ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" березня 2026 р. м. ХарківСправа № 922/3651/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кононова О.В.

при секретарі судового засідання Зубко Ю.В.

розглянувши заяву кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект - Центр" (вх. №903 від 13.01.2026) з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 по справі № 922/3651/25

за заявоюОСОБА_1
про неплатоспроможність ОСОБА_1
За участю:

представника боржника - Редька М.Г.

представника ТОВ "Коллект - Центр" - Арсемікова І.В.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства, в якій просив суд відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність, ввести процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначити керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Каратуна Євген Євгеновича.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.11.2025 серед іншого відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ); введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Каратуна Євгена Євгеновича та призначено проведення попереднього засідання суду.

24.11.2025 здійснено офіційне оприлюднення на офіційному веб-порталі судової влади України про відкриття справи про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 із зазначенням повного найменування боржника, його поштової адреси, найменування та адреси господарського суду, номера справи, відомостей про керуючого реструктуризацією, граничний строк подання заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника (номер публікації 77766).

13.01.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллекс Центр" надійшла заява (вх. № 903) з грошовими вимогами до боржника на суму 18 849,17 грн.

Враховуючи приписи ч. 3 п. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, суд ухвалою від 19.01.2026 прийняв заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект - Центр" (вх.№ 903 від "13" січня 2026 р.) з грошовими вимогами до боржника та призначив її розгляд в судовому засіданні на "03" березня 2026 р. об 15:20 год. Зобов`язав керуючого реструктуризацією разом з боржником розглянути заяву кредитора та письмово повідомити про результати розгляду заявника та суд до дати проведення судового засідання.

24.02.2026 до суду через систему Електронний суд від керуючого реструктуризацією надійшло повідомлення про результати розгляду вимог ТОВ "Коллект Центр" (вх. №4596), в якому керуючий реструктуризацією відхилив заявлені ТОВ "Коллект Центр" вимоги та зокрема зазначив, що кредитором не надано повного тексту кредитного договору (відсутні умови кредитування), що унеможливлює встановлення підстав виникнення зобов`язання, його розміру та моменту виникнення.

Крім того, керуючий реструктуризацією зазначає про неналежне документальне підтвердження переходу права вимоги до заявника, зокрема зауважує, що між ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Вердикт Капітал" був укладений не договір відступлення права вимоги, а договір факторингу № 23/12/21 від 23.12.2021, що має іншу правову природу.

У зв`язку з цим керуючий зазначає, що відносини факторингу регулюються спеціальними нормами глави 73 ЦК України, а сам договір факторингу є фінансовою послугою, яка передбачає фінансування під відступлення права грошової вимоги та має особливий порядок здійснення, у тому числі щодо подальшого відступлення права вимоги.

Зокрема, відповідно до статті 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі допускається лише у випадку, якщо це прямо передбачено договором факторингу, і здійснюється з дотриманням положень глави 73 ЦК України.

Водночас, як зазначає керуючий, ТОВ "Вердикт Капітал", набувши право вимоги на підставі договору факторингу, у подальшому відступило його на користь ТОВ "Коллект Центр" вже на підставі договору відступлення права вимоги, а не договору факторингу, що, на думку керуючого, не відповідає вимогам законодавства щодо порядку подальшого відступлення права вимоги у відносинах факторингу.

Таким чином, керуючий реструктуризацією дійшов висновку, що кредитором не доведено належними доказами безперервний та правомірний перехід права вимоги від первісного кредитора ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" до заявника ТОВ "Коллект Центр", у зв`язку з чим відсутні підстави вважати останнього належним кредитором у зобов`язанні.

Також звертає увагу, що кредитором не розмежовано складові заборгованості, що суперечить вимогам законодавства, та не доведено підстав і періодів нарахування штрафних санкцій.

Окремо зазначає про наявність підстав для застосування позовної давності до вимог у частині пені.

26.02.2026 до суду від боржника надійшли заперечення на заяву кредитора (вх. №4784), в яких боржник повністю заперечував проти заявлених вимог просив суд відмовити ТОВ "Коллект Центр" у повному обсязі. В обґрунтування заперечень боржник зокрема зазначає про безпідставність включення до складу заборгованості комісії за обслуговування кредиту, посилаючись на правові висновки Верховного Суду щодо недопустимості встановлення платежів за дії, які не є самостійною послугою, а також на положення законодавства про захист прав споживачів та споживче кредитування. На думку боржника, такі платежі є нікчемними, а вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Крім того, боржник заперечує належність переходу права вимоги до заявника. Вказує, що первісне відступлення права вимоги відбулося на підставі договору факторингу між ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Вердикт Капітал", тоді як подальше відступлення на користь ТОВ "Коллект Центр" здійснено на підставі договору відступлення права вимоги.

