ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2026 р. Справа № 918/141/26

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Рівненської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс",

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Головного управління ДПС у Рівненській області,

про стягнення коштів у сумі 1 270 832 грн 19 коп.,

у судовому засіданні приймали участь:

від позивача - Українець М.В., довіреність № 08-01-2302/25 від 29.12.2025 р.;

від відповідача - Самолюк В.В., ордер серія АС № 1177324 від 05.03.2026 р. (в режимі відеоконференції);

від третьої особи - не з`явився.

Відповідно до частини 14 статті 8, статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

У судовому засіданні 23 березня 2026 року, відповідно до частини 1 статті 240 ГПК України, проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2026 року Рівненська міська рада (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" (далі - відповідач), в якій просить:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" на користь Рівненської міської ради 1 270 832 грн 19 коп. орендної плати за 2025 рік несплаченої орендарем відповідно до умов договорів оренди землі (від 26.07.2006 року № 44 (зі змінами), від 20.03.2018 року № 2554697) на рахунок (UA0017527, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , отримувач ГУК у Рівн.обл/Рівнен.міс.тг/18010600);

- судові витрати стягнути на користь Виконавчого комітету Рівненської міської ради з відповідача.

В позовній заяві зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс в зв`язку із зверненням до суду, становить 19 062 грн 48 коп. судового збору.

До позовної заяви Рівненською міською радою долучено платіжну інструкцію від 2 лютого 2026 року № 36 (внутрішній номер 484655457) про оплату судового збору за подання даної позовної заяви до Господарського суду Рівненської області в розмірі 19 062 грн 48 коп.

Обґрунтовуючи позовну заяву Рівненська міська рада посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" умов договорів оренди землі від 26.07.2006 року № 44 (зі змінами) та від 20.03.2018 року № 2554697 в частині сплати орендної плати, у зв`язку з чим за відповідачем обліковується заборгованість зі сплати орендних платежів за 2025 рік в розмірі 1 270 832 грн 19 коп.

Ухвалою суду від 9 лютого 2026 року позовну заяву Рівненської міської ради прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі, судове засідання для розгляду справи призначено на 9 березня 2026 року на 09:45 год. Крім того вказаною ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, залучено Головне управління ДПС у Рівненській області.

20 лютого 2026 року від представника третьої особи через систему "Електронний суд" надійшли пояснення від 20.02.2026 року, в яких зазначено, що станом на 20.02.2026 року за даними інформаційно-телекомунікаційної системи Головного управління ДПС у Рівненській області згідно інтегрованої картки платника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" () податковий борг по орендній платі відсутній.

25 лютого 2026 року від відповідача через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить:

- зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 460/3368/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, що розглядається Рівненським окружним адміністративним судом;

- у задоволенні позову Рівненської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" про стягнення коштів у сумі 1 270 832 грн 19 коп. відмовити повністю;

- здійснити розподіл судових витрат.

Зокрема у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що відповідно до договору оренди землі від 14.08.2006 року № 44 (з урахуванням змін до договору) ТОВ "Рівненський МЖК" набуло право строкового користування двома земельними ділянками (строком на 50 років) загальною площею 61 200 кв.м. в районі вулиць Гагаріна та Марфи Струтинської в м. Рівне для будівництва та обслуговування другої черги малоповерхової забудови мікрорайону молодіжного житлового комплексу.

Після завершення будівництва житлових та нежитлових об`єктів на земельній ділянці кадастровий номер :01:012:0073, що перебуває в оренді відповідача на підставі договору оренди землі від 14.08.2006 року, відповідні об`єкти були відчужені фізичним та юридичним особам, що підтверджується:

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 147618420 від 30.11.2018 року, з якої вбачається, що з 16.12.2016 року власником громадського будинку авто мийки самообслуговування за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вулиця Гагаріна, буд. 18-В являється ТОВ "ВІП-ІНВЕСТБУД", . При цьому як вбачається із п.п. 12, 16 Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої Управлінням ДАБІ у Рівненській області 08.11.2016 року № РВ15 площа забудови автомийки самообслуговування за адресою м. Рівне, вул. Гагаріна, 18-в, становить 237,00 м2;

- Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №147608265 від 30.11.2018 року, з якої вбачається, що з:

12.04.2017 року власником нежитлового приміщення 1 поверху оздоровчо-торгівельно-розважального комплексу (літ. А-3) за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Гагаріна, буд. 18-б є ОСОБА_1 ;

01.03.2018 року власником нежитлового приміщення 2 поверху оздоровчо-торгівельно-розважального комплексу (літ. А-3) за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Гагаріна, буд. 18-б є Товариство з обмеженою відповідальністю "ОРЕНДА ПЛЮС", ;

31.05.2017 року власником нежитлового приміщення, підвального приміщення громадської будівлі оздоровчо-торгівельно-розважального комплексу, літ. А-3 за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Гагаріна, буд. 18-б є Товариство з обмеженою відповідальністю "ІННА-2", ;

24.07.2017 року власником нежитлового приміщення, приміщення громадської будівлі оздоровчо-торгівельно-розважального комплексу, літ. А-3 за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Гагаріна, буд. 18-б є Мельничук Марія Миколаївна;

23.11.2017 року власником нежитлового приміщення, група приміщень громадської будівлі оздоровчо-торгівельно-розважального комплексу, літ. А-3 за адресою: Рівненська обл., м. Рівне, вул. Гагаріна, буд. 18-б є ОСОБА_2 ;

01.12.2017 року власником нежитлового приміщення, група приміщень громадської будівлі оздоровчо-торгівельно-розважального комплексу, літ. А-3 за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 .

При цьому як вбачається із п.п. 12, 16 Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності, зареєстрованої Управлінням ДАБІ у Рівненській області 13.02.2017 року №РВ03 площа забудови оздоровчо-торгівельно-розважального комплексу за адресою АДРЕСА_1 , становить 1 318,2 м2.

Отже, земельна ділянка кадастровий номер :01:012:0073 у договір оренди щодо якої позивач просить внести зміни та розташовані на ній житлові та нежитлові будівлі є самостійними об`єктами права оренди та права власності, які виникли з різних правових підстав у ТОВ "Рівненський МЖК" та ТОВ "ВІП-ІНВЕСТБУД", ТОВ "ОРЕНДА ПЛЮС", ТОВ "ІННА-2", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Після завершення будівництва закритої стоянки для легкових автомобілів за адресою м. Рівне, вул. Струтинської, 41-в на земельній ділянці кадастровий номер :01:012:0074, що перебуває в оренді відповідача на підставі договору оренди землі від 14.08.2006 року, місця на відповідній стоянці були відчужені фізичним особам. На сьогоднішній день у власності ТОВ "Рівненський МЖК" не перебуває будь-який об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Рівне, вул. Гайдамацька (Струтинської), 41-в, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 395151938 від 17.09.2024 року.

При цьому як вбачається із п.п. 11, 12 Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Управлінням ДАБІ у Рівненській області 29.12.2014 року № РВ08 площа будівлі закритої стоянки для легкових автомобілів за адресою м. Рівне, вул. Струтинської, 41-в, становить 1 080,5 м2.

Отже, земельна ділянка кадастровий номер :01:012:0074 та розташовані на ній нежитлові будівлі є самостійними об`єктами права оренди та права власності, які виникли з різних правових підстав у ТОВ "Рівненський МЖК" та фізичних осіб, які є власниками гаражів на вищевказаній закритій автостоянці.

У розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 Податкового кодексу України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Отже, до нового власника об`єкта нерухомості переходить і встановлений податковим законом обов`язок зі сплати податку за земельну ділянку (орендної плати), на якій розташоване набуте ним майно.

Тобто, внаслідок набуття права власності на побудовані на орендованій згідно договору оренди землі від 14.08.2006 року № 44 об`єкти нежитлової нерухомості іншими фізичними особами, у таких осіб виникло право користування (оренди) частиною земельної ділянки на якій вони розташовані, а у ТОВ "Рівненський МЖК" припинено право оренди такою частиною земельної ділянки.

