ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

(додаткова)

26 березня 2026 року м.Тернопіль Справа № 921/549/25
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

за участю секретаря судового засідання Дідура А.М.

розглянув заяву без номера від 17.11.2025 (вх.№8092 від 17.11.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА-ЛІДЕР", село Пашківка Бучанського району Київської області

про відшкодування судових витрат

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА-ЛІДЕР", село Пашківка Бучанського району Київської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарська фірма "АГРО-ПРОБА", село Гнилиці Тернопільського району Тернопільської області

про стягнення 933 404,90 грн,

за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: Симбірцев Є.В., адвокат, ордер серії АІ №1799780 від 20.10.2025 (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів).

Обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА-ЛІДЕР", село Пашківка Бучанського району Київської області звернувся 18.09.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарська фірма "АГРО-ПРОБА", село Гнилиці Тернопільського району Тернопільської області, про стягнення 933 404,90грн боргу, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору №2025-003 від 20 березня 2025 року про надання сільськогосподарських послуг в частині здійснення оплати виконаних сільськогосподарських робіт власною сільськогосподарською технікою.

Розгляд справи, згідно з ухвалою суду від 24 вересня 2025 року, здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання.

17.11.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС позивачем подано заяву без номера від 17.11.2025 (вх.№8092) про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, зазначивши, що відповідачем в добровільному порядку повністю погашено борг за договором про надання сільськогосподарських послуг №2025-003 від 20.03.2025. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме: 15 000,00 грн витрат за професійну правничу допомогу та 14 001,07 грн судового збору, посилаючись на норми ч.3 ст.130 ГПК України та п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

У позовній заяві ТОВ «ТЕРРА-ЛІДЕР» наведено попередній розрахунок судових витрат, які позивач уже поніс або очікував понести у зв`язку з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, загальною очікуваною вартістю 20 000,00 грн, з яких на момент подання позову сплачено 10 000,00 грн, а також судовий збір в розмірі 14 001,07 грн. Для підтвердження вказаних витрат разом із позовною заявою долучено платіжну інструкцію №207 від 17.09.2025 на суму 14 001,07 грн, договір про надання правової (правничої) допомоги №08/09 від 08.09.2025, укладений між АБ «РОМАНА ГАНЕНКА» та ТОВ «ТЕРРА-ЛІДЕР», Акт №01/25 від 17.09.2025 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги на суму 10 000,00 грн, виписку з банківського рахунку АБ «РОМАНА ГАНЕНКА» від 17.09.2025 щодо оплати позивачем правничої допомоги в розмірі 10 000,00 грн; копію ордера серії АІ №2002832, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4380/10 та Витяг з Єдиного реєстру адвокатів України.

Також позивачем, згідно з клопотанням без номера від 17.11.2025 (вх.№8094), долучено докази погашення відповідачем боргу та докази понесення витрат на правничу допомогу (додатково в розмірі 5 000,00 грн згідно Акту від 17.11.2025).

Ухвалою суду від 18.11.2025 закрито провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України. Судове засідання щодо розгляду заяви позивача без номера від 17.11.2025 (вх.№8092) в частині вирішення питання про розподіл судових витрат призначено на 25.11.2025.

У судовому засіданні 25 листопада 2025 року представник відповідача висловив заперечення щодо заявлених позивачем судових витрат.

Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року провадження щодо розгляду заяви позивача без номера від 17.11.2025 (вх. №8092) в частині розподілу судових витрат зупинено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 917/1161/25 та складання (оприлюднення) повного тексту постанови суду.

Ухвалою суду від 29 березня 2026 року поновлено провадження щодо розгляду заяви позивача без номера від 17.11.2025 (вх.№8092 від 17.11.2025) з призначенням судового засідання на 26 березня 2026 року, про що повідомлено учасників справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРРА-ЛІДЕР» згідно з клопотанням без номера від 20.03.2026 (вх.№2270 від 23.03.2026), поданим через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС, підтримано доводи заяви без номера від 17.11.2025 (вх. №8092 від 17.11.2025) в повному обсязі , а її розгляд просило здійснювати без участі представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо відшкодування судових витрат позивача за рахунок ТОВ "АГРО-ПРОБА" заперечив, зазначивши, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн є неспівмірною з ціною позову, з часом, який адвокат фактично витратив на виконання конкретних видів робіт, тому просив суд зменшити цей розмір до 5 000,00 грн. Щодо судового збору відповідач зазначив, що ці витрати не підлягають стягненню з нього, а такі підлягають 917/1161/25поверненню позивачу з Державного бюджету України на підставі статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Ураховуючи, що явка сторін у судове засідання не визнавалася судом обов`язковою, а позивачем заявлено клопотання про розгляд заяви без його участі, суд вважає за можливе розглянути заяву позивача в даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 26.03.2026 оголошено скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвалу.