Боржник зазначає, що такі правочини мають різну правову природу, а подальше відступлення права вимоги після факторингу повинно здійснюватися з дотриманням спеціальних норм глави 73 ЦК України. Оскільки, на його думку, відступлення здійснено з порушенням вимог статті 1083 ЦК України, кредитором не доведено належного переходу права вимоги до нього.

Також боржник вказує на відсутність доказів оплати за договором відступлення права вимоги № 10-01/2023, що, на його думку, свідчить про недоведеність факту набуття кредитором прав вимоги.

Окрім цього, боржник наголошує на застосуванні у справах про банкрутство підвищеного стандарту доказування та обов`язку кредитора надати належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, посилаючись на відповідну практику Верховного Суду.

02.03.2026 до суду від ТОВ "Коллект Центр" надійшла заява (вх.№ 5065) на виконання ухвали суду надає письмові пояснення та відповідні документи. Зокрема кредитор зазначає, що його грошові вимоги є конкурсними, оскільки виникли до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника. Кредитор вказує, що між первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та боржником 23.12.2016 укладено кредитний договір, за яким боржнику надано кредитні кошти у розмірі 12 000,00 грн, які останній належним чином не повернув. Зазначає, що право вимоги за вказаним договором було послідовно відступлено від первісного кредитора до ТОВ "Коллект Центр" на підставі договорів відступлення права вимоги між ТОВ «ФК «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» - ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" - ТОВ "Вердикт Капітал" - ТОВ "Коллект Центр".

При цьому кредитор наголошує, що до суду надані відповідні копії договорів та нотаріально посвідчені документи є належними та допустимими доказами та які підтверджують безперервність переходу права вимоги.

Кредитор також зазначає про наявність заборгованості у загальному розмірі 18 849,17 грн, яка складається з тіла кредиту, процентів, пені та комісії, та виникла до відкриття провадження у справі.

У зв`язку з викладеним кредитор просить визнати грошові вимоги у зазначеному розмірі та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

10.03.2026 до суду через систему Електронний суд від ТОВ "Коллект Центр" надійшло клопотання (вх. №5731) про долучення до матеріалів справи додаткових пояснень. В наданих поясненнях кредитор зазначає, що право вимоги до боржника набуте ним на підставі договору відступлення права вимоги від 10.01.2023, укладеного з ТОВ "Вердикт Капітал", при цьому перехід права вимоги відбувся з моменту підписання акту приймання-передачі реєстру боржників.

Вказує, що оплата за договором відступлення здійснена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що відповідає вимогам ст. 601 ЦК України.

Кредитор наголошує, що укладений договір є саме договором відступлення права вимоги (цесією), а не договором факторингу, оскільки не передбачає надання фінансової послуги (фінансування), та відповідає вимогам ст. 512516 ЦК України.

Також зазначає, що закон не забороняє подальше відступлення права вимоги, а відсутність порушення вимог ст. 1083 ЦК України виключає підстави для визнання правочину недійсним.

Крім того, посилається на судову практику Верховного Суду та апеляційних судів, відповідно до якої відступлення права вимоги за аналогічними договорами визнається правомірним, а заміна кредитора не порушує прав боржника.

В судовому засіданні 03.03.2026 розгляд заяви кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект - Центр" (вх. №903 від 13.01.2026) з грошовими вимогами до боржника був відкладений на 17 березня 2026 року о(б) 13:00 год., ухвалу про що було занесено до протоколу судового засідання.

Представник кредитора в судовому засіданні наполягав на задоволенні заяви з грошовими вимогами до боржника у повному обсязі.

Представник боржника в судовому засіданні просив суд відхилити вимоги ТОВ "Коллект Центр" як безпідставні та недоведені.

Суд, дослідивши заяву ТОВ "Коллект Центр" з грошовими вимогами до боржника, заслухавши присутніх в судовому засіданні учасників процесу, встановив наступне.

За змістом статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України, зокрема до грошових зобов`язань належать зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема статтями 45, 46, 47 КУзПБ (статті 23-25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником; надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (постанови ВС від 27.08.2020 у справі №911/2498/18; від 13.09.2022 у справі №904/6251/20).

Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17.

Поряд з цим, у питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії суд враховує усталені правові висновки Верховного Суду, що полягають у наступному.

У попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. Заявлені до боржника грошові вимоги конкурсних кредиторів можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору. Отже, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови ВС від 26.02.2019 у справі №908/710/18 від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 12.10.2021 у справі №01/1494 (14-01/1494));

Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова ВС від 07.08.2019 у справі №922/1014/18).

Так, з наданої до суду заяви ТОВ "Коллект Центр" вбачається, що 28 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" із заявою про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг та заявою № на отримання кредиту, підписанням якої підтвердив згоду, що ці заяви разом з умовами отримання кредитів та інших послуг становлять кредитний договір між ними.

У заяві № на отримання кредиту зазначено, що ОСОБА_1 отримує кредит у розмірі 12 000,00 грн строком на 24 місяці зі сплатою початкового проценту (4 %) від суми кредиту - 400 грн, щомісячних процентів у розмірі 3,99 % від суми кредиту згідно з графіком платежів та річних процентів у розмірі 0,01 % від суми боргу за договором згідно з графіком платежів, а також щоденної пені 0,3% від загальної суми прострочення.

Зі змісту вказаної заяви суд встановив, що ОСОБА_1 доручає товариству перерахувати за рахунок отриманого нею кредиту такі суми грошових коштів:

- 10 000,00 грн на його рахунок;

- 1200,00 грн на рахунок Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" в рахунок оплати страхового платежу за договором страхування № -С від 23.12.2016;

- 400,00 грн на рахунок на рахунок Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ТАС" в рахунок оплати страхового платежу.

Підписаним ОСОБА_1 графіком платежів визначено загальний щомісячний платіж у розмірі 978,86 грн (останній у розмірі 978,77 грн), який складається з платежів на повернення кредиту, річних процентів та щомісячних процентів. Щомісячні проценти складають фіксовану суму 478,80 грн. Згідно з графіком загальна сума усіх щомісячних платежів за кредитом становить 23 492,55 грн.

Крім того, ОСОБА_1 своїм підписом засвідчив, що умови кредитного договору, зокрема, про сукупну вартість кредиту, йому роз`яснені та зрозумілі; він ознайомився з кредитним договором до його укладення і згоден з усіма його умовами; примірник заяви отримав, умови отримання кредитів згоден отримати шляхом роздрукування з веб-сайта кредитодавця. Також ОСОБА_1 засвідчив, що повідомлений у встановленій законом формі про всі умови, передбачені частиною другою статті 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", та їх зміст, а також про всі інші умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

З копії платіжного доручення № І102948175 від 23 грудня 2016 року вбачається, що ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" перераховано на АТ "Таскомбанк" кошти у розмірі 10 000,00 грн. із призначенням платежу" переказ до запитання на користь ОСОБА_1 ПАСПОРТ НОМЕР_2 надання кредиту зг. КД № від 23/12/2016 Без ПДВ.

Зі змісту довідки ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" № 2699115-SG від 31.10.2018 вбачається, що станом на 30.07.2018 сума несплаченого боргу становить 10 069,74 грн., пеня та неустойка становить 5848,81 грн., всього загальна сума до сплати становить 15 918,55 грн.

Як свідчать матеріали справи, 30.07.2018 між ТОВ "ФК "Центр фінансових рішень" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір відступлення права вимоги № 20180730, відповідно до умов якого останнє набуло право вимоги за вказаним кредитним договором.

Відповідно Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 20180730 від 30.07.2018 ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" передано право вимоги до ОСОБА_1 в загальній сумі 18 621,00 грн., з яких 9 217,71 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 0,41 грн. сума заборгованості по відсоткам, 3 554,07 грн. сума заборгованості за платою за управління кредитом та 5 848,81 грн. сума заборгованості за пенею.

23.12.2021 між ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Вердикт Капітал" був укладений Договір факторингу № 23/12/21 відповідно до якого ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" відступило свої права вимоги за договорами кредиту, і в тому числі за договором кредиту № .

За цим Договором Фактор (ТОВ "Вердикт Капітал") передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні продажу, в розпорядження Клієнта - Первісного Кредитора (ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів") за плату, а Клієнт відступає Факторові Право вимоги до Боржників, зазначених в реєстрі Заборгованості (Додаток № 1 до цього Договору), в розмірі Портфеля заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належать клієнту за кредитними договорами (Право вимоги).

