СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Харків Справа №917/1761/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,

учасників судового процесу: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод електросплав Дніпро» (вх.№337П від 20.02.2026) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 10.02.2026 у справі №917/1761/25 (м. Полтава, суддя Пушко І.І., повна ухвала складена 10.02.2026)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод електросплав Дніпро» м. Черкаси,

до Приватного підприємства «Полтавський Ливарно-механічний завод», м. Полтава,

про стягнення 379 973,35 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Полтавської області розглядалася справа №917/1761/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод електросплав Дніпро» до Приватного підприємства «Полтавський Ливарно-механічний завод» про стягнення 379 973,35 грн за договором поставки № 06/03/24 від 06.03.2024, з яких: 300 000 грн основний борг; 5819,00 грн 3 % річних; пеня 59178,09 грн.; інфляційне збільшення 14 976,26 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.02.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод електросплав Дніпро» до Приватного підприємства «Полтавський Ливарно-механічний завод» про стягнення 379 973,35 грн залишено без розгляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод електросплав Дніпро» з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм чинного законодавства, просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області у справі №917/1761/25 від 10.02.2026 року про залишення позовної заяви без розгляду; направити справу № 917/1761/25 у суд першої інстанції для продовження розгляду справи по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод електросплав Дніпро» вказує про те, що:

- представник позивача адвокат Гайтан Катерина Олександрівна протягом розгляду справи приймала участь в режимі відеоконференції. В матеріалах справи містяться клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції;

- представник позивача 10.02.2026 року була приєднана до системи електронний суд та чекала для приєднання до відеоконференції. В доказ цього надає протокол зі справи №908/2252/22, яка слухається Господарським судом Запорозької області у справі про банкрутство Боржника Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», . Відповідно до цього протоколу, представник Приватного Акціонерного Товариства «СП УКРЕНЕРГОЧОРМЕТ» помилково під`єдналась до процесу, уточнень не має, та в судовому засіданні не прийматиме участь. Оскільки представник чекала на судове засідання по справі ТОВ "ЗАВОД ЕЛЕКТРОСПЛАВ ДНІПРО" то і зазначила, що не буде приймати участь та вийшла з відеоконференції;

- позивач по справі подав всі необхідні докази по справі, було закрито підготовче судове засідання, тим більше представник позивача був під`єднаний до системи електронний суд та чекала на приєднання до суду.

Системою автоматизованого розподілу справ відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2026 для розгляду справи №917/1761/25 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод електросплав Дніпро» (вх.№337П від 20.02.2026) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 10.02.2026 у справі №917/1761/25. Витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1761/25. Призначено справу до розгляду на "19" березня 2026 р. о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

06.03.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №917/1761/25 (вх.№2749).

Від Приватного підприємства «Полтавський Ливарно-механічний завод» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2930 від 11.03.2026), в якому останнє просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника позивача від 20.02.2026 в повному обсязі, ухвалу Господарського суду Полтавської області від 10.02.2026 в справі №917/1761/25 залишити без змін.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу Приватне підприємство «Полтавський Ливарно-механічний завод» вказує про те, що:

- аналіз змісту процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування, передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності. Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи;

- у судове засідання 10.02.2026 уповноважений представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не подавав;

- та обставина, що 10.02.2026 року, представник позивача була приєднана до системи електронний суд та чекала для приєднання до відеоконференції, не являється обставиною, яка підтверджує невірне застосування норм процесуального права судом першої інстанції, а відтак не стосується предмету доказування в даній справі. Необхідно зробити висновок, що по-перше протокол судового засідання в справі №908/2252/22, жодним чином не підтверджує трверджень представника позивача про те, що вона 10.02.2026 об 10 год 30 хв чекала на відоконференцію, і по-друге, даний протокол взагалі не стосується предмету доказування в даній справі та не може прийматися судом до уваги;

- матеріали справи містять ряд клопотань представника позивача з вказівкою на конкретну дату та час судового засідання, в яких вона просила суд проводити окремо визначені судові засіданні в режимі відеоконференції. Відповідно всі наведені клопотання були судом задоволені, та судові засідання про які клопотала представник позивача, були проведені в режимі відеоконференції. Клопотань щодо проведення всіх судових засідань (як в підготовчому судовому провадженні так і при розгляді справи по суті) по справі №917/1761/25, від представника позивача не надходило. При вивченні матеріалів справи, не встановлено фактів приєднання представника позивача до відеоконференції без направлення окремого клопотання та відповідного винесення ухвали за наслідками розгляду такого клопотання.