Розглянувши заяву позивача та дослідивши докази, надані на її обґрунтування, господарським судом враховується таке.

Згідно з ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У клопотанні від 17.11.2025 представником позивача Ганенко Р.А., зсилаючись на положення ч. 8 ст. 129 ГПК України, де зазначено, що докази розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення дебатів сторона зробила про це відповідну заяву, подано докази понесення додаткових витрат в розмірі 5 000,00 грн (Акт №02/25 та Виписку з банківського рахунку позивача від 17.11.2025) разом із клопотанням про закриття провадження у справі, тобто до моменту постановлення судом ухвали про закриття провадження (18.11.2025).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Обґрунтування доводів ТОВ «ТЕРРА-ЛІДЕР» щодо понесених судових витрат базується на попередньому розрахунку, наведеному в позовній заяві, та фактичному підтвердженні понесення витрат відповідними розрахунковими документами.

Так, витрати на сплату судового збору в розмірі 14 001,07 грн підтверджено копією платіжної інструкції №207 від 17.09.2025. У зв`язку із закриттям провадження через добровільне погашення боргу відповідачем, позивач вважає, що вказані витрати має відшкодувати відповідач, на підставі ч. 3 ст. 130 ГПК України.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то позивач у позові визначив очікувану суму витрат у розмірі 20 000,00 грн, котрі оплачені на момент пред`явлення позову в розмірі 10 000грн відповідно до умов договору №08/09 від 08.09.2025. Позивачем надано два акти приймання-передачі наданої допомоги, зокрема, Акт №01/25 від 17.09.2025 на суму 10 000,00 грн та Акт №02/25 від 17.11.2025 на суму 5 000,00 грн.

Судом встановлено, що між Адвокатським бюро «Романа Ганенка» як Бюро та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА-ЛІДЕР" як Клієнтом укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 08/09 від 8 вересня 2025 року (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого Бюро взяло на себе зобов`язання приймати доручення Клієнта та надати Клієнту правову (правничу) допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань представництва та захисту інтересів Клієнта; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, відзиву, відповіді на відзив, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва та захисту інтересів Клієнта в усіх органах державної влади, на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, в тому числі, але не виключно, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, Державної податкової служби України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань та усіх інших правоохоронних органах, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань, перед фізичними особами, юридичними особами публічного та приватного права, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 3.1 договору, розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього договору правову (правничу) допомогу, визначається в актах приймання-передачі наданої правничої допомоги, підписаних сторонами. В акті зазначається зміст наданої правничої допомоги, кількість часу (у годинах), витраченого адвокатом (адвокатами) Бюро на надання правничої допомоги, а також вартість наданої правничої допомоги.

Розрахунок розміру гонорару здійснюється Бюро у залежності від обсягу часу, що його витрачено адвокатом (адвокатами) Бюро на надання правничої допомоги за цим договором. Вартість однієї години роботи адвоката складає 1000 грн (без ПДВ) (пункт 3.2 договору).

Пунктом 3.3 договору, визначено, що Клієнт зобов`язується оплачувати послуги третіх осіб (консультацій спеціалістів, експертів, аудиторів, послуги перекладачів, витрати з нотаріального посвідчення документів, телефонні переговори тощо), що необхідні для виконання доручення Клієнта, а також судові витрати (в тому числі, але не виключно, судовий збір, витрати на проведення судових експертиз тощо) та будь-які інші витрати, пов`язані з виконанням цього договору.

Відповідно до п.3.4 договору оплата наданої правничої допомоги здійснюється протягом 5 робочих днів після надання Бюро відповідного рахунку та акту приймання-передачі наданої правничої допомоги.

При наданні правничої допомоги з представництва інтересів Клієнта в судовому засіданні, у вартість правничої допомоги включається час, витрачений адвокатом, починаючи з часу початку судового засідання, який зазначено у судовій повістці (повідомленні про виклик, ухвалі суду тощо) і до моменту фактичного завершення судового засідання (п.4.4 договору).