Клієнт, на підставі даного Договору, з врахуванням п.5.2. цього Договору відступає Фактору, а Фактор набуває Права Вимоги, та зобов`язується сплатити Клієнту Ціну Продажу згідно розділу 6 цього Договору. З моменту відступлення Прав Вимоги, всі гарантії, надані Боржниками щодо Портфеля Заборгованості, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з Правами Вимоги Фактору переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та сплачених Боржниками процентів та всі способи забезпечення зобов`язань, пов`язані з Портфелем Заборгованості.

Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Портфелем Заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру Заборгованостей в електронному вигляді), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідні Права Вимоги. Підписані Сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього Договору (п.5.2.).

З моменту переходу до Фактора Прав Вимоги, відповідно до умов цього договору, Фактор має право на наступне відступлення права грошової вимоги будь - якій третій особі. (п.5.4.).

Сторони домовились, що Ціна продажу за цім договором становить 5 854 453,56 грн. (п.6.2.).

Фактор сплачує на користь Клієнта 100% Ціни продажу, передбаченої п. 6.2. цього договору, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Клієнта в строк до 24.12.2021 (п.6.3.).

За фінансування під відступлення Прав Вимоги згідно з цим Договором Клієнт сплачує Фактору суму у розмірі 100 (сто) гривень 00 копійок, без ПДВ на банківський рахунок Фактора не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з дати проведення Фактором оплати, передбаченої п. 6.3. цього Договору.

Також 23.12.2021 між ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Вердикт Капітал" було підписано Акт приймання-передачі Реєстру заборгованості за Договором Факторингу №23/12/21 від 23 грудня 2021 року.

При цьому, ТОВ "Вердикт Капітал" були сплачені на рахунок ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" грошові кошти в сумі 5 854 453,56 грн, що підтверджується платіжним дорученням № від 24.12.2021 року із призначенням платежу: оплата лоту згідно договору факторингу № 23/12/21 від 23.12.2021 без ПДВ.

З Витягу з Додатку №1 до договору факторингу №23/12/21 від 23.12.2021 Реєстр Боржників № 1 до договору факторингу №23/12/21 від 23.12.2021 вбачається, що Клієнт відступив Фактору права вимоги заборгованостей до боржників Клієнта на умовах передбачених договором факторингу №23/12/21 від 23.12.2021 згідно наступного Реєстру Боржників, зокрема, ОСОБА_1 (порядковий номер 2395); договір № від 23.12.2016 (сума заборгованості за тілом кредиту 9 217,71 грн; сума заборгованості по процентам за користування 0,41 грн., сума заборгованості за платою за управління кредитом (комісія) 3 554,07 грн. та сума заборгованості за пенею 5 848,81 грн., разом 18 621,00 грн).

Разом з цим, 10.01.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" (Первісний кредитор) та ТОВ "Коллект Центр" (Новий кредитор) було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за змістом якого Сторони, керуючись статтями 6, 512-519, 627, 632, 656 Цивільного кодексу України, уклали цей Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, надалі за текстом - Договір, зокрема, на нижченаведених умовах:

Сторони цим погоджуються, що за своєю правовою природою даний Договір є правочином з передання Первісним кредитором шляхом продажу прав вимоги, визначених у даному Договорі, Новому кредитору (відступлення права вимоги) (п.1.1.).

Сторони цим визнають, що жодне з положень цього Договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього Договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням Первісного кредитора Новим Кредитором (п.1.2.).

За ним Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - Основні договори, надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором.

Права вимоги, що є предметом цього Договору належить Первісному кредитору, зокрема, на підставі: договору факторингу №23/12/21 від 23.12.2021 між Первісним кредитором та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" (п.2.1).

Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4) (п. 5.2.).

Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Договорами позики (Кредитними договорами), відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошові кошти у сумі 5312491,59 грн (п 'ять мільйонів триста дванадцять тисяч чотириста дев`яносто одна гривня, 59 коп.) без ПДВ, надалі за текстом- Ціна договору (п.7.1.).

Ціна договору сплачується Новим кредитором Кредитору, в будь який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний в п. 12 цього Договору або зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку визначеному п. 5.6.2. цього Договору, протягом 1065 (одної тисячі шістдесяти п`яти) календарних днів з дати підписання Сторонами цього Договору (п.7.2.).