Отже, у ТОВ "Рівненський МЖК" існує обов`язок сплати орендної плати лише за ті частини земельних ділянок, які перебувають в користуванні відповідача на підставі договору оренди землі від 14.08.2006 року № 44, та на яких на сьогоднішній день здійснюється будівництво запроектованих об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, водночас обов`язок щодо сплати орендної плати за ті частини земельної ділянки, які перебувають в оренді ТОВ "Рівненський МЖК" на підставі згаданого договору, на яких розташовані побудовані об`єкти нерухомості, лежить на власниках такої нерухомості, які є відмінними від ТОВ "Рівненський МЖК".

Відтак, вимога Рівненської міської ради про стягнення із ТОВ "Рівненський МЖК" орендної плати за всю площу орендованих земельних ділянок та відповідно розміру орендної плати без врахування факту припинення у ТОВ "Рівненський МЖК" права оренди на ті частини орендованих земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомості, що належать фізичним і юридичним особам, та відповідного зменшення орендованої відповідачем площі земельної ділянки, є безпідставною та суперечить вимогам ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 7 Закону України "Про оренду землі".

3 березня 2026 року від відповідача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про долучення доказів.

5 березня 2026 року від представника відповідача через систему "Електронний суд" надійшло клопотання від 05.03.2026 року, в якому просив забезпечити проведення судового засідання у даній справі, призначеного на 9 березня 2026 року на 09:45 год., а також усіх подальших судових засідань, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 6 березня 2026 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" від 05.03.2026 року у справі № 918/141/26 задоволено та постановлено судове засідання у справі № 918/141/26, призначене на "09" березня 2026 року на 09:45 год., провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс". Крім того постановлено всі подальші судові засідання у справі № 918/141/26 провести в режимі відеоконференції за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс".

6 березня 2026 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Ухвалою суду від 9 березня 2026 року розгляд справи відкладено на 23 березня 2026 року.

У судове засідання 23 березня 2026 року з`явилися представники позивача та відповідача.

Третя особа у судове засідання 23 березня 2026 року не з`явилася, про дату, час і місце даного засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою за підписом відповідального працівника суду про доставку електронного листа, а саме ухвали суду від 09.03.2026 року, до електронного кабінету Головного управління ДПС у Рівненській області (т. 2 а.с. 115). В той час в поясненнях від 20.02.2026 року Головне управління ДПС у Рівненській області просить розгляд справи проводити без участі представника третьої особи за наявними в матеріалах справи доказами та доводами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Головного управління ДПС у Рівненській області.

На розгляді суду перебуває клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, яке міститься у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача підтримав клопотання про зупинення провадження у справі та просив суд зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 460/3368/26, що розглядається Рівненським окружним адміністративним судом.

Представник позивача заперечив щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Розглянувши у судовому засіданні 23 березня 2026 року клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи суд зазначає наступне.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України встановлено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Таким чином, підставою для зупинення провадження у справі є об`єктивна неможливість розгляду господарської справи до вирішення іншої справи іншим судом.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження в якій зупинено.

Для зупинення на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України необхідно встановлення факту, що зазначена інша справа саме розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства іншим відповідним судом (і при цьому вказаний пункт не встановлює, якої саме інстанції цей суд має бути) і по ній не прийнято остаточне судове рішення, яке набрало законної сили.

Зі змісту положень статті 75 ГПК України пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі, у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом, та чим обумовлена неможливість розгляду справи.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Отже, за змістом п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

В той час суд не встановив підстав для зупинення провадження у справі, а, отже, відсутні підстави для задоволення поданого відповідачем клопотання.

У судовому засіданні 23 березня 2026 року позивач підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні 23 березня 2026 року позов заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Рівненською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" укладено договір оренди землі від 26 липня 2006 року № 44 (зі змінами) щодо передачі в оренду земельних ділянок загальною площею 61 200 м? з кадастровими номерами :01:012:0074 та :01:012:0073 в районі вулиць Василя Червонія та Гайдамацької для будівництва та обслуговування II черги забудови мікрорайону молодіжного житлового комплексу.