Договір діє з 8 вересня 2025 року до 08 вересня 2028 року (п.5.1, 5.2 договору), за умови, що не буде розірваний достроково в односторонньому порядку за заявою однієї зі сторін (п.п 5.3 та 5.4 цього договору).

17.09.2025 між Адвокатським бюро «РОМАНА ГАНЕНКА» та ТОВ «ТЕРРА-ЛІДЕР» підписано Акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги №01/25, відповідно до якого Клієнту підготовлено позовну заяву про стягнення з ТОВ СГФ «АГРО-ПРОБА» заборгованості в сумі 933 404,90 грн, та вказано про витрачений час на такі послуги 10 годин, вартістю 10 000,00 грн (1000грн за 1год. роботи).

17.11.2025 між Адвокатським бюро «РОМАНА ГАНЕНКА» та ТОВ «ТЕРРА-ЛІДЕР» підписано Акт №02/25 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги, відповідно до якого Клієнту надано послуги з представництва інтересів Клієнта у справі №921/549/25, до складу яких включено:

- підготовку та подання 29.09.2025 до суду заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (29.09.2025) - 1 год / 1000 грн;

- участь у судовому засіданні 21.10.2025 в режимі відеоконференції - 1 год / 1000 грн;

- підготовку та подання до суду 17.11.2025 клопотання про долучення доказів - 1 год / 1000 грн;

- підготовку заяви про закриття провадження та стягнення судових витрат (17.11.2025) - 1 год / 1000 грн;

- участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 18.11.2025 - 1 год / 1000 грн. Загально потрачено 5 годин роботи вартістю 5 000,00 грн.

Обидва акти за формою та змістом повністю відповідають вимогам пунктів 3.1 та 3.2 договору №08/09, згідно з якими розмір гонорару визначається в актах залежно від обсягу часу (вартість однієї години - 1000,00 грн). Також в актах описано зміст наданої допомоги/послуги, що кореспондується з предметом договору, визначеним у п.1.1 щодо складання процесуальних документів та представництва інтересів Клієнта в суді.

Перерахування коштів Адвокатському бюро підтверджується банківськими виписками позивача від 17.09.2025 на суму 10 000,00 грн (платіжний документ №208) та від 17.11.2025 на суму 5 000,00 грн (платіжний документ №294), де у призначенні платежу вказано: «Правнича допомога зг. дог. №08/09 від 08.09.2025р.».

Мотиви та норми закону, з яких суд виходить, постановляючи ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України питання про розподіл судових витрат суд вирішує при постановленні судового рішення, яким провадження у справі закінчується. У разі закриття провадження у справі питання про розподіл судових витрат вирішується ухвалою суду, якою закривається провадження у справі (ч. 4 ст. 231 ГПК України).

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За нормами статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).

Проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд відзначає таке.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:

(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у п. п. 130-131 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21);

(5) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Підсумовуючи вищенаведене, суд відзначає, що у розгляді питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу враховується, що:

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);

- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);

- витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).

При вирішенні заяви товариства у цій справі суд враховує, що для включення всієї суми витрат на професійну правничу допомогу у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

З огляду на наведене вище у сукупності, керуючись зазначеними критеріями оцінки судових витрат на професійну правничу допомогу, ураховуючи характер спору та розумну необхідність судових витрат для розгляду конкретної справи, дослідивши заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додані до неї документи, суд вважає, що розмір заявлених позивачем до розподілу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн, що визначені Актом №01/25 від 17.09.2025 не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та не є співрозмірними із виконаним адвокатом обсягом робіт (наданими послугами).

Так, оцінюючи перелік наданих товариству послуг, суд, з огляду на вищенаведені критерії обґрунтованості, реальності (дійсності та необхідності) витрат на правову допомогу, співмірності, враховує що даний спір не є складним, стосується стягнення грошової заборгованості за договором за три місяці; справа розглядалася у спрощеному позовному провадженні, тобто справа є незначної складності та не потребувала значного обсягу процесуальних дій або складної правової кваліфікації. Крім того, позовні вимоги були задоволені у добровільному порядку після відкриття провадження у справі, що свідчить про відсутність необхідності тривалого судового розгляду, а наявний стаж адвокатської діяльності представника (15 років), обсяг наданих адвокатом послуг (позовна заява складена на 7 арк., що свідчить про невеликий обсяг затраченого часу на його підготовку), дає підстави дійти висновку про обґрунтованість понесених позивачем згідно з Актом №01/25 від 17.09.2025 витрат частково, у розмірі 5 000грн. В іншій частині (в розмірі 5000 грн) враховуючи заперечення відповідача, у їх задоволенні суд відмовляє за недоведеністю та неспівмірністю.

