У Х В А Л А

19 березня 2026 року м. Чернігівсправа № 927/365/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» про відстрочення виконання рішення суду

За позовом: Чернігівської окружної прокуратури,

, вул. Шевченка, 1, м. Чернігів, 14000, в інтересах держави в особі

позивача: Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, , вул. Бориса Грінченка, буд.1, м. Київ, 01001,

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів»,

, проспект Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013,

2) Чернігівської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів,

, проспект Грушевського Михайла, буд. 180, м. Чернігів, 14034,

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 117 591,62 грн,

ВСТАНОВИВ:

Чернігівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» та Чернігівської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, у якому прокурор просить суд визнати недійсними додаткові угоди №2 від 26.08.2021, №3 від 07.10.2021, №4 від 08.10.2021, №5 від 12.11.2021, №6 від 15.11.2021, №8 від 29.11.2021, №9 від 30.11.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії №31059ВЦ від 27.01.2021, укладені між Чернігівською регіональною державною лабораторією Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів», та стягнути з відповідача-1 на користь Державного бюджету України в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів грошові кошти у сумі 117 591,62 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 17.02.2026 позов задоволено частково та, зокрема, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» на користь Державного бюджету України в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів безпідставно набуті кошти у розмірі 78 243,54 грн

13.03.2026 ТОВ «Енера Чернігів» через підсистему «Електронний суд» подало до суду заяву, у якій просить:

- відстрочити виконання рішення Господарського суду Чернігівської області №927/365/25 від 17.02.2025 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» на користь Державного бюджету України в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів безпідставно набутих коштів у розмірі 78 243,54 грн до 13.05.2026;

- зобов`язати позивача повідомити ТОВ «Енера Чернігів» письмово платіжні реквізити для виконання п. 3 резолютивної частини рішення у справі 927/365/25.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 17.03.2026 призначено розгляд вказаної заяви на 19.03.2026 на 10:30 та запропоновано прокурору та позивачу у строк до 19.03.2026 (до початку судового засідання) надати суду письмові пояснення по суті заяви та докази на підтвердження викладених у поясненнях обставин та заперечень.

18.03.2026 позивач через підсистему «Електронний суд» подав до суду письмові пояснення у справі.

Відповідач-2 був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в його Електронний кабінет, але у судове засідання 19.03.2026 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарське процесуального кодексу України судове засідання проводилось за відсутності відповідача-2 (його представника).

Розглянувши заяву відповідача-1 про відстрочення виконання рішення суду, суд дійшов висновку, що заява ТОВ «Енера Чернігів підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Подана відповідачем-1 заява про відстрочення виконання рішення суду обґрунтована тим, що ТОВ «Енера Чернігів» має намір добровільно виконати рішення суду, однак у його резолютивній частині не зазначено необхідні платіжні реквізити. З метою їх отримання Товариство зверталося із відповідними запитами до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Чернігівської окружної прокуратури та шляхом запиту на публічну інформацію, проте відповіді станом на час подання заяви не отримано. При цьому такі реквізити відсутні і в матеріалах справи. Зазначені обставини, за твердженнями відповідача-1, унеможливлюють добровільне виконання рішення суду та свідчать про наявність підстав для відстрочення його виконання.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 326 ГПК України).

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

З аналізу вказаної норми права вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

В рішенні Конституційного Суду України N 5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Отже, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява N 22774/93, пункт 74).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 у справі Корнілов та інші проти України, заява № 36575/02, тривалість виконання вісім місяців). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява № 60858/00).

Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі № 920/199/16.

Оцінивши наведені відповідачем-1 доводи в обґрунтування поданої ним заяви про відстрочення виконання рішення, які полягають у неможливості виконання рішення суду внаслідок відсутності необхідних платіжних реквізитів для перерахування коштів та ненадання їх ані прокурором, ані позивачем, суд доходить висновку про наявність об`єктивних обставин, які позбавляють відповідача-1 вчасно виконати судове рішення та сплатити стягнуті з нього кошти.

