Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес страхування"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"
про стягнення 26 210,21 грн.,
Без повідомлення учасників справи.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес страхування" (далі - позивач, Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (далі - відповідач, Компанія) про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 26 210,21 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів від 06.10.2022 року № 202.22.2711877 та у зв`язку із настанням страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля "RENAULT", реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "MAZDA", реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 215740688. У зв`язку з наведеними обставинами, позивач вказував на те, що обов`язок з відшкодування невиплаченої відповідачем частини страхового відшкодування у розмірі 26 210,21 грн. покладається на відповідача.
09.12.2025 року через систему "Електронний суд" надійшов відзив Компанії від 08.12.2025 року на позовну заяву, в якому остання заперечила проти задоволення вимог позивача з огляду на те, що наданий Товариством рахунок на оплату відновлювального ремонту транспортного засобу визначає повну (реальну) вартість відновлювального ремонту автомобіля, а страховик зобов`язаний відшкодувати лише розмір матеріального збитку, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу. За таких обставин, враховуючи встановлений коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля у розмірі 49,65 %, відповідач заперечив проти пред`явлених до нього вимог про стягнення суми страхового відшкодування.
Крім того, у відзиві на позовну заяву Компанія також вказала, що попередній (орієнтовний) розмір його витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги у цій справі в суді першої інстанції складає 20 000,00 грн., а докази на підтвердження розміру таких витрат будуть надані відповідачем протягом встановленого законом строку.
Рішенням від 27.03.2026 року в справі № 910/14808/25 господарський суд міста Києва відмовив у задоволенні позову Товариства.

30.03.2026 року через систему "Електронний суд" надійшла заява відповідача від 30.03.2026 року, в якій останній просив суд стягнути на його користь з позивача витрати на оплату професійної правничої допомоги в загальній сумі 20 000,00 грн. До цієї заяви відповідач долучив, зокрема, копії укладеного 12.06.2020 року між ним та адвокатом Володимиром Шиліним договору про надання правової допомоги разом з Додатком від 02.12.2025 року № 1 до цього правочину, а також акт приймання наданих послуг від 30.03.2026 року на загальну суму 20 000,00 грн.

30.03.2026 року через систему "Електронний суд" надійшли заперечення Товариства від 30.03.2026 року, в яких останнє просило суд не розподіляти на позивача заявлений до стягнення розмір витрат Компанії на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

Відповідно до приписів статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву відповідача від 30.03.2026 року про відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказував, що попередній (орієнтовний) розмір його витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги у цій справі в суді першої інстанції складає 20 000,00 грн.

У заяві від 30.03.2026 року Компанія просила суд стягнути з Товариства витрати на оплату послуг професійної правничої допомоги у попередньо визначеному відповідачем розмірі - 20 000,00 грн.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

На підтвердження дійсного розміру понесених відповідачем витрат на оплату професійної правничої допомоги в даній справі Компанія надала суду, зокрема, копію укладеного 12.06.2020 року між нею (клієнт) та адвокатом Володимиром Шиліним (Адвокат) договору про надання правової допомоги (далі - Договір), за умовами якого клієнт доручив, а Адвокат взяв на себе зобов`язання здійснювати захист, здійснювати представництво та надавати інші види правової допомоги в судових справах, зокрема, за позовами фізичних, юридичних осіб, органів державної влади, місцевого самоврядування та будь-яких інших учасників (суб`єктів) правовідносин до клієнта.

За умовами пункту 8 Договору гонорар Адвоката за цим Договором визначається у додаткових угодах до Договору.

Разом із тим, у Додатку від 02.12.2025 року № 1 до Договору Адвокат та клієнт погодили, що розмір фіксованого гонорару за надання правничої допомоги, представлення інтересів клієнта в господарському суді міста Києва у справі № 910/14808/25 за позовом Товариства до Компанії про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації, становить 20 000,00 грн. Оплата гонорару за надання правничої допомоги - не пізніше 30 днів після набрання законної сили рішенням суду першої інстанції.

Слід зазначити, що у матеріалах справи наявна копія підписаного між відповідачем та Адвокатом 30.03.2026 року акту приймання наданих послуг за Договором та Додатком від 02.12.2025 року № 1 до нього, в якому сторони Договору підтвердили, що виконавець надав замовнику послуги з правничої професійної допомоги, представлення інтересів клієнта в господарському суді міста Києва у справі № 910/14808/25 за позовом Товариства до Компанії про стягнення страхового відшкодування, а саме:

- ознайомлення з наявними документами замовника, підстави позовної заяви, її обґрунтованості;

- вивчення актуальної судової практики з цих питань та визначення правової позиції, збір письмових доказів;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

- супровідні заходи розгляду справи в суді.

Вартість послуг професійної правничої допомоги становить 20 000,00 грн.

Разом із тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Однак, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони у разі наявності її заперечень щодо співрозмірності заявленої суми компенсації має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як було зазначено вище, 30.03.2026 року через систему "Електронний суд" надійшли заперечення Товариства від 30.03.2026 року, в яких останнє просило суд не розподіляти на позивача заявлений до стягнення розмір витрат Компанії на правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. з огляду на відсутність детального опису наданих послуг та доказів реальної оплати заявлених витрат відповідачем, а також на неспівмірність таких витрат з обсягом наданих послуг та порушення Компанією принципів розумності і добросовісності шляхом не повідомлення позивача про причини недоплати страхового відшкодування до моменту звернення останнього до суду з позовною заявою.

Так, судом враховано вищевказані заперечення, а також взято до уваги те, що надані відповідачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, співмірності та розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 року в справі № 910/2170/18.

У пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009 року, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року також зауважено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є розумним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Зважаючи на вищенаведені обставини, з урахуванням предмету (стягнення 26 210,21 грн.) та підстав позовних вимог, а також складності справи (спір в якій є малозначним та розглядався судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін), оцінюючи фактичні витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів цієї справи, беручи до уваги, зокрема, викладені позивачем заперечення проти розміру витрат на оплату послуг адвоката, з огляду на те, що заявлений відповідачем до відшкодування розмір судових витрат на правову допомогу, на переконання суду, не повністю відповідає критеріям співмірності та пропорційності, а також керуючись принципом розумності судових витрат, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співрозмірним є стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 5 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" від 30.03.2026 року про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги у справі № 910/14808/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес страхування" (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 22; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03150, місто Київ, вулиця Казимира Малевича, будинок 31; ) 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти вимог заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" від 30.03.2026 року про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги у справі № 910/14808/25 відмовити.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) додаткове рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено та підписано 01.04.2026 року

Суддя В.С. Ломака