УХВАЛА

25 березня 2026 року

м. Київ

Справа № 910/6653/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Власова Ю. Л. - головуючого, Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16 грудня 2025 року про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (суддя Грєхова О.А.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2026 року (колегія суддів у складі: головуюча Демидова А.М., судді: Ходаківська І.П., Євсіков О.О.)

у справі №910/6653/25

за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

до Компанії «Діаго Ентерпрайзез Лімітед» (Diago Enterprises Limited),

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат»; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат»,

про звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2026 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд, Суд) засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ТОВ «Мотронівський ГЗК», скаржник), в якій скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16 грудня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2026 року, справу №910/6653/25 направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо прийняття позовної заяви третьої особи , яка заявляє вимоги щодо предмета спору - ТОВ «Мотронівський ГЗК».

Відповідно до відмітки на поштовому конверті скарга надіслана до Суду 13 березня 2026 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 березня 2026 року для розгляду зазначеної касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Малашенкова Т. М.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

З Єдиного державного реєстру судових рішень Верховний Суд встановив, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 16 грудня 2025 року, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2026 року, позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ТОВ «Мотронівський ГЗК» повернуто заявнику на підставі частини шостої статті 180 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки у розумінні статті 49 ГПК України заявлені у позові вимоги не є позовними вимогами третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі №910/6653/25.

Предметом позову, заявленого Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України») є звернення стягнення на предмет застави згідно з договором застави №192/48-3 від 29 грудня 2014 року, укладеним з Компанією «Діаго Ентерпрайзез Лімітед» (DIAGO ENTERPRISES LIMITED).

Предметом позову ТОВ «Мотронівський ГЗК» є вимога про визнання відсутнім у АТ «Державний ощадний банк України» права вимагати звернення стягнення на предмет застави згідно з договором застави №192/48-3 від 29 грудня 2014 року, укладеним між Компанією «Діаго Ентерпрайзез Лімітед» (Diago Enterprises Limited) і АТ «Державний ощадний банк України»; визнання відсутнім у Компанії «Діаго Ентерпрайзез Лімітед» (Diago Enterprises Limited) (заставодавця) обов`язку перед АТ «Державний ощадний банк України» виконувати зобов`язання ТОВ «Мотронівський ГЗК» за договором кредитної лінії №01/48-1 від 19 лютого 2013 року шляхом сплати всієї суми простроченої заборгованості позичальника у розмірі 16 904 434,90 доларів США, з яких 14 346 866,67 доларів США заборгованості за простроченим кредитом, 2 340 568,23 доларів США заборгованості за простроченими процентами, 217 000,00 доларів США простроченої комісійної винагороди.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний господарський суд, зазначив, що вимоги ТОВ «Мотронівський ГЗК» не спрямовані виключно на предмет спору, отже не спрямовані на вирішення спору у справі №910/6653/25 на його користь (не є тотожними вимогам за первісним позовом), тому не є позовними вимогами третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у справі №910/6653/25, у розумінні статті 49 ГПК України.

Правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо застосування статтей 49, 180 ГПК України є очевидним і таким, що не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Правовою підставою для повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, без розгляду стали приписи частини шостої статті 180 ГПК України, якими передбачено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Верховний Суд виходить з того, що відповідно до частин першої і п`ятої статті 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду із первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження із первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.

При цьому, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним із первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі, а вимога спрямована на будь-що поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а може бути реалізована через подання самостійного позову.

У вказаних висновках Суд звертається до сталих правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №916/542/18, від 13 березня 2019 року у справі №916/3245/17 та від 19 червня 2019 року у справі №904/9129/17.

Позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ «Мотронівський ГЗК» зобов`язань за договором кредитної лінії №01/48-1 від 19 лютого 2013 року, належне виконання зобов`язань за яким забезпечено договором застави №192/48-3 від 29 грудня 2014 року, предметом застави за яким є частка в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ТОВ «Межеріченський ГЗК»).

В оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції зазначив, що позовна заява ТОВ «Мотронівський ГЗК» не містить самостійних вимог саме на предмет спору у справі; не переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь; з огляду на предмет первісного позову (звернення стягнення на предмет застави), третьою особою не аргументовано та не доведено, що саме їй, як заставодавцю, належить право на предмет спору - звернення стягнення на предмет застави, а також, що в матеріальних правовідносинах із відповідачем перебуває саме вона, і саме її право порушено відповідачем. При цьому, апеляційний господарський суд посилається на висновок Верховного Суду, викладений в ухвалі від 23 жовтня 2019 року у справі №904/4626/18.

Твердження ТОВ «Мотронівський ГЗК» про те, що його вимоги є конкуруючими із вимогами АТ «Державний ощадний банк України», оскільки Товариство заперечує вимоги Банку і переслідує мету вирішити спір на свою користь, а не на користь Банку, не спростовує правильність зазначеного вище висновку суду попередньої інстанції, зважаючи на те, що метою позову АТ «Державний ощадний банк України» до Компанії «Діаго Ентерпрайзез Лімітед» (Diago Enterprises Limited) є погашення заборгованості ТОВ «Мотронівський ГЗК» за договором кредитної лінії №01/48-1 від 19 лютого 2013 року шляхом звернення стягнення на предмет застави (на частку в статутному капіталі ТОВ «Межиріченський ГЗК»), тоді як позов скаржника спрямований на спростування права Банку достроково стягувати з нього заборгованість за вказаним договором кредитної лінії і не спрямований на доведення свого права на предмет застави.

За таких обставин висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що заява, з якою звернулось ТОВ «Мотронівський ГЗК» по своїй суті не є позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору за первісним позовом у цій справі у розумінні вимог частини першої статті 49 ГПК України, а тому на підставі частини шостої статті 180 цього Кодексу підлягає поверненню заявнику є очевидно правильним.

Згідно з частиною другою статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Верховний Суд зауважує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (MUSHTA v. UKRAINE 8863/06, § 37, Європейський суд з прав людини, від 18 листопада 2010 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини Levages Prestations Services v. France (№21920/93, § 48, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Виходячи з наведеного, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Мотронівський ГЗК» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16 грудня 2025 року про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2026 року у справі №910/6653/25 на підставі частини другої статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, частиною другою статті 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16 грудня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25 лютого 2026 року у справі №910/6653/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Л. Власов

Судді І. В. Булгакова

Т. М. Малашенкова