Щодо послуг, наданих товариству згідно з Актом №02/25 від 17.11.2025, суд констатує, що 17.11.2025 позивачем подано до господарського суду:

- заяву без номера від 17.11.2025 (вх.№8092), у якій повідомлено про сплату відповідачем заборгованості та заявлено про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору та про стягнення з відповідача 15000,00грн витрат на професійну правничу допомогу, 14 001,07грн судового збору;

- клопотання без номера від 17.11.2025 (вх.№8094), згідно з яким до справи долучено докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд відзначає, що такі послуги як підготовка та подання до суду клопотання про приєднання доказів (п.1.3 Акту №02/25 від 17.11.2025), на підставі якого до справи долучено докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, є дією, спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, тобто фактично є проявом реалізації принципів диспозитивності та відшкодування судових витрат.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 зазначено, що заява про ухвалення додаткового рішення фактично є поданням доказів щодо понесених витрат на правничу допомогу, а тому витрати на її підготовку не підлягають відшкодуванню. Отже, хоча позивачем і заявлено в Акті витрати в розмірі 1 000,00 грн за подання доказів (п. 1.3 Акту №02/25), однак у їх стягненні суд відмовляє, оскільки підготовка таких документів не визнається окремою професійною правничою допомогою, що підлягає компенсації.

Стосовно витрат позивача на підготовку та подання заяви про участь адвоката в судових засіданнях поза межами приміщення суду в режимі відео конференції (п.1.1 Акту №02/25 від 17.11.2025), такі підлягають відшкодуванню, оскільки є послугами з професійної правничої допомоги.

Так, складання та направлення процесуальних документів, зокрема заяви про участь у засіданні в режимі відеоконференції, не є суто технічною дією, а відноситься до професійної правничої допомоги, яка надається клієнту при розгляді справи. Такі дії в повній мірі забезпечують безпосередню участь представника у судових засіданнях, тому є предметом розподілу судових витрат.

Як вже зазначалося, при розгляді заяви про розподіл таких витрат суд у кожному конкретному випадку має перевірити: чи були ці витрати пов`язані з розглядом справи; чи не було з боку сторони зловживання правом на подання таких клопотань; чи є кількість часу, витраченого на підготовку (у даному випадку 1 година) обґрунтованою; чи є розмір цих витрат (1000,00 грн) пропорційним до предмета спору.

Оскільки послуга з підготовки заяви про участь представника в режимі відеоконференції (п.1.1. Акту від 17.11.2025 в розмірі 1000грн) безпосередньо пов`язана із представництвом інтересів ТОВ «ТЕРРА-ЛІДЕР» у суді, адже заява без номера від 29.09.2025 (вх.№6859) подана адвокатом Ганенком Р.А. для забезпечення участі у засіданнях по справі №921/549/25, а подання такої заяви є реалізацією права учасника справи на участь у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, передбаченого ст. 197 ГПК України, та відповідає критеріям розумності, така підлягає включенню до загальної суми витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати позивача на участь адвоката Ганенка Р.А. у судових засіданнях 21.10.2025 та 18.11.2025 (по 1000,00 грн за кожне засідання) (п. 1.2 та 1.5 Акта №02/25 від 17.11.2025) теж підлягають включенню в загальну суму витрат, які підлягають відшкодуванню, оскільки відповідно до п. 1.1 договору №08/09, Бюро зобов`язалося здійснювати представництво та захист інтересів Клієнта у судах. Пунктом 4.4 договору передбачено, що у вартість правничої допомоги включається час, витрачений адвокатом з моменту початку засідання і до його фактичного завершення. Участь адвоката у судових засіданнях 21.10.2025 та 18.11.2025 підтверджується протоколами судових засідань.

Участь представника у засіданнях, зокрема в режимі відеоконференції, є складовою частиною професійної правничої допомоги, оскільки забезпечує реалізацію прав клієнта в судовому процесі. Тривалість (1 година на кожне засідання) та вартість послуг відповідають умовам договору про погодинну оплату (п.3.2 договору №08/09) та підтверджені банківською випискою від 17.11.2025; витрати в розмірі 1000,00грн за підготовку та подання до суду заяви про закриття провадження у справі (п. 1.4 Акта №02/25 від 17.11.2025) у зв"язку з сплатою боргу відповідачем після відкриття провадження у справі також підлягають включенню до витрат позивача як такі, що були необхідними .

