділянка розташована на території Деснянської селищної ради і в разі скасування її державної реєстрації, державної реєстрації права власності на земельну ділянку, вона буде віднесена до комунальної власності Деснянської селищної ради в силу п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України. Отже, в даному випадку позивач та відповідач збігаються в одній особі, а у конкретній справі один і той же орган місцевого самоврядування може бути лише однією стороною: або позивачем, або відповідачем. У зв?язку з тим, що Деснянська селищна рада у даному випадку може бути виключно відповідачем у справі, прокурор звертається до суду самостійно як позивач. Позовна заява подана прокурором в інтересах держави, як самостійним позивачем у зв?язку з відсутністю уповноваженого державою органу здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У судовому засіданні 18.03.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та на підставі ст. 219 ГПК України з урахуванням складності справи відклав проголошення рішення до 25.03.2026, про що присутніх учасників процесу повідомив під розпис, а тих, хто не з`явився ухвалою суду від 18.03.2026.

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень учасникам судового процесу створені усі належні умови для надання доказів.

У судовому засіданні 25.03.2026 на підставі статті 240 ГПК України суд оголосив скорочене рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

У 2018 році на замовлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області Київською обласною філією ДП "Центр Державного земельного кадастру" розроблено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Деснянської селищної ОТГ, Козелецького району, Чернігівської області з урахуванням Перспективного плану формування територій Чернігівської області, затвердженого розпорядженням КМУ від 12.08.2015 № 899 (в редакції розпорядження КМУ від 01.02.2017 № 57-р) із змінами, внесеними згідно з розпорядженням КМУ № 555-р від 09.08.2017.

Додатками до вказаної технічної документації, затвердженої наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 25.09.2018 № 25-7527/14-18-сг, зокрема, є:

- технічне завдання на здійснення заходу з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з додатком №1 переліком земельних ділянок, у тому числі № 16: земельна ділянка площею 5,9004 га, розташована на території Короп?ївської сільської ради;

- кадастровий план земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, згідно з яким земельній ділянці площею 5,9004 га, розташованій на території Короп?ївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, відповідно до умовних позначень на кадастровому плані встановлено обмеження у використанні ділянки на площу 5,9004 га, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку користування землями водного фонду» від 13.05.1996 № 502 - код обмеження у використанні земельної ділянки 05.02 «Прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах».

- акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон від 23.08.2018 та перелік обмежень щодо використання земельних ділянок на території Деснянської селищної ОТГ Короп?ївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, до якого внесена земельна ділянка № 16 (Короп`ївська сільська рада) площею 5,9004 га код 05.02 «Прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах».

У пояснювальній записці до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель вказано, що відповідно до даних за результатами проведення польових робіт в натурі (на місцевості) встановлено наявність в межах об`єкта інвентаризації обмежень (обтяжень), які передбачені згідно Класифікатора обмежень та обтяжень у використанні земельних ділянок, затвердженого наказом Держкомзему від 29.12.2008 № 643 відповідно до додатку 6 Порядку ведення ДЗК, затвердженого постановою КМУ № 1051 від 17.10.2012, а саме: щодо земельної ділянки № 16 (Короп?ївська сільська рада) площею 5,9004 га прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах.

Аналогічні відомості зазначені у Пропозиціях щодо узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель з інформацією, що міститься у документах та посвідчують право на земельні ділянки і Державному земельному кадастрі, а саме - «Ділянка № 16 (Короп?ївська сільська рада) прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах, код 05.02 (площа 5,9004 га)».

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 25.09.2018 № 25-7527/14-18-сг «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок» затверджена технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі на території Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області загальною площею 1004,7974 га.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.09.2018 № 25-7563/14-18-сг «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» передано Деснянській селищній раді Чернігівської області у комунальну власність Деснянської селищної об?єднаної територіальної громади земельні ділянки сільськогосподарського призначення ділянки державної власності загальною площею 1857,3247 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Деснянської селищної об??єднаної територіальної громади Чернігівської області, згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок (а.с.29).

27.09.2018 між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області та Деснянською селищною радою Чернігівської області підписано Акт приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, у якому зазначено, що цей акт разом із наказом є підставою для державної реєстрації права комунальної власності Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області на земельні ділянки, зазначені у додатку.

