ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

01.04.2026 м. Дніпро Справа № 904/1181/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Стефанів Т. В. (доповідач)

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 (повний текст ухвали складено 16.03.2026) (суддя Загинайко Т. В., м. Дніпро) у справі № 904/1181/26

за позовом ОСОБА_1 , м. Кам`янське

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 34)

про встановлення факту наявності 50% пільги з оплати житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості за особовим рахунком,

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№943/26 від 10.03.2026) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про встановлення факту наявності 50% пільги з оплати житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості за особовим рахунком НОМЕР_1 .

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/1181/26 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 34) про встановлення факту наявності 50% пільги з оплати житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості за особовим рахунком.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі №904/1181/26, у якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/1181/26, звільнити заявника від сплати судового збору.

Так, статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються:

1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень;

2) докази сплати судового збору;

3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі з урахуванням положень ст. 42 цього кодексу;

4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

За положеннями п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України, до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" з 01 січня 2026 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі: 3328 грн. При цьому, визначальним для сплати судового збору є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом саме на 01 січня календарного року. За подання апеляційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини 3 наведеної статті закону при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Апелянтом судовий збір сплачений не був, відповідних доказів апеляційна скарга не містить, як і відсутнє посилання на наявність таких доказів у додатку до апеляційної скарги.

В обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору скаржник вказує на скрутне матеріальне становище позивача.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір", який набрав чинності 01.11.2011 року.

До вказаного Закону Законом України "Про судовий збір" № 2147-VIII від 03.10.2017 р., що набрав чинності з 15.12.2017 р., було внесено зміни.

Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 р., враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

Суд звертає увагу, що Законом № 3674-VI чітко визначено, як одну з умов для звільнення від сплати судового збору, обов`язок доведення заявником обставин, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Отже, з огляду на наведене, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується, зокрема, з майновим станом особи.

Для звільнення від сплати судового збору заявник апеляційної скарги має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 75 цього Кодексу.

Отже, для зменшення, розстрочення або відстрочення від сплати судового збору заявник апеляційної скарги має довести існування фінансових труднощів.

Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Установивши скрутний майновий стан як критерій для звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру), законодавець не визначив, якими саме доказами мають підтверджуватися зазначені обставини.

Водночас, сталим у правозастосовній практиці судів є підхід, відповідно до якого належним доказом для указаних цілей є довідки / відомості з реєстрів, що адмініструються Державною податковою службою України та Пенсійним фондом України (їхніми територіальними органами).

Так, у постанові Верховного Суду від 23.11.2023р. у справі №215/7312/20 зазначено, що, вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд ураховує майновий стан сторони, який є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Такими доказами можуть слугувати: довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік разом із довідкою органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.

У постанові Верховного Суду у справі від 29.09.2021р. у справі №160/12251/20 зазначено, що документом, який відображає всю суму доходу позивача за попередній календарний рік може бути, зокрема, довідка про суми виплачених доходів та утриманих податків, яка формується на підставі відомостей, що містяться у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2023р. у справі №120/3505/22, від 02.11.2023р. у справі №120/6039/22, від 18.01.2024р. у справі №520/495/23.

Розвиваючи вказаний підхід, Верховний Суд у постанові від 08.08.2024р. у справі №295/14365/19 зазначив, що Державний реєстр фізичних осіб - платників податків створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 1 Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 № 822; далі - Положення).

Відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 1 розділу V Положення до Державного реєстру включаються: дані про фізичних осіб, а саме: джерела отримання доходів; об`єкти оподаткування; сума нарахованого та/або виплаченого доходу; сума нарахованого та / або перерахованого податку; сума нарахованого та / або перерахованого військового збору; інформація про податкову знижку та податкові пільги платника податків; відомості про державну реєстрацію, реєстрацію і взяття на облік фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Отже, у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків повинні міститися відомості про всі доходи фізичної особи, незалежно від джерела їх походження та підстави виплати.

Відтак, скаржнику потрібно надати документ, з якого можна буде визначити сукупний розмір його доходу за попередній рік (суд зазначає, що документом, який відображає всю суму доходу за попередній календарний рік може бути, зокрема, довідка про суми виплачених доходів та утриманих податків, яка формується на підставі відомостей, що містяться у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків), або документ про сплату судового збору в повному розмірі.

Водночас, подані скаржником документи, які долучені ним до клопотання, а саме: попередження про відключення ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», дані щодо оплати за спожиту електричну енергію за 2025-2026 роки по о/р НОМЕР_1 , довідка № 13 від 19.01.2026 має право на пільги у розмірі 50% з оплати за житлово-комунальні послуги та абонентської телефонної плати, не свідчать про наявність підстав, які зумовлюють можливість звільнення від сплати судового збору.

Інших доказів на підтвердження свого майнового стану скаржником не надано.

У розумінні приписів ст. 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Отже, ненадання апелянтом достатніх, належних доказів на підтвердження свого скрутного фінансового становища, зумовлює відсутність підстав для звільнення апелянта від сплати судового збору.

Враховуючи, що скаржник, згідно з положеннями ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не довів суду підстави для врахування його майнового стану, коли суд може своєю ухвалою за його клопотанням відстрочити сплату судового збору або звільнити від сплати судового збору, а позов не спрямований на захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, такі підстави задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору відсутні.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання апеляційної скарги певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені. Суд позбавлений права прийняти апеляційну скаргу до розгляду, а потім зобов`язувати скаржника усувати виявлені недоліки.

У ст. 129 Конституції України та ст. 42 ГПК України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб`єктів господарювання та громадян поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, а також зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати, окрім випадків, встановлених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що підстави для звільнення від сплати судового збору на апеляційне оскарження ухвали, викладені в зазначеному клопотанні, у суду апеляційної інстанції наразі відсутні, оскільки до даного клопотання не додано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у ньому обставин.

Пунктом 3 частини 3 статті 258 ГПК України унормовано, що до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 259 ГПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копії цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Згідно з частиною 7 статті 42 ГПК України, якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

Частиною 2 статті 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/1181/26 підлягає залишенню без руху із наданням апелянту строку для усунення вищезазначеного недоліку.

Якщо апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася з апеляційною скаргою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 174, 234, 235, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2026 у справі № 904/1181/26 залишити без руху, надавши апелянту строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, надати докази сплати судового збору у сумі 3328 грн, докази надсилання копії апеляційної скарги на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 34).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя Т. В. Стефанів