За оренду земельних ділянок площею 4 232 м? та 56 968 м? Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату виключно у грошовій формі.

Розмір орендної плати в рік за кожну земельну ділянку складає суму з орендної плати, а саме 3,0% від нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Відповідно до витягу № HB-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 16.01.2025 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 56 968 м? з кадастровим номером :01:012:0073 станом на 16.01.2025 року становила 63 734 769 (шістдесят три мільйони сімсот тридцять чотири тисячі сімсот шістдесят дев`ять) гривень 42 копійки.

Таким чином, розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складав 1 912 043 (один мільйон дев`ятсот дванадцять тисяч сорок три) гривні 07 копійок, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до умов договору оренди землі.

В свою чергу, відповідно до витягу № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 16.01.2025 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4 232 м? з кадастровим номером :01:012:0074 станом на 16.01.2025 року становила 3 452 848 (три мільйони чотириста п`ятдесят дві тисячі вісімсот сорок вісім) гривень 29 копійок.

Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складав 103 585 (сто три тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 45 копійок, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до умов договору оренди землі.

Крім того між Рівненською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" укладено договір оренди землі від 20 березня 2018 року щодо передачі в оренду земельної ділянки загальною площею 113 м? з кадастровим номером :01:012:0112 в районі вулиць Василя Червонія та Гайдамацької для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної та теплової енергії.

Відповідно до витягу № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 16.01.2025 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 113 м? з кадастровим номером :01:012:0112 станом на 16.01.2025 року становила 58 151 (п`ятдесят вісім тисяч сто п`ятдесят одна) гривня 19 копійок.

Таким чином, розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складав 2 616 (дві тисячі шістсот шістнадцять) гривень 80 копійок, що становить 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до умов договору оренди землі.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Рівненській області від 11.12.2025 № 7860/5/17-00-04-06-06 повідомлено, що згідно інформації, яка міститься в базах даних ДПС, ТОВ "Рівненський Молодіжний Жилий Комплекс" () у 2025 році було задекларовано платником орендну плату за землю з юридичних осіб по Рівненській міській ТГ в сумі 747 413,14 грн.

Згідно даних податкової декларації зі сплати за землю Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" було задекларовано в розрізі кадастрових номерів земельних ділянок:

1. :01:012:0073 - 693 648,06 грн.;

2. :01:012:0074 - 51 529,26 грн.;

3. :01:012:0112 - 2 235, 82 грн.

Як повідомлено Головним управлінням ДПС у Рівненській області, що станом на 10.12.2025 року задекларовані суми сплачені платником в повному обсязі.

Як зазначає позивач, залишок суми несплаченої орендної плати, яка підлягала декларуванню відповідачем та сплаті відповідно до умов договорів оренди землі за 2025 рік становить 1 270 832 (один мільйон двісті сімдесят тисяч вісімсот тридцять дві) гривні 19 коп., що підтверджується таким розрахунком:

- за земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0073 (1 912 043,08 - 693 648, 06 = 1 218 395,02 грн.);

- за земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0074 (103 585,45 - 51 529, 26 = 52 056,19 грн.);

За земельну ділянку з кадастровим номером :01:012:0112 (2 616,80 - 2 235,82 = 380,98 грн.).

Як вбачається із позовної заяви позивачем заявлено до стягнення 1 270 832 грн 19 коп. заборгованості зі сплати орендної плати з юридичних осіб.

Як встановив суд, спір у даній справі стосується стягнення заборгованості з орендної плати з юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За змістом частини дев`ятої статті 93 ЗК України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що серед загальних засад цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Частинами першою та третьою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 648 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 6, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда). Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст. 1 Закону України "Про оренду землі").

Підпункт 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначає виключну компетенцію міських рад у вирішенні відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Дана норма закону є одним із засобів забезпечення провідної ролі міських рад як органів міського самоврядування, які покликані представляти відповідні територіальні громади та здійснювати від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування. Виключна компетенція місцевих рад означає, що ніякі інші органи чи посадові особи не мають права приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції рад.