Згідно з додатком до акту Деснянській селищній раді Чернігівської області передано земельні ділянки, в тому числі земельну ділянку під порядковим номером 23, кадастровий номер :27:094:0005, площею 5,9004 га, розташовану на території Короп?ївської сільської ради, з цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення (16.00 землі запасу), відомості про обмеження у використанні: прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах площею 5,9004 га) (а.с.31-32).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №730-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернігівської області» Короп?ївська сільська рада увійшла до складу територіальної громади Деснянської селищної ради, яка є правонаступником прав та обов`язків Короп?ївської сільської ради.

Відповідно до листа Деснянського басейнового управління водних ресурсів №890/3-1/ДС/25-25 від 13.10.2025 за відкритими даними земельного кадастру та за результатами інвентаризації водних об?єктів на території Чернігівської області (2021 рік), а саме інвентаризаційної відомості «Інформація щодо площинних водних об`єктів (озера, ставки, водосховища, водойми) на території Деснянської територіальної громади»), поблизу земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005, за координатами Google 51.024082, 30.845369 розташоване озеро «Старуха» орієнтовною площею 10,0 га. Паспорт зазначеного водного об`єкта на зберігання до Деснянського БУВР не надходив. Відповідно до положень ст. 1 Водного кодексу України озеро - природна западина суші, заповнена прісними або солоними водами. З врахуванням вимог ст. 88 Водного кодексу України прибережні захисні смуги по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) для озер встановлюються шириною 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється (а.с.62).

За даними інженера-землевпорядника Бойка Д.О. (копія кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника № 001323 від 03.01.2013), викладеними у листі Приватного підприємства «Елітзем» № 137 від 29.10.2025, земельна ділянка з кадастровим номером :27:094:0005 площею 5,9004 га частково входить до 100 метрової прибережної захисної смуги озера «Старуха». Територія прибережної захисної смуги, що накладається на земельну ділянку з кадастровим номером :27:094:0005, становить 4,9602 га, що підтверджується графічними відомостями з позначенням межі земель водного фонду та спірної земельної ділянки (а.с.64-65).

Матеріали справи містять поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :27:094:0005, відкриту 19.09.2018.

Відповідно до даних Поземельної книги спірна земельна ділянка сформована як землі сільськогосподарського призначення, код виду цільового призначення землі запасу, за експлікацією земельних угідь пасовища, вид обмеження прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах площею 5,9004 га. Відомості про перенесення в натуру (на місцевості) меж охоронних зон, прибережних захисних смуг тощо у Поземельній книзі відсутні.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру з прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка, кадастровий номер :27:094:0005 площею 5,9004 га, 17.01.2019 остання зареєстрована на праві власності за Деснянською селищною радою (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 220, номер відомостей про речове право - 29959285) (а.с.16).

За доводами прокурора наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.09.2018 № 25-7563/14-18-сг «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» (в частині земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005) фактично змінено цільове призначення спірної земельної ділянки водного фонду, яка передана у комунальну власність як земельна ділянка сільськогосподарського призначення, тому як формування так і подальша передача спірної земельної ділянки відбулась з перевищенням повноважень та порушенням вимог чинного законодавства. Відтак наказ підлягає визнанню незаконним та скасуванню в частині передачі у комунальну власність спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Також, за твердженням прокурора, з метою відновлення порушених прав територіальної громади підлягає скасуванню державна реєстрація у Державному земельному кадастрі спірної земельної ділянки та право власності на неї Деснянської селищної ради.

Щодо підстав представництва інтересів держави Козелецькою окружною прокуратурою у даній справі суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Абзацом 1 частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру визначений вичерпний перелік підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді.

Так, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Конституційний Суд України зазначив, що поняття орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (абзац 2 частини 5 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99).

Отже, вирішення питання про орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, полягає у встановленні органу, який, використовуючи на підставі норм законодавства надані йому повноваження, зобов`язаний з метою захисту інтересів держави вчиняти юридичні дії, що впливають на права та обов`язки суб`єктів спірних правовідносин, зобов`язуючи їх припинити порушення інтересів держави та усунути наслідки цих порушень (зокрема, звертатись до суду з відповідним позовом).

Відповідно до абзаців 1-3 частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно із частиною 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 2 частини 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Визначений частиною 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру обов`язок прокурора перед зверненням з позовом звернутись спершу до компетентного органу стосується звернення до органу, який надалі набуде статусу позивача. У цій статті не йдеться про досудове врегулювання спору і, відповідно, вона не покладає на прокурора обов`язок вживати заходів з такого врегулювання шляхом досудового звернення до суб`єкта, якого прокурор вважає порушником інтересів держави і до якого як до відповідача буде звернений позов.