При цьому суд враховує, що відповідач-1 не ухиляється від виконання рішення суду, а навпаки вчиняє активні дії, спрямовані на його добровільне виконання, зокрема неодноразово звертався із відповідними запитами до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Чернігівської окружної прокуратури, а також направляв запит на отримання публічної інформації з метою з`ясування необхідних платіжних реквізитів. Однак, незважаючи на вжиті заходи, відповідач-1 так і не отримав необхідні платіжні реквізити для сплати коштів, що об`єктивно унеможливлює здійснення відповідного платежу.

Таким чином, відсутність платіжних реквізитів отримувача є обставиною, що не залежить від волі та поведінки відповідача-1, однак об`єктивно унеможливлює реальне виконання судового рішення у добровільному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відстрочення виконання рішення суду в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» на користь Державного бюджету України в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів безпідставно набутих коштів у розмірі 78 243,54 грн до 13.05.2026.

Крім того, з метою виконання рішення суду у зазначеній частині відповідач-1 просить зобов`язати позивача повідомити ТОВ «Енера Чернігів» письмово платіжні реквізити.

У поданих письмових поясненнях позивач зазначив, що листом від 17.03.2026 № В-92/ВХ/95-ЗПІ він надав відповідь ТОВ «Енера Чернігів» щодо надання платіжних реквізитів для перерахування коштів в дохід державного бюджету України. У цьому листі позивач зазначив, що Держпродспоживслужба є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, який забезпечує виконання бюджетних програм у системі головного розпорядника та пояснив, що відповідно до п. 4 ст. 45 Бюджетного кодексу України доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють надходження. Оскільки кошти на виконання спірних додаткових угод сплачені Лабораторією, позивач рекомендував ТОВ «Енера Чернігів» звернутися саме до неї для отримання необхідних платіжних реквізитів.

Згідно з абз. 1 п. 2.4 Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 372 від 02.04.2014, суми коштів, які надходять у поточному бюджетному періоді на реєстраційні, спеціальні реєстраційні рахунки, відкриті в органах Казначейства, або поточні рахунки, відкриті в установах банків (крім власних надходжень), як повернення дебіторської заборгованості, яка виникла у попередніх бюджетних періодах, перераховуються до доходів загального фонду відповідного бюджету.

Відповідно до роз`яснення Міністерства фінансів України, наданих листом від 06.03.2003 № 021-03/6 та Державного казначейства України від 09.03.2006 № 3.4 - 22/498 та від 12.02.2008 № 7.1-10/744, якщо спочатку нового бюджетного періоду здійснюються повернення зайво виплачених в минулих бюджетних періодах коштів, то зазначені кошти не можуть бути відображені як відновлення касових видатків, а повинні бути перераховані до бюджету.

У позовній заяві прокурор обґрунтував необхідність стягнення спірних коштів саме до державного бюджету тим, що спірна закупівля здійснювалась за рахунок бюджетних коштів, розпорядником нижчого рівня яких у спірних правовідносинах є саме Держпродспоживслужба.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що саме позивач як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, який зобов`язаний контролювати законність та ефективність використання коштів за договорами про закупівлю товарів, повинен надати відповідачу-1 необхідні платіжні реквізити на сплату до Державного бюджету України стягнутих коштів для належного виконання судового рішення або повідомити інший порядок здійснення платежів до Державного бюджету України.

У судовому засіданні 19.03.2026 відповідно до ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суд оголосив скорочену ухвалу.

Керуючись ст. 233-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» про відстрочення виконання рішення суду задовольнити.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Чернігівської області у справі № 927/365/25 від 17.02.2026 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» на користь Державного бюджету України в особі Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів безпідставно набутих коштів у розмірі 78 243,54 грн до 13.05.2026.

3. Зобов`язати Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів повідомити ТОВ «Енера Чернігів» протягом 20 днів з дня оголошення цієї ухвали письмово про платіжні реквізити (порядок здійснення платежів до Державного бюджету України) для виконання п. 3 резолютивної частини рішення у справі №927/365/25.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повна ухвала складена 23.03.2026.

Суддя В. В. Шморгун