У випадку не сплати (як повної так і часткової) Новим Кредитором Ціни договору, зазначеної у п.7.1. у строк, встановлений п.7.2. цього Договору, права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Договорами позики (Кредитними договорами) на відповідну суму, що не сплачена, повертаються Первісному кредитору, та Новий кредитор зобов`язаний протягом 10 (десяти) робочих днів оплатити (перерахувати) Первісному кредитору всі суми грошових коштів отримані ним в погашення Заборгованості Боржників за відповідними Правами вимоги (п. 7.4.).

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін (у випадку використання юридичними особами у своїй діяльності печатки). Будь-які зміни та доповнення до цього Договору є чинними за умови підписання їх Сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін (за наявності) (п.11.6.).

В подальшому, 10.01.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" (Первісний кредитор) та ТОВ Коллект Центр (Новий кредитор) підписано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023.

Крім цього, 28.02.2023 між ТОВ Вердикт Капітал (Сторона 1) та ТОВ Коллект Центр (Сторона 2) було підписано Акт зарахування зустрічних однорідних вимог (копія наявна у справі) за умовами п. 4.2. якого зобов`язання Сторони 2 перед Стороною 1 (п.2) припиняються частково в сумі 15214406,31 гривень (п`ятнадцять мільйонів двісті чотирнадцять тисяч чотириста шість грн. 31 коп.).

Залишок заборгованості Сторони 2 перед Стороною 1 за Договором №11-01/23 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.01.2023 становить 1153105,89 гривень (один мільйон сто п`ятдесят три тисячі сто п ять грн 89 коп.).

Водночас, згідно наявних у справі Витягів з Додатку №3 до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 - Реєстри Боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, містяться такі відомості :

- за порядковим номером 199049 вказано Боржника - ОСОБА_1 , договір №297114301 (сума заборгованості за тілом кредиту 9 217,71 грн; сума заборгованості по процентам за користування 228,58 грн., сума заборгованості за платою за управління кредитом (комісія) 3 554,07 грн. та сума заборгованості за пенею 5 848,81 грн., разом 18 849,170 грн).

Заявник посилаючись у кредиторській заяві на описані вище договори та приписи ст.ст.11, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 611, 629, 1049 ЦК України, просить визнати кредиторські вимоги ТОВ "Коллект Центр" до ОСОБА_1 в загальній сумі 18 849,17 грн.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Факт видачі боржнику кредитних коштів підтверджується наявними у справі доказами.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання боржником обумовлених зобов`язань, зокрема, повернення кредиту, та сплату за користування кредитними коштами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором.

Суд акцентує увагу, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів. Тому внаслідок відступлення права вимоги, за відсутності в імперативній нормі приватного права заборони на відступлення (купівлю-продаж, міну, дарування майнових прав) права вимоги, не відбувається будь-якого порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу боржника, що є необхідним для застосування конструкції оспорювання правочину.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.12.2023 у справі №759/2606/19-ц з посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №906/1174/18 зазначено наступне:

Відповідно до глави 73 Цивільного кодексу України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом №2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

З наведеного вбачається, що договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються.

Вирішуючи виключну правову проблему щодо розмежування правочину відступлення права вимоги та договору факторингу, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що слід виходити з наведених вище суттєвих ознак указаних договорів, які відрізняють договір відступлення права вимоги від договору факторингу.

Так, якщо предметом та метою укладеного договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу.

Якщо укладений договір відступлення права вимоги містить умови, які притаманні виключно договору факторингу, або навпаки, то суд має з`ясувати, який саме договір укладений сторонами, з урахування всієї сукупності його суттєвих ознак. Отже, відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути обумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не свідчить про наявність фінансової послуги, яка надається новим кредитором попередньому».

Суд зазначає, що відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

За приписами статті 1083 Цивільного кодексу України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави.

Судом встановлено, що у відповідності до договорів факторингу, на підставі яких ТОВ "Коллект Центр" отримав право вимоги, ТОВ "Вердикт Капітал" має право здійснювати наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі.

При цьому, дослідивши умови договору Факторингу № 23/12/21 від 23.12.2021, що був укладений між ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Вердикт Капітал" судом встановлено, що він містить всі умови, притаманні договору відступлення права вимоги та не відповідає за своєю правовою природою ознакам договору факторингу, передбаченим Главою 73 Цивільного кодексу України, а тому подальша уступка права вимоги допускається шляхом укладення відповідного договору відступлення права вимоги.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлена презумпція правомірності правочину, яка означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Положення частини першої статті 1083 Цивільного кодексу України не свідчать про нікчемність договору про наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі. Водночас за позовом сторони чи заінтересованої особи такий договір може бути визнано недійсним судом.