До судового засідання Східного апеляційного господарського суду 19.03.2026 учасники провадження у справі не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання позивач та відповідач повідомлені шляхом направлення копії ухвали від 25.02.2026 про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду до їх електронних кабінетів в системі «Електронний суд».

Ураховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.

Господарським судом Полтавської області розглядалася справа №917/1761/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод електросплав Дніпро» до Приватного підприємства «Полтавський Ливарно-механічний завод» про стягнення 379 973,35 грн за договором поставки № 06/03/24 від 06.03.2024, з яких: 300 000 грн основний борг; 5819,00 грн 3 % річних; пеня 59178,09 грн.; інфляційне збільшення 14 976,26 грн.

Згідно з ухвалою від 17.09.2025 Господарський суд Полтавської області залишив позовну заяву без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків - не пізніше 3 днів з моменту вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

18.09.2025 суд отримав від позивача заяву про усунення недоліків.

Ухвалою від 23.09.2025 Господарський суд Полтавської області прийняв вказану позовну заяву до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі; призначив підготовче засідання у справі на 14.10.2025 об 11:00 год.; встановив сторонам процесуальні строки на подання заяв по суті справи, а саме: відповідачу для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

23.09.2025 до Господарського суду Полтавської області від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 14.10.2025 об 11-00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке задоволене судом згідно з ухвалою від 24.09.2025.

09.10.2025 Господарський суд Полтавської області отримав від відповідача відзив на позовну заяву (вх. №12909), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

14.10.2025 Господарський суд Полтавської області отримав відповідь на відзив (вх. № 13111), в якому позивач заперечує проти доводів відповідача та просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 14.10.2025 Господарський суд Полтавської області відклав підготовче засідання у справі на 20.11.2025 на 11:00.

22.10.2025 (вх № 13586) позивачем подані уточнення до позовних вимог.

Ухвалою від 29.10.2025 суд повідомив сторони про те, що підготовче судове засідання, призначене на 20.11.2025 об 11:00 год., не відбудеться, оскільки суддя Пушко І.І. 20.11.2025 проходитиме навчання, організоване Національною школою суддів України, та буде увільненим від виконання основної роботи в цей час. Наступне підготовче засідання у справі призначено на 25.11.2025 об 11:00 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24.11.2025).

До Господарського суду Полтавської області від відповідача надійшло клопотання (вх.№15139 від 25.11.2025) про залучення до матеріалів справи доказів часткової сплати боргу.

В судовому засіданні 25.11.2025 суд першої інстанції постановив протокольну ухвалу про поновлення строку для подачі цих доказів та залучив їх до справи.

Згідно з ухвалою від 25.11.2025 Господарський суд Полтавської області продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання в справі відклав на 23.12.2025 на 11:40 год.

25.11.2025 від представника позивача до суду першої інстанції надійшло клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 23.12.2025 об 11-40 год, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке задоволене судом згідно з ухвалою від 26.11.2025.

23.12.2025 відповідачем подане клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу.

В судовому засіданні 23.12.2025 суд першої інстанції оголосив перерву до 15.01.2026 до 10:45.

24.12.2025 до Господарського суду Полтавської області від представника позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 15.01.2025 о 10-45 год, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке задоволене судом згідно з ухвалою від 25.12.2025.

У зв`язку з відрядженням представника до іншої області, відповідач подав до суду першої інстанції заяву (вх.№431 від 15.01.2026) про проведення підготовчого засідання 15.01.2026 без його участі.