Встановлена цим законом умова про необхідність звернення прокурора до компетентного органу перед пред?явленням позову, спрямована на те, аби прокурор надав органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).

Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц).

Отже, якщо прокурор звертається до суду з позовною заявою в інтересах держави, він зобов`язаний у позовній заяві вказати підставу для здійснення представництва інтересів, передбачену частиною третьою статті 23 Закону України Про прокуратуру, та обґрунтувати її. У такому разі статусу позивача набуває або орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах (за наявності такого органу), або прокурор (у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду). Процесуальні наслідки відсутності, зокрема, обґрунтування підстави для звернення до суду прокурора визначені статтею 174 Господарського процесуального кодексу України.

Натомість якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України (залишення позову без розгляду) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21).

Таким чином, процесуальний статус сторін у справі залежить як від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, так і від наведеного прокурором обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави у конкретній справі. У свою чергу суд оцінює наведене прокурором обґрунтування та у випадку встановлення відсутності підстав для представництва застосовує наслідки, передбачені статтею 174 або статтею 226 Господарського процесуального кодексу України.

Звертаючись з даним позовом до суду Козелецька окружна прокуратура зазначила, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у земельних правовідносинах діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи ці повноваження, вказані органи вступають у правовідносини з юридичними та фізичними особами. Вилучення з порушенням земельного законодавства земель водного фонду, зміна їх цільового призначення, загрожує порушенню використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та порушує інтереси держави. Крім того, незаконна зміна цільового призначення, безумовно становить суспільний інтерес.

У даному випадку порушення інтересів держави може полягати полягає в тому, що земельна ділянка з кадастровим номером :27:094:0005 не може існувати в межах прибережної захисної смуги озера «Старуха» як землі сільськогосподарського призначення, її державна реєстрація повинна бути скасована та створено новий об`єкт (об`єкти) земельних відносин з іншим цільовим призначенням. На вказані обставини посилається прокурор.

За таких обставин суспільним, публічним інтересом звернення прокурора з вимогою про скасування права власності та державної реєстрації земельної ділянки, яка знаходиться в межах прибережної захисної смуги озера «Старуха» як землі сільськогосподарського призначення у цій справі є задоволення суспільної потреби у відновленні законності під час вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання зміни цільового призначення земель водного фонду, а також захист суспільних інтересів та права власності на землю народу.

Суспільний, публічний інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності на землі водного фонду, захист такого права шляхом скасування державної реєстрації об`єкту права, який не може існувати як об`єкт права та надання можливості органу місцевого самоврядування внесення до Державного земельного кадастру передбачених законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера як земельної ділянки водного фонду.

Відсутність заходів до усунення порушень з боку уповноважених органів, звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване на припинення незаконних дій органів виконавчої влади, а також відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників, оскільки незаконні дії щодо реєстрації земельної ділянки органом виконавчої влади порушують рівновагу у соціально-економічних відносинах та негативно впливають на зміцнення їх авторитету у суспільстві.

У справі №927/1222/25, що розглядається, Козелецька окружна прокуратура звернулася до суду з позовом в інтересах держави самостійно.

Прокурор з посиланням на частину 5 статті 122 Земельного кодексу України зазначив, що оскільки спірна земельна ділянка частково накладається на землі прибережної захисної смуги озера «Старуха», тобто відноситься до земель водного фонду, в силу приписів вищевказаної норми законодавства розпорядником спірної ділянки на час передачі земельної ділянки з державної у комунальну власність Деснянської селищної ради була Чернігівська обласна державна адміністрація.

З 27.05.2021 набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин від 28.04.2021 № 1423ТХ, крім окремих його положень. З дня набрання чинності пунктом 24 Перехідних положень Земельного кодексу України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, перелік яких чітко визначено у Законі.

Відтак, за доводами прокурора, з 27.05.2021 землі, розташовані за межами населених пунктів у межах територіальних громад, віднесено до комунальної власності, у зв`язку із чим розпорядником спірної земельної ділянки водного фонду за межами населеного пункту є Деснянська селищна рада.

