УХВАЛА

02 квітня 2026 року

м. Київ

cправа № 925/338/24(925/469/25)

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Картере В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 (колегія суддів у складі: Пантелієнко В.О. - головуючий, Козир Т.П., Доманська М.Л.)

та рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 (суддя Хабазня Ю.А.)

у справі № 925/338/24(925/469/25)

за позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт плюс" арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича

до 1). Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ); 2).Калашніка Юрія Савовича; 3). Державного підприємства "Сетам"

за участю третіх осіб на стороні відповідачів, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору: 1).Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Полковничий Хутір"; 2).Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Ропа Україна"

про визнання недійсними електронних торгів, проведених Державним підприємством "Сетам" 12.06.2024, оформлених протоколом №613747

у межах справи № 925/338/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунська"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт плюс"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі - Білоцерківський ВДВС у Білоцерківському районі Київської області) 11.03.2026 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 та рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 у справі № 925/338/24(925/469/25). Також скаржником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та про зупинення оскаржуваних судових рішень у справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області, Верховний Суд дійшов висновку, що вказана касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

У касаційній скарзі Білоцерківський ВДВС у Білоцерківському районі Київської області просить Суд:

1.скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 у справі № 925/338/24(925/469/25) про визнання недійсними електронних торгів та застосування наслідків недійсності правочину у повному обсязі;

2. скасувати судові рішення першої та другої інстанції частково і ухвалити нове рішення у частині визнання Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) неналежним відповідачем;

3. скасувати рішення першої та апеляційної інстанції в частині стягнення зі скаржника 2422,40 грн. судового збору.

Відповідно до пункту 4, 6 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено судові рішення, що оскаржуються та вимоги особи, яка подає скаргу.

Вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні кореспондуватися з повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими положеннями ст. 308 ГПК України, відповідно до яких суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1 - 6 частини першої цієї статті.

Аналіз положень зазначеної статті дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію про те, які судові рішення оскаржуються та які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень.

Проте касаційна скарга Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області зазначеним вимогам не відповідає, оскільки в порушення вимог пунктом 6 частини другої статті 290 ГПК України, прохальна частина касаційної скарги не містить чітких та однозначних вимог щодо оскаржуваних рішень у справі з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 308 ГПК України.

З огляду на принципи диспозитивності, рівності, змагальності та межі касаційного перегляду закріплені у статті 300 ГПК України, Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати вимоги особи, яка подає скаргу.

Оскільки правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника касаційної скарги, суд звертає увагу скаржника на необхідність уточнити/конкретизувати вимоги касаційної скарги щодо оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 та рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 у справі № 925/338/24(925/469/25).

Крім того, Відповідно до положень ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). Зокрема, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

При цьому заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України скасування судових рішень через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, а також зазначити виключний (виключні) випадок (випадки), передбачений (передбачені) п.п. 1 - 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України щодо підстави (підстав), на якій (яких) подано касаційну скаргу.

Білоцерківське ВДВС у Білоцерківському районі Київської області, звертаючись з касаційною скаргою зазначає, що, суди першої та апеляційної інстанції неправильно застосували норми матеріального права та допустили істотні порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Проте касаційна скарга Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області подана без додержання вимог щодо змісту касаційної скарги, викладених у п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, оскільки скаржник не зазначив підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у цій справі відповідно до вимог ч. 2 ст. 287 зазначеного кодексу.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 290 ГПК України до скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позов подано у квітні 2025 році.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2025 встановлений у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції Закону, чинного на час звернення з повозом до суду) ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство ставка судового збору становила 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у справі № 925/338/24(925/469/25) є визнання недійсним недійсними електронних торгів, проведених Державним підприємством "Сетам" 12.06.2024, оформлених протоколом №613747 та застосування наслідків недійсності правочину - зобов`язання повернути майно.

Отже, скаржник повинен був надати суду докази сплати судового збору за подання касаційної скарги до Верховного Суду у розмірі скаржнику належало сплатити судовий збір у розмірі 12112,00 грн (3028 х 2) х 200%).

Проте скаржником до касаційної скарги не додано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Згідно з частиною другої статті 292 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статті 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене касаційна скарга Білоцерківського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків шляхом уточнення вимог касаційної скарги, передбачені статтею 308 ГПК України, щодо оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 та рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 у справі № 925/338/24(925/469/25), зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав) у спосіб, передбачений пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України. Також скаржнику належить надати Суду докази сплати судового збору у встановленому порядку в розмірі 12112,00 грн грн.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що заяву про усунення недоліків касаційної скарги слід подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії заяви про усунення недоліків касаційної скарги іншим учасникам справи.

Згідно з ч. 4 ст. 174 та ч. 2 ст. 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження та про зупинення судом не розглядається, оскільки касаційна скарга залишена без руху.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 та рішення Господарського суду Черкаської області від 28.08.2025 у справі № 925/338/24(925/469/25) залишити без руху.

2. Встановити скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. Картере