Ухвалою від 15.01.2026 Господарський суд Полтавської області закрив підготовче провадження у справі №917/1761/25; справу призначив до судового розгляду по суті на 10.02.2026 на 10:30 год; викликав представників учасників справи у судове засідання, визнавши їх явку обов`язковою.

Відповідно до пункту 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду Полтавської області від 15.01.2026 в порядку п. 7 ч. 1 ст. 121 ГПК України, суд роз`яснив учасникам справи про обов`язок повідомити суд про причини неявки; неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених статтею 202 ГПК України; відповідно до п. 4 ст. 202 ГПК України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вказана ухвала була надіслана судом в електронному вигляді позивачу та його представнику до електронних кабінетів та доставлена 15.01.2026 о 17:00, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронних листів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання Господарського суду Полтавської області, явка в судове засідання позивача судом першої інстанції була визнана обов`язковою. Однак позивач у судове засідання Господарського суду Полтавської області, призначене на 10.02.2026 о 10:30 год., не з`явився, будь яких доказів поважності причин неявки позивач не надав.

Відповідач в засідання 10.02.2026 не з`явився, надіслав клопотання від 10.02.2026 про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку з зайнятістю представника на цю ж дату в іншому судовому процесі.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.02.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод електросплав Дніпро» до Приватного підприємства «Полтавський Ливарно-механічний завод» про стягнення 379 973,35 грн залишено без розгляду.

Суд мотивував ухвалу тим, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності. Право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд встановив, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, явка в судове засідання позивача була визнана обов`язковою. Однак позивач у судове засідання, призначене на 10.02.2026 о 10:30 год., не з`явився. Суд констатував, що будь яких доказів поважності причин неявки позивач не надав, ГПК України не обмежує сторін певним колом осіб, які можуть представляти їх інтереси в суді, у зв`язку з чим учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідність участь у судовому засіданні іншого представника. Водночас у цьому випадку саме позивачем не дотримано порядку, передбаченого нормами ст. 202, 226 ГПК України, лише за умов дотримання якого можливе виникнення у позивача права на розгляд справи за його відсутності.

Надаючи правову оцінку вищенаведеним обставинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

У частині четвертій статті 202 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У системно-логічному зв`язку з цією нормою перебуває норма, закріплена у пункті 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що суд залишає позов без розгляду, якщо, зокрема, позивач (його представник) не з`явився у підготовче засідання чи у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

При цьому зміст частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що передбачена цими нормами процесуального права така процесуальна дія суду як залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання або неповідомлення про причини своєї неявки не залежить від того, чи була визнана судом явка позивача в судове засідання обов`язковою.

Крім того, суди зобов`язані оцінювати не лише сам факт неявки позивача у судове засідання без подання заяви про розгляд справи за його відсутності чи клопотання про відкладення розгляду справи, але й ступінь процесуальної активності та добросовісності процесуальної поведінки сторони в цілому.

Таким чином, при вирішенні питання щодо можливості залишення позову без розгляду суд повинен враховувати не лише формальну наявність передбачених пунктом 4 частини першої статті 226 та частиною четвертою статті 202 Господарського процесуального кодексу України умов, а й рівень процесуальної активності сторони та добросовісність реалізації нею процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

Так, у постанові від 02.10.2024 у справі № 911/3092/23 Верховний Суд підкреслив, що:

- судовий процес, в першу чергу, спрямований на вирішення спору, шляхом винесення відповідного судового рішення з метою захисту прав особи, за захистом яких вона звернулася до суду. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону, що узгоджується із нормою частини першої статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів";

- тлумачення частини четвертої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, за яким її приписи застосовуються буквально, не зважаючи на процесуальну єдність стадії розгляду справи по суті та її безперервність, що виражається у послідовному здійсненні процесуальних дій судом, може привести до нерозумного результату, за яким навіть у разі відсутності позивача на оголошенні рішення суду це формально може бути сприйнято як підстава залишення позову без розгляду;

- суд апеляційної інстанції обґрунтовано врахував, що представник позивача неодноразово брав участь у судових засіданнях, в тому числі на стадії розгляду справи по суті, подавав пояснення та заперечення на клопотання відповідача, як обставини, що свідчать на користь висновку про те, що позивач не втрачав інтересу до розгляду цієї справи судом.