Відповідно до приписів ст. 16 Закону України "Про оренду землі" особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання), розгляд якої і надання земельної ділянки в оренду проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, при цьому, сторони укладають договір оренди землі лише у разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду.

Згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками з земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що міські ради правомочні розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законам до їх відання.

Частиною 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до ЗК України і Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення питань щодо передачі земель комунальної власності у власність чи користування, оренду громадянам та юридичним особам є виключним правом міської ради, як суб`єкта права власності на землю.

Статтею 12 ЗК України визначено повноваження міських рад у галузі земельних відносин на території міст, і пункт "а" передбачає розпорядження землями територіальних громад.

Статтею 71 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Статтею 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Норми Закону України "Про оренду землі" та ЗК України передбачають обов`язок для особи, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду здійснити певні дії з метою юридичного оформлення права користування земельною ділянкою.

Згідно із ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок розташованих в межах населених пунктів проводиться незалежно від їх цільового призначення - не раніше ніж один раз на 5-7 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно із Законом України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

У відповідності до ч. 3 та ч. 5 ст. 201 ЗК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 271.1.1. ст. 271 Податкового кодексу України, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за кориш у ванн я земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Пунктом 289.1 статті 289 Податкового кодексу України визначено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Нормативне регулювання визначення розміру орендної плати за оренду земельних ділянок державної або комунальної власності відбувається за імперативно встановленою формулою множення нормативної грошової оцінки на коефіцієнт, який погоджується сторонами в договорі, але у законодавчо встановлених межах. Розмір нормативної грошової оцінки згідно з наведеними вище законодавчими нормами встановлюється відповідним органом місцевого самоврядування.

Орендодавець у випадку зміни розміру орендної плати у зв`язку зі зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної чи комунальної власності вправі вимагати від орендаря сплати орендної плати у зміненому розмірі, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом про стягнення спірної суми.

Належному способу захисту орендодавця у такому випадку відповідає позовна вимога про стягнення орендної плати, не сплаченої орендарем. Водночас несплачена орендна плата підлягає стягненню за весь період прострочення з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України рішення ради щодо зміни розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 року у справі № 914/2848/21.

Як встановлено судом, відповідач не виконав свої зобов`язання з оплати орендної плати за землю з юридичних осіб за договорами, відтак заборгованість відповідача перед позивачем за 2025 рік складає 1 270 832 грн 19 коп.

Сума боргу з орендної плати підтверджена належними доказами, відповідач розміру вказаного боргу не спростував, доказів на підтвердження його сплати не надав, відтак суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд встановив наявність підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості з орендної плати.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на користь Виконавчого комітету Рівненської міської ради. Зокрема в позовній заяві зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс в зв`язку із зверненням до суду, становить 19 062 грн 48 коп. судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до Господарського суду Рівненської області Рівненською міською радою було сплачено 19 062 грн 48 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією від 2 лютого 2026 року № 36 (внутрішній номер 484655457).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 19 062 грн 48 коп. покладаються на відповідача у справі

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" (33003, м. Рівне, вул. Гайдамацька, буд. 13-Б, ) на користь Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, буд. 12А, ) 1 270 832 (один мільйон двісті сімдесят тисяч вісімсот тридцять дві) грн 19 коп. орендної плати за 2025 рік несплаченої орендарем відповідно до умов договорів оренди землі (від 26.07.2006 року № 44 (зі змінами), від 20.03.2018 року № 2554697) на рахунок (UA0017527, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, , отримувач ГУК у Рівн.обл/Рівнен.міс.тг/18010600).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський молодіжний жилий комплекс" (33003, м. Рівне, вул. Гайдамацька, буд. 13-Б, ) на користь Виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, буд. 12А, ) судовий збір в розмірі 19 062 (дев`ятнадцять тисяч шістдесят дві) грн 48 коп.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 30 березня 2026 року.

Суддя Політика Н.А.