У підтвердження підстав самостійного представництва інтересів держави прокурор у позовній заяві зазначив, що відповідачем за даним позовом є орган місцевого самоврядування в особі Деснянської селищної ради, за якою на праві власності зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :27:094:0005 та яка не може існувати в межах прибережної захисної смуги озера «Старуха» як землі сільськогосподарського призначення, її державна реєстрація повинна бути скасована та створено новий об`єкт (об`єкти) земельних відносин з іншим цільовим призначенням. Окрім того, спірну земельну ділянку незаконно сформовано та передано у комунальну власність на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, тому позовна заява подана прокурором в інтересах держави як самостійним позивачем у зв`язку з відсутністю органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі, якщо державний орган або орган місцевого самоврядування діє або приймає рішення всупереч закону та інтересам Українського народу, прокурор має право діяти на захист порушених інтересів держави шляхом подання відповідного позову до суду. В цьому випадку органи, які прийняли рішення чи вчинили дії, що, на думку прокурора, порушують інтереси держави, набувають статусу відповідача.

Орган державної влади (або місцевого самоврядування), який порушив права держави чи територіальної громади прийняттям незаконного рішення від імені відповідного суб`єкта права, не може (в силу відсутності повноважень на захист) та не повинен (з огляду на відсутність спору з іншим учасником цивільних правовідносин) бути позивачем за позовом прокурора, спрямованим на оскарження незаконного рішення цього ж органу та відновлення порушених прав і законних інтересів держави чи територіальної громади. В процесуальному аспекті орган, який прийняв такий акт, не має зацікавленості у задоволенні позовних вимог, відстоюючи правомірність своїх дій, що суперечить правовому статусу позивача. Водночас доведення правомірності дій, які оспорюються позивачем, забезпечується процесуальними повноваженнями відповідача.

При цьому фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган або прокурор.

Узагальнюючи наведені у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 висновки щодо застосування норм права, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що:

1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо:

- орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси;

- орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави;

2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо:

- відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;

- орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.

Надавши оцінку наявним у справі доказам та перевіривши обґрунтованість наведених прокурором доводів щодо порушення інтересів держави, необхідності їх захисту та обґрунтованості підстав для звернення з відповідним позовом для захисту інтересів держави, суд дійшов висновку про те, що прокурор підтвердив наявність у нього законних підстав для представництва інтересів держави, визначених ст. 23 Закону України Про прокуратуру при зверненні із цим позовом до суду за захистом інтересів держави.

Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.

Відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави; право власності на землю гарантується; використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

До земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель мають особливий правовий режим (стаття 18 ЗК України).

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України та ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів, штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

За приписами статті 60 Земельного кодексу України та статті 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Згідно зі ст. 88 Водного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною, зокрема, для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського і внутрішнього водного транспорту. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проєктами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

Таким чином, до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча і не розташовані об?єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.

Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Виходячи з приписів частин 2-4 статті 59 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування, зокрема, державним водогосподарським організаціям для догляду за водними об`єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами, а також ведення аквакультури тощо. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Разом з тим прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється, зокрема, розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; випалювання сухої рослинності або її залишків з порушенням порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища (ст. 61 Земельного кодексу України, ст. 89 Водного кодексу України).

Дотримання встановлених заборон є необхідною умовою використання земельної ділянки, на яку поширюється режим прибережної захисної смуги, з тією метою, щоби навіть потенційне їх порушення не могло зашкодити охороні навколишнього природного середовища в цілому й конкретному водному об`єкту зокрема.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (статтею 60 ЗК України, статтею 88 ВК України України). Відтак відсутність проєкту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розроблення Київською обласною філією ДП Центр державного земельного кадастру на замовлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в 2018 році технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Деснянської селищної ОТГ, Козелецького району, Чернігівської області з урахуванням Перспективного плану формування територій Чернігівської області встановлено, що в межах спірної земельної ділянки кадастровий номер :27:094:0005, площею 5,9004 га наявне обмеження у використанні ділянки на площу 5,9004 га за кодом 05.02. Прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах.

У пояснювальній записці до технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель вказано, що відповідно до даних за результатами проведення польових робіт в натурі (на місцевості) встановлено наявність в межах об`єкта інвентаризації обмежень (обтяжень), які передбачені згідно Класифікатора обмежень та обтяжень у використанні земельних ділянок, затвердженого наказом Держкомзему від 29.12.2008 № 643 відповідно до додатку 6 Порядку ведення ДЗК, затвердженого постановою КМУ № 1051 від 17.10.2012, а саме: щодо земельної ділянки № 16 (Короп?ївська сільська рада) площею 5,9004 га прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах.

До акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної в комунальну власність від 27.09.2018 (згідно з додатком), складеного відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.09.2018 №25-7563/14-18-сг, внесене застереження відносно земельної ділянки за кадастровим номером :27:094:0005, площею 5,9004 га щодо обмеження у використанні: прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах площею 5,9004 га.

За даними дослідження земельна ділянка з кадастровим номером :27:094:0005 площею 5,9004 га частково входить до 100 метрової прибережної захисної смуги озера «Старуха»; територія прибережної захисної смуги, що накладається на зазначену земельну ділянку становить 4,9602 га, що підтверджується графічними відомостями з позначенням межі прибережної захисної смуги та спірної земельної ділянки (лист Приватного підприємства Елітзем № 137 від 29.10.2025№62 від 20.12.2024 з план-схемою).

Враховуючи вищевикладені обставини, з огляду на приписи статей 19, 58 Земельного кодексу України та статей 4, 88 Водного кодексу України, земельна ділянка з кадастровим номером :27:094:0005, площею 5,9004 га, яка розташована на території Короп?ївської сільської ради та частково накладається на землі прибережної захисної смуги озера «Старуха», частково відноситься до земель водного фонду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 20 Земельного кодексу України (у редакції, винній на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції на час формування та передачі у комунальну власність спірної земельної ділянки) обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

За змістом ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції на час формування та передачі у комунальну власність спірної земельної ділянки) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Як встановлено судом, наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №25-7563/14-18-сг від 27.09.2018 передано Деснянській селищній раді Чернігівської області у комунальну власність Деснянської селищної об?єднаної територіальної громади земельні ділянки сільськогосподарського призначення ділянки державної власності загальною площею 1857,3247 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Деснянської селищної об?єднаної територіальної громади Чернігівської області, згідно з актом приймання-передачі земельних ділянок, в тому числі земельну ділянку під порядковим номером 23, кадастровий номер :27:094:0005, площею 5,9004 га, яка розташована на території Короп?ївської сільської ради, з цільовим призначенням: землі сільськогосподарського призначення (16.00 землі запасу), відомості про обмеження у використанні: прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах площею 5,9004 га).

За даними Поземельної книги земельна ділянка кадастровий номер :27:094:0005, площею 5,9004 га відноситься до категорії земель землі сільськогосподарського призначення, вид обмеження прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах площею 5,9004 га.

Виходячи з наведених приписів та встановлених у справі обставин, враховуючи часткове накладення спірної земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005, площею 5,9004 га на землі прибережної захисної смуги озера «Старуха», тобто землі водного фонду України, розпорядником такої земельної ділянки на час її передачі у комунальну власність була Чернігівська обласна державна адміністрація.

Звісдси слідує, що Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області за відсутності правових підстав, приймаючи наказ № 25-7563/14-18-сг від 27.09.2018 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», не було наділене повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками державної власності водного фонду за проектами землеустрою щодо їх відведення. При цьому визначення основного цільового призначення спірної земельної ділянки, як ділянки сільськогосподарського призначення, суперечить наведеним вище нормам права.

Згідно зі ст. 155 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів держави (суспільних інтересів).

Зазначені норми права кореспондуються із вимогами статей 16, 21 та 393 Цивільного кодексу Україні щодо способу захисту порушених прав визнання недійсними та скасування судом рішень органів державної влади, які у незаконний спосіб порушують права та інтереси власника землі.

Вимоги законодавства з означеного питання є доступними, чіткими, а наслідки їхньої дії - передбачуваними.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14, від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19, від 12.03.2024 у справі № 927/1206/21 зазначила, що спосіб судового захисту має бути ефективним, тобто таким, що максимально сприяє відновленню порушених прав, свобод чи законних інтересів позивача.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14 (предмет позову - визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішення ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки водного фонду) сформульовано висновок, згідно з яким позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Такий спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Власник земельної ділянки водного фонду може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку.