Судова колегія зазначає, що вирішуючи питання про можливість застосування частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України як підстави для залишення позову без розгляду, суд повинен виходити з комплексного, а не формального підходу до оцінки поведінки позивача.

Зазначені норми, безумовно, визначають процесуальні передумови для застосування такого заходу у разі встановлення в їх сукупності трьох ключових обставин: належного повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання, його неявки без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності. Водночас їхнє буквальне тлумачення, і відповідно застосування, не розкриває повного змісту правового регулювання і не може застосовуватися ізольовано від загальних засад господарського процесу, які визначають спрямованість судового процесу на досягнення реального, а не формального правосуддя.

У цьому контексті залишення позову без розгляду має розглядатися саме як виняткова процесуальна дія, що не спрямована на покарання сторони за формальну неявку, а покликана забезпечити ефективність та дисципліну судового процесу, запобігаючи зловживанню процесуальними правами. Тому суд, ухвалюючи рішення про застосування вказаних норм, повинен не лише констатувати саме факт неявки позивача, а й оцінити його процесуальну активність у цілому, зокрема, чи добросовісно він реалізовував свої права, чи виконував обов`язки, і чи свідчить його поведінка про реальну зацікавленість у вирішенні спору або, навпаки, про свідому пасивність.

Інакше кажучи, господарський суд може залишити позов без розгляду лише тоді, коли в їх сукупності встановлено всі передбачені законом умови, а з матеріалів справи не вбачається ознак процесуальної зацікавленості позивача та/або виявлено недобросовісне користування ним процесуальними правами. Формальне ж дотримання лише трьох вищенаведених умов без оцінки загальної динаміки процесуальної поведінки сторони не може вважатися достатньою підставою для ухвалення рішення про залишення позову без розгляду. У такий спосіб залишення позовної заяви без розгляду внаслідок лише одноразової неявки в судове засідання за умов активної процесуальної поведінки під час судового розгляду є необґрунтованим.

Отже, оцінка процесуальної активності та добросовісності поведінки сторони становить обов`язковий елемент судового аналізу при вирішенні питання про залишення позову без розгляду. Її відсутність зводить застосування відповідних норм до прояву процесуального формалізму, що нівелює завдання господарського судочинства забезпечити справедливий, ефективний і змістовний захист порушених прав, про що наголошено у висноваках, викладених у постанові Верховного Суду від 05.11.2025 у справі 909/196/21.

Як вбачається з матеріалів справи, після подання до Господарського суду Полтавської області позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод електросплав Дніпро» до Приватного підприємства «Полтавський Ливарно-механічний завод» про стягнення 379 973,35 грн за договором поставки № 06/03/24 від 06.03.2024 позивач:

- на виконання ухвали Господарського суду Полтавської області від 17.09.2025 про залишення позовної заяви без руху через систему «Електронний суд» 17.09.2025 подав до суду першої інстанції клопотання про долучення документів до матеріалів справи (а.с. 66);

- подав клопотання про проведення судового засіданння в режимі відеоконференції, що призначено до розгляду на 14 жовтня 2025 року об 11 год 00 хв (а.с. 77);

- подав відповідь на відзив на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод електросплав Дніпро» щодо стягнення 379 973,00 грн (а.с. 100);

- подав уточнену позовну заяву (а.с. 113);

- подав клопотання про проведення судового засіданння в режимі відеоконференції, що призначено до розгляду на 23.12.2025 об 11 год 40 хв (а.с. 145);

- подав клопотання про проведення судового засіданння в режимі відеоконференції, що призначено до розгляду на 15.01.2025 о 10 год 45 хв (а.с. 163);

- представник позивача брала участь у судових засіданнях у суді першої інстанції:

14.10.2025, що підтверджується протоколом судового засідання в режимів конференції №5274437 та ухвалою Господарського суду Полтавської області від 14.10.2025 про відкладення підготовчого засідання (а.с. 106-109);

23.12.2025, що підтверджується протоколом судового засідання в режимів конференції №56665401 (а.с. 160);

15.01.2026, що підтверджується протоколом судового засідання в режимів конференції (а.с. 178) та ухвалою Господарського суду Полтавської області від 15.01.2026 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду (а.с. 181).