Про те, що договір наступного відступлення фактором права грошової вимоги третій особі є оспорюваним, свідчить зокрема і практика Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 12.04.2022 у справі №640/14229/15-ц, від 26.06.2024 у справі №179/1332/22).

Суд констатує, що при подальшому відступленні права вимоги, що відбулось згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, який був укладений між ТОВ "Вердикт Капітал" (Первісний кредитор), (продавець) та ТОВ "Коллект Центр" (Новий кредитор), (покупець) - сторони не керувалися положеннями глави 73 "Факторинг" ЦК України, договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 за своєю правовою природою є договором відступлення права вимоги (цесією), не є договором факторингу, а тому відсутні підстави, передбачені статтями 203, 215 ЦК України, для того, щоб вважати договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги нікчемним з огляду на порушення імперативної норми статті 1083 ЦК України, на які посилаються керуючий реструктуризацією та боржник в своїх запереченнях.

Попри це, при дослідженні складової переданого ТОВ "Коллект Центр" права вимоги до ОСОБА_1 , а також розміру заборгованості, перед судом, окрім підстав виникнення грошових вимог кредитора до боржника, постало питання щодо встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, оскільки, як вже зазначалося вище, такий обов`язок покладено на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.

Так, кредитор просить суд визнати його вимоги на загальну суму 18 849,17 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 9 217,71 грн; сума заборгованості по процентам за користування 228,58 грн., сума заборгованості за платою за управління кредитом (комісія) 3 554,07 грн. та сума заборгованості за пенею 5 848,81 грн.

У постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №910/21939/15 наведено правовий висновок, відповідно до якого на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство.

Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 27.08.2020 у справі №911/2498/18.

Заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.

Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом, із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

З огляду на встановлене вище суд констатує, що кредитором в підтвердження сум заборгованості по відсотках, комісії та нарахованої пені не надано суду відповідних розрахунків, не надано жодної інформації в підтвердження підстав здійснення відповідних нарахувань первісними кредиторами, матеріали заяви ТОВ "Коллект Центр" не містять посилання на відповідні умови договорів, відповідно яких здійснювались нарахування заявлених до визнання сум. Тобто у суду відсутня фактична можливість перерірки правомірності та обґрунтованості здійснених нарахувань щодо відсотків, комісії та пені.

Суд, враховуючи надані до матеріалів справи пояснення, заперечення та докази в обґрунтування своїх позицій учасниками процесу, вважає, що кредитором надано суду документи на обґрунтування своїх вимог, які були досліджені судом, а їх необхідна сукупність свідчить про їх обґрунтованість лише в частині заявленої до визнання суми основного зобов`язання боржника ОСОБА_1 у розмірі 9 217,71 грн.

Відповідно до абз. 1-3 ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства для кредиторів для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що грошові вимоги ТОВ "Коллект Центр" заявлені після завершення строку, визначеного ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, суд вважає за необхідне заяву ТОВ "Коллект Центр" з грошовими вимогами до боржника (вх. № 903 від 13.01.2026) задовольнити частково; визнати грошові вимоги ТОВ "Коллект Центр" до боржника в розмірі 9 217,71 та 4 844,80 грн витрат зі сплати судового збору; зобов`язати керуючого реструктуризацією включити визнані вимоги ТОВ "Коллект Центр" до реєстру вимог кредиторів відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства та зобов`язати керуючого реструктуризацією включити витрати кредитора зі сплати судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства.

Керуючись ст. ст. 45, 47, 113, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково заяву кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (вх. № 903 від 13.01.2026) з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 по справі №922/3651/25.

Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до боржника на суму 9 217,71 грн. (2-га черга) та 4 844,80 грн витрат зі сплати судового збору, сплаченого за подачу заяви з грошовими вимогами до боржника (позачергово).

Решту вимог відхилити.

Зобов`язати керуючого реструктуризацією включити визнані судом вимоги до реєстру вимог кредиторів у визначеній Кодексом України з процедур банкрутства черговості.

Ухвалу направити ТОВ "Коллект Центр", боржнику, керуючому реструктуризацією.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту виготовлення повного тексту ухвали.

Ухвала підписана 23.03.2026.

Суддя Кононова О.В.