При цьому в пункті 82 постанови від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що з огляду на цільове призначення спірної земельної ділянки як ділянки водного фонду, що не могла передаватися у приватну власність з іншою метою, ніж визначена у частині другій статті 59 ЗК України, суди попередніх інстанцій правильно виснували про те, що і передання цієї ділянки у приватну власність нібито із земель сільськогосподарського призначення, і подальша зміна її цільового призначення на землі громадської забудови є протиправними. Вимоги прокурора про визнання рішень сільської ради незаконними та скасування у частині є ефективним способом захисту правомірного інтересу власника. Задоволення судами цих вимог є ефективним способом захисту такого права, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо цільового призначення земельної ділянки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 також виснувала те, що якщо прокурор вважає, що порушення інтересів держави полягає у незаконній зміні категорії земель за цільовим призначенням, то вимога про визнання незаконним та скасування рішення міської ради (у частині зміни цільового призначення земельної ділянки) є належною та ефективною; прокурор може звертатися з позовом про визнання незаконним і скасування такого рішення.

Аналізуючи правомірність застосування статей 15, 16 ЦК України в контексті позовної вимоги у цій справі про визнання незаконним і скасування пункту наказу Головного управління Держгеокадастру про передачу земельної ділянки у власність Деснянської селищній раді, суд зазначає, що подання такого позову спрямоване на усунення стану юридичної невизначеності щодо цільового призначення спірної земельної ділянки, виходячи з обставини незмінності її цільового призначення в силу закону, а отже відповідає критерію правомірності та ефективності обраного прокурором способу захисту порушеного права, враховуючи, що подальше відчуження (передача у власність або користування) спірної земельної ділянки як ділянки сільськогосподарського призначення не відбулося.

Враховуючи наведені положення законодавства та судову практику у спорах щодо земель водного фонду, особливості розташування спірної земельної ділянки, режим господарської діяльності на землях прибережних захисних смуг водного фонду та з огляду на невідповідність закону основного цільового призначення спірної земельної ділянки, суд дійшов висновку, що пункт 1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.09.2018 № 25-7563/14-18-сг (щодо земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005, площею 5,9004 га) прийнято з перевищенням повноважень, а тому цей пункт наказу підлягає визнанню незаконним та скасуванню в частині передачі у комунальну власність Деснянської селищній раді Чернігівської області спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Щодо вимог про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки та про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Прокурор зазначив, що існування спірної земельної ділянки унеможливлює виготовлення проєкту землеустрою щодо встановлення меж водогосподарських зон та прибережної захисної смуги. Наявність державної реєстрації спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі порушує права держави, оскільки унеможливлює розпорядження цією земельною ділянкою, з огляду на що державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005, площею 5,9004 га підлягає скасуванню в судовому порядку, оскільки вказане є єдиним можливим та ефективним засобом захисту прав позивача (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в справі № 924/504/20 від 31.01.2023).

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні за змістом висновки наведені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).

У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний спосіб захисту має забезпечити ефективне поновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів, або попередити їх порушення на майбутнє.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України є відновлення становища, що існувало до порушення.

Частиною 1 статті 79 ЗК України визначено, що земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

За частиною 2 цієї статті формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Частинами 3, 4, 9, 10 статті 79-1 ЗК України передбачено, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Державний земельний кадастр це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові частини меліоративних мереж (ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку (ч. 1 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Статтею 3 Закону України Про державний земельний кадастр закріплені основні принципи, на яких базується Державний земельний кадастр, зокрема, принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі.

Об`єктом Державного земельного кадастру є земельна ділянка (ст. 10 Закону України "Про державний земельний кадастр").

Статтею 11 Закону України "Про державний земельний кадастр" визначено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Частиною 1 статті 15 вказаного закону передбачено, що до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); нормативна грошова оцінка та інші.

Відповідно до положень статті 16 Закону України Про Державний земельний кадастр земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер, який є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України.

Відповідно до статті 20 Закону відомості Державного земельного кадастру є офіційними. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру мають відповідати законодавству (ч. 1 ст. 22 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Як вже зазначалось, під час формування та реєстрації спірної земельної ділянки всупереч закону визначено її цільове призначення як землі сільськогосподарського призначення.

Так, згідно з даними Поземельної книги земельна ділянка з кадастровим номером :27:094:0005 належить на праві комунальної власності Деснянській селищній раді, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, код виду цільового призначення землі запасу, за експлікацією земельних угідь пасовища, вид обмеження прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах площею 5,9004 га.

Наявність відомостей щодо спірної земельної ділянки за категорією земель у Державному земельному кадастрі порушує принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей, оскільки реєстрація у Державному земельному кадастрі земельної ділянки як землі сільськогосподарського призначення суперечить положенням Водного та Земельного кодексів України.