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що застосування норм права здійснюється в кожному конкретному випадку в залежності від встановлених судом обставин справи. Зокрема, в даному випадку позивач реалізував своє право на подання до суду першої інстанції заяв процесуального характеру, зокрема, щодо участі в засіданнях у режимі відеоконференції, які були призначені на 14.10.2025, 23.12.2025, 15.01.2026, уточненої позовної заяви, відповіді на відзив, брав участь у трьох судових засіданнях через свого представника.

Урахувавши ці обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що поведінка позивача не може бути розцінена як свідчення втрати інтересу до судового процесу, а навпаки, підтверджує його добросовісність та активну участь у реалізації процесуальних прав. Отже, така поведінка позивача повністю виключає обґрунтованість застосування до нього положень частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, для залишення позову без розгляду.

При цьому, суд апеляційної інстанції, зазначає, що відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Проте, наданий апелянтом разом з апеляційною скаргою протокол судового засідання в режимі конференції №5876680 від 10.02.2026 по іншій справі, а саме - по справі №908/2252/22, а також обставина, що представник позивача була приєднанна до системи «Електронний суд» та чекала для приєднання до відеоконференції, не стосується предмета доказування у даній справі, що переглядається в апеляційному порядку, та не може свідчити про процесуальну поведінку сторони при розгляді цієї справи у суді першої інстанції.

Отже, судова колегія здійснює розгляд даної справи без врахування такого доказу та не бере до розгляду наданий апелянтом вказаний протокол по іншій справі.

Водночас, не врахування судом апеляційної інстнції вказаного протоколу по іншій судовій справі не спростовує викладені вище у даній постанові висновки апеляційного суду щодо відсутності підстав для залишення судом першої інстанції позовної заяви без розгляду на підставі ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, враховуючи зазначену актуальну сталу практику Верховного Суду щодо застосування ч. 4 ст. 202 та п. 4 ст. 1 ст. 226 ГПК України та зважаючи на врахування судом апеляційної інстанції процесуальної активності позивача у суді першої інстанції у даній справі, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу з посиланням на висновки, викладені у постановах Верхоного Суду від 13.09.2019 у справі №916/3616/15, від 05.06.2020 у справі №910/16978/19 та від 16.10.2020 у справі №910/8816/19, від 17.03.2023 у справі №910/17906/21, оскільки такі висновки зроблені за інших, ніж у цій справі, процесуальних обставин. Зокрема, за обставинами справи №910/17906/21 позивач проявив мінімальну процесуальну активність, оскільки з`явився лише в одне судове засідання, натомість у наступне засідання не з`явився без повідомлення суду про причини своєї неявки і не подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі встановлених судами фактичних обставин не вбачалось належного процесуального інтересу або послідовної реалізації позивачем своїх процесуальних прав і обов`язків, що, у свою чергу, обґрунтовувало застосування положень частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України як правомірне реагування суду на таку процесуальну активність сторони, яка не сприяла розгляду справи по суті.

З урахуванням вищевикладеного та за встановлених фактичних обставин справи, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду на підставі ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України є необґрунтованим і передчасним.

Згідно з ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство (неплатоспроможність), про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство (неплатоспроможність), зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство (неплатоспроможність) без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обстави суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги. Відтак ухвала Господарського суду Полтавської області від 10.02.2026 у справі №917/1761/25 підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до місцевого господарського суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин.

Керуючись статтями 129, 202, 226, 269, 270, 271, п.6 ч.1 ст.275, 280, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод електросплав Дніпро» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 10.02.2026 у справі №917/1761/25 скасувати.

Справу №917/1761/25 направити для продовження розгляду до Господарського суду Полтавської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 30.03.2026.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук

Суддя В.С. Хачатрян