З урахуванням викладеного, керуючись критеріями реальності, розумності та співмірності судових витрат, а також беручи до уваги приписи частини третьої статті 130 Господарського процесуального кодексу України, суд доходить висновку про наявність підстав для часткове задоволення вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, суд вважає обґрунтованим та співмірним стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн, а в решті заявлених вимог у цій частині відмовляє.

Вирішуючи питання щодо покладення обов`язку їх відшкодування на відповідача суд зазначає, що провадження у даній справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України через відсутність предмета спору у зв`язку з повним та добровільним погашенням боргу відповідачем після відкриття провадження. Саме з цієї підстави позивач більше не підтримував заявлені позовні вимоги, а просив закрити провадження у справі.

Терміни «відмова позивача від позову» та «позивач не підтримує своїх вимог» не є тотожними, оскільки не підтримання позову може бути як активним (відмова), так і пасивним (відсутність предмета спору).

Стаття 130 ГПК України має назву "Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду", норми якої охоплюють всі підстави закриття провадження за ст. 231 ГПК України, у тому числі, визначені п. 2 ч. 1 цієї статті, - відсутність предмета спору.

Тобто, норми ч. 3 ст. 130 ГПК України застосовуються як при відмові від позову (п. 4 ч. 1 ст. 231), так і при закритті провадження через відсутність предмета спору (п. 2 ч. 1 ст. 231), якщо непідтримання вимог відбулося внаслідок їх задоволення відповідачем після пред`явлення позову. І у цьому контексті не має значення, хто ініціював закриття провадження, позивач чи відповідач або ж суд.

У разі добровільного погашення боргу відповідачем після відкриття провадження позивач має право на відшкодування судових витрат за рахунок відповідача згідно норм ч. 3 ст. 130 ГПК України.

Щодо судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 14 001,07 грн при поданні позову (платіжна інструкція №207 від 17.09.2025).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження розміру ставки судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 14 001,07 грн (ціна позову 933 404,90грн х 1,5%), втім оскільки позов подано в електронній формі 18.09.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС, збір, що підлягав сплаті, мав становити 11 200,86 грн (14 001,07х 0,8). Таким чином, різниця в розмірі 2 800,21 грн є надмірно сплаченою сумою, яка підлягає поверненню з Державного бюджету України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою суду від 18.11.2025 провадження у справі №921/549/25 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України через відсутність предмета спору.

Відповідно, решта суми судового збору 11 200,86 грн підпадає під дію п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» як така, що може бути повернута позивачу з Державного бюджету України.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено виключні підстави для повернення судового збору (за наявності клопотання особи, яка сплатила судовий збір), а саме:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмова у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, у позивача наявні правові підстави для повернення судового збору з бюджету за його клопотанням, зверненим до суду.

У матеріалах справи міститься заява позивача від 17.11.2025 (вх. №8092), у якій він просить покласти витрати, зокрема по відшкодуванню судового збору, на відповідача у справі на підставі ч. 3 ст. 130 ГПК України, однак дана заява не узгоджується з нормами ст.7 Закону України «Про судовий збір», а тому у її задоволенні суд відмовляє.

Оскільки позивачем не подано окремого клопотання про повернення судового збору з Державного бюджету України в порядку статті 7 Закону України «Про судовий збір», у суду відсутні підстави вирішувати питання про повернення судового збору в розмірі 11 200,86 грн з власної ініціативи.

Керуючись ст.ст.2, 4, 13, 42, 46, 73, 74, 86, 123, 128, 129, 130, 232-235, 255 ГПК України, ст.7 Закону України "Про судовий збір" господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕРРА-ЛІДЕР без номера від 17.11.2025 (вх.№8092 від 17.11.2025) про розподіл судових витрат, задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарська фірма "АГРО-ПРОБА" (вул.Садова, будинок 16, село Гнилиці Тернопільського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 32146818) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРРА-ЛІДЕР" (вул.Вишнева, будинок 26, село Пашківка Бучанського району Київської області, ідентифікаційний код 45556094) 9 000грн 00коп. витрат на професійну правничу допомогу.

На виконання ухвали видати наказ.

3. У решті заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено 30.03.2026.

Суддя Н.О. Андрусик