Слід також наголосити, що ці відомості щодо категорії за основним цільовим призначенням спірної земельної ділянки суперечать її правовому режиму, як такої, що належить до земель водного фонду, оскільки, за законом такий правовий режим пов`язаний із фактом її розташування в межах прибережної захисної смуги озера «Статуха».

Таким чином, враховуючи, що спірна ділянка частково є землями комунальної власності сільськогосподарського призначення, а частково (площею накладення на землі прибережної захисної смуги озера «Старуха») землями водного фонду, остання не може існувати у встановлених межах та з визначеним кадастровим номером як об`єкт земельних відносин та цивільних прав в розумінні статей 79, 79-1 ЗК України, у зв`язку з чим формування та подальша державна реєстрація в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005 не є правомірними.

Разом з тим, існування як об`єкта цивільних прав земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005 перешкоджатиме у подальшому здійсненню уповноваженим органом реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з цільовим призначенням землі водного фонду та присвоєння цій землі відповідного кадастрового номеру.

Згідно з частиною 13 статті 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Відповідно до частини 10 статті 24 Закону України Про Державний земельний кадастр та п. 114 Порядку, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію в разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, що набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Таким чином, єдиною підставою для скасування в Державному земельному кадастрі незаконної державної реєстрації земельної ділянки є судове рішення про скасування такої державної реєстрації.

Так висновує Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 22.05.2024 у справі № 916/1750/22.

З огляду на зазначене та враховуючи встановлені фактичні обставини у даній справі (земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :27:094:0005 площею 5,9004 га частково накладається на земельну ділянку водного фонду площею 4,9602 га в межах прибережної захисної смуги озера «Старуха»), суд, з урахуванням положень частини 10 статті 24 Закону України Про Державний земельний кадастр, частини 3 статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, дійшов висновку, що задоволення позовних вимог про скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005 площею 5,9004 га та про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за Деснянською селищною радою на земельну ділянку з кадастровим номером :27:094:0005 площею 5,9004 га, призведе до ефективного захисту порушених прав та законних інтересів відповідної територіальної громади.

Скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації спірної земельної ділянки з припиненням речових прав на неї та припинення існування такого об`єкту цивільних прав створить, зокрема, для відповідача Деснянської селищної ради, яка представляє інтереси відповідної територіальної громади, передумови для формування та реєстрації нової земельної ділянки у відповідності до визначеного законом цільового призначення, дозволить поновити право власника землі наскільки це можливо шляхом створення передумов для раціонального використання та розпорядження земельною ділянкою водного фонду в межах прибережної захисної смуги озера «Старуха» у відповідності до вимог чинного законодавства, не породжуючи стан невизначеності та подальших судових спорів.

При цьому суд враховує, що згідно з принципом процесуальної економії штучне «подвоєння» судового процесу є неприпустимим з огляду на те, що вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту, про що Велика Палата Верховного Суду неодноразово налогошувала (постанови від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16, від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16).

За приписами частин 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Доказами у справі, відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18, постанови Верховного Суду від 10.07.2024 у справі № 914/1574/23, від 02.07.2024 у справі № 910/12295/23, від 14.05.2024 у справі № 910/4437/23).

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі основні питання, винесені на його розгляд, які входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як в матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Враховуючи зазначене вище, інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують викладені висновки суду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення з мотивів, викладених у цьому рішенні.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Виходячи з приписів частин 1, 4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що спір в частині визнання незаконним та скасування п. 1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.09.2018 № 25-7563/14-18-сг Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність в частині, що стосується передачі у комунальну власність Деснянській селищній раді Чернігівської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,9004 га з кадастровим номером :27:094:0005, виник безпосередньо з вини відповідача-2 Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, яким видано оспорюваний наказ, і позов в цій частині задоволено судом, тому сплачений прокуратурою судовий збір за вимогу немайнового характеру про визнання незаконним та скасування п. 1 наказу в розмірі 2422,40 грн покладається на відповідача-2 Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

Враховуючи задоволення судом решти позовних вимог в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за Деснянською селищною радою на земельну ділянку з кадастровим номером :27:094:0005 площею 5,9004 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220) та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005 площею 5,9004 га, сплачений прокуратурою судовий збір за ці вимоги немайнового характеру у розмірі 4844,80 грн, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідачів у рівних частинах та підлягає стягненню по 2422,40 грн з кожного.

