УХВАЛА

26 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 904/3426/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Жукова С.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2026

у справі № 904/3426/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2024 до суду через систему "Електронний суд" від ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшла заява про визнання грошових вимог до боржника у розмірі 1 739 504,10 грн та судового збору у розмірі 4 844,80 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у цій справі визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" на суму 4 844, 80 грн - 1 черга (витрати зі сплати судового збору); 9 932, 19 грн - 2 черга (зобов`язання зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне страхування); 1 399 911, 11 грн - 3 черга (вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)); 329 660, 80 грн - 6 черга (штрафна санкція).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у цій справі за підсумками попереднього засідання, зокрема, визнано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" у розмірі 4 844, 80 грн витрат на сплату судового збору - 1 черга, 9 932, 19 грн зобов`язання зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне страхування - 2 черга, 1 399 911, 11 грн вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язків платежів) - 3 черга, 329 660, 80 грн. штрафна санкція - 6 черга.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило оскаржувану ухвалу скасувати в частині визнання грошових вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" на суму 811 165,00 грн вимог щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та на суму 329 660, 80 грн вимог щодо сплати штрафних санкцій, і прийняти в цій частині нове судове рішення про відмову у визнанні грошових вимог; скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у справі №904/3426/24, прийняту за підсумками попереднього судового засідання у справі про банкрутство в частині визнання грошових вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" на суму 811 165,00 грн вимог щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та на суму 329 660, 80 грн вимог щодо сплати штрафних санкцій, і прийняти в цій частині нове судове рішення щодо викладення оскаржуваної ухвали в новій редакції, що передбачає виключення вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з реєстру вимог кредиторів ТОВ "ЕМ ГРУП УКРАЇНА".

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2026 апеляційну скаргу залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 про результати розгляду заяви конкурсного кредитора про грошові вимоги до банкрута у справі № 904/3426/24 - залишено без змін. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 за підсумками попереднього судового засідання у справі № 904/3426/24 залишено без змін.

До Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" надійшла касаційна скарга на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2026 у справі №904/3426/24, у якій заявлено вимогу скасувати вказану постанову суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/3426/24 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2026.

За результатами розгляду матеріалів цієї скарги Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху, з огляду на таке.

Відповідно пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2-1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на ухвалу суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2026 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 3328,00 грн (стаття 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік»).

Підпунктом 9 пункту 2-1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвали суду про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність); про результати розгляду грошових вимог кредиторів; рішення суду в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

Підпунктом 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання до господарського суду заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на момент подання заяви).

Скаржником, зокрема, оскаржуються ухвала, постановлена за результатами розгляду заяви кредитора ГУ ДПС у Дніпропетровській області, який у 2024 році звернувся з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство, у зв`язку з чим за розгляд поданої ним заяви повинен був сплатити 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб 6056,00 грн (3028 грн х 2).

Таким чином, розмір судового збору, який підлягає сплаті за касаційне оскарження ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у справі №904/3426/24, становить 12 112,00 грн (розраховано таким чином: 6056,00 грн х 200%).

Крім того, скаржником також оскаржується ухвала попереднього засідання, ставка судового збору за подання касаційної скарги на яку складає 3328,00 грн.

Отже, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги на складає 12 352,00 грн (12 112,00 грн + 3328,00 грн) х 0,8.

Проте, скаржником до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, перед-бачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій ви-кладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Cкаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу приз-вело до прийняття незаконного судового рішення.

При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрун-тованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на від-повідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх ін-станцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (перед-бачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Як на підставу касаційного оскарження скаржник, серед іншого, посилається на пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, скаржником взагалі не обґрунтовано пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а тому скаржнику необхідно надати письмові пояснення в яких конкретизувати визначені у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, а саме зазначити норму права (пункт, абзац, частина тощо) щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення цієї справи.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, яких не виклав сам заявник. В іншому випадку вказане б призвело до порушення таких принципів цивільного процесу, як змагальності та диспозитивності.

Крім того, відповідно до пункту 6 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено вимоги особи, яка подає скаргу.

Верховний Суд зазначає, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію про те, які судові рішення оскаржуються.

При цьому Верховний Суд звертає увагу на ключове питання під час касаційного оскарження, як предмет оскарження.

Повноваження суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги, передбачені статтею 308 ГПК України, а саме:

Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;

6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

У тексті касаційної скарги, скаржник обґрунтовує необхідність скасування постанови Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2026 у справі №904/3426/24. При цьому, вказаною постановою переглянуто та залишено без змін ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у цій справі, якою визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" на суму 4 844, 80 грн - 1 черга (витрати зі сплати судового збору); 9 932, 19 грн - 2 черга (зобов`язання зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне страхування); 1 399 911, 11 грн - 3 черга (вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)); 329 660, 80 грн - 6 черга (штрафна санкція) та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у цій справі за підсумками попереднього засідання, якою, зокрема, визнано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕМ ГРУП УКРАЇНА" у розмірі 4 844, 80 грн витрат на сплату судового збору - 1 черга, 9 932, 19 грн зобов`язання зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне страхування - 2 черга, 1 399 911, 11 грн вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язків платежів) - 3 черга, 329 660, 80 грн. штрафна санкція - 6 черга.

Водночас, у резолютивній частині касаційної скарги, ТОВ "Торговий будинок "Новаагро" просить скасувати лише постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2026 у справі №904/3426/24 та не зазначає ухвалу ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у справі №922/4069/23 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2024 у цій справі за підсумками попереднього засідання.

З огляду на принципи диспозитивності, рівності, змагальності та межі касаційного перегляду закріплені у статті 300 ГПК України, Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не навів у її тексті, або самостійно визначати вимоги особи, яка подає скаргу.

Оскільки правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника касаційної скарги, суд звертає увагу скаржника на необхідність уточнити/конкретизувати вимоги касаційної скарги у справі №904/3426/24 та викласти їх повно та однозначно.

Згідно з частиною 2 статті 292 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, Скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме:

- надати суду оригінал документа про сплату судового збору на суму 12 352,00 грн;

-уточнити/конкретизувати вимоги касаційної скарги у справі №904/3426/24 та викласти їх повно та однозначно;

- надати письмові пояснення в яких конкретизувати визначені у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження.

З огляду на викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 235, 288, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.02.2026 у справі №904/3426/24 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" усунути недоліки, встановлені в цій ухвалі у такий спосіб:

- надати суду оригінал документа про сплату судового збору на суму 12 352,00 грн;

-уточнити/конкретизувати вимоги касаційної скарги у справі №904/3426/24 та викласти їх повно та однозначно;

- надати письмові пояснення в яких конкретизувати визначені у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження.

4. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, до касаційної скарги будуть застосовані наслідки, які передбачені положеннями ч. 2 ст. 292 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.В. Жуков