Виходячи з приписів ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням спеціалістів.

Відповідно до частин 1, 3, 4 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з частинами 4-7 ст. 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат, зокрема, на залучення спеціаліста встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною спеціаліста має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг спеціаліста, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

За частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Прокурором зазначено, що Чернігівською обласною прокуратурою понесені витрати, пов?язані із залученням спеціаліста інженера землевпорядника Бойка Д.О., у сумі 2500,00 грн. У підтвердження понесених витрат до матеріалів справи додано копії Договору №52/25 від 31.10.2025, Акту №52/25 від 03.11.2025 здачі-прийняття робіт (надання послуг), платіжної інструкції №3177 від 04.11.2025.

Відповідно до п. 1.1. Договору №52/25 від 31.10.2025, укладеного між Чернігівською обласною прокуратурою (замовник) та Приватним підприємством «ЕЛІТЗЕМ» (виконавець), замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи з виготовлення графічних відомостей з позначенням меж та площі земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005 відносно прибережної захисної смуги водних об?єктів, яка знаходиться на території Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

Вартість робіт складає 2500,00 грн. Розрахунки за Договором проводяться шляхом перерахування коштів виконавцю протягом трьох робочих днів після підписання Акту виконаних робіт (п. 3.1., 3.2. Договору №52/25 від 31.10.2025).

03.11.2025 між Чернігівською обласною прокуратурою та Приватним підприємством «ЕЛІТЗЕМ» підписано Акт №52/25 від 03.11.2025 здачі-прийняття робіт (надання послуг), за яким виконавцем проведені роботи з виготовлення графічних відомостей з позначенням меж та площі земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005 відносно прибережної захисної смуги водних об`єктів, яка знаходиться на території Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.

Згідно з платіжною інструкцією №3177 від 04.11.2025 Чернігівською обласною прокуратурою перераховано Приватному підприємству «ЕЛІТЗЕМ» 2500,00 грн, призначення платежу: «оплата послуг виготовл.географ.відомост.межі та площі, дог №52/25 від 31.10.2025, акт викон.робіт №52/25 від 03.11.2025».

З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом повністю, витрати, пов??язані із залученням спеціаліста, у сумі 2500,00 грн за виготовлення графічних відомостей з позначенням меж та площі земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005 відносно прибережної захисної смуги водних об`єктів, яка знаходиться на території Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідачів у рівних частинах та підлягають стягненню по 1250,00 грн з кожного.

Заперечення Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області щодо не покладення на неї судових витрат на сплату судового збору та витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста у зв`язку з відсутністю його участі та вини у формуванні земельної ділянки, відхиляються судом, оскільки починаючи з 27.09.2018 (дати передачі спірної земельної ділянки із державної у комунальну власність), Деснянською селищною радою, не вжито жодних заходів щодо визначення цільового призначення спірної земельної ділянки у відповідності до вимог закону, зокрема, щодо формування (у тому числі шляхом поділу тощо) земельної ділянки водного фонду в межах сформованої ділянки сільськогосподарського призначення, державна реєстрація якої, як об`єкта цивільних прав, проведена в Державному земельному кадастрі та право власності на яку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано за відповідачем-1.

Керуючись статтями 129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати п. 1 наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 27.09.2018 № 25-7563/14-18-сг Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність в частині, що стосується передачі у комунальну власність Деснянській селищній раді Чернігівської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,9004 га з кадастровим номером :27:094:0005.

3. Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :27:094:0005 площею 5,9004 га.

4. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за Деснянською селищною радою на земельну ділянку з кадастровим номером :27:094:0005 площею 5,9004 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220).

5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (вул. Пятницька, 11А, м. Чернігів, 14000, код 39764881) на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, код 02910114; рахунок UA0006008; банк Державна казначейська служба України м. Київ; одержувач Чернігівська обласна прокуратура) судовий збір в сумі 4844,80 грн та 1250,00 грн витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста.

6. Стягнути з Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (вул. Ювілейна, 1А, селище Десна, Чернігівський район, Чернігівська область, 17024, ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, код 02910114; рахунок UA0006008; банк Державна казначейська служба України м. Київ; одержувач Чернігівська обласна прокуратура) судовий збір в сумі 2422,40 грн та 1250,00 грн витрат, пов`язаних із залученням спеціаліста.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України подається безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 26.03.2026.

Суддя Т.О.Кузьменко