УХВАЛА

м. Київ

26.03.2026Справа № 910/15894/25

За заявоюПриватного підприємства "ФОБОС"
провідвід судді
у справі№ 910/15894/25
За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ПИВЗАВОД ГАМБРИНУС"
до 1) Приватного підприємства "ФОБОС" 2) Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій"
про визнання недійсним свідоцтва на торговельну марку та зобов`язання вчинити дії
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Панасюк Ю.М.
Представники сторін:

від позивача: Коваль А.М.;

від відповідача-1: Лебеденко М.Б.;

від відповідача-2: Поліщук Н.В.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/15894/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пивзавод Гамбринус» (далі також - позивач) до Приватного підприємства «ФОБОС» (далі також - відповідач-1) та Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (далі також - відповідач-2) відповідно до якого позивач просить:

- визнати недійсним повністю свідоцтво України № 366355 від 09.07.2025 р. на знак для товарів і послуг «Гамбринус пивний дім - 1883», що належить ПП «ФОБОС»;

- зобов`язати Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, ведення якого здійснюється в електронній формі, стосовно визнання недійсним повністю свідоцтва України № 366355 від 09.07.2025 р. та здійснити публікацію про це в офіційному електронному бюлетені "Промислова власність".

17.02.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, а також заява про стягнення з Приватного підприємства «ФОБОС» понесених судових витрат у розмірі 686 358,80 грн.

Крім того, 19.02.2026 позивач надав письмові пояснення щодо заперечень, поданих відповідачем-2 від 26.01.2026.

Відповідач-1, у свою чергу, 18.03.2026 подав заяву про зменшення заявлених позивачем до стягнення витрат на послуги адвоката до 10 000,00 грн.

Напередодні судового засідання 26.03.2026 до суду від відповідача-1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/15894/25 до вирішення іншої справи № 916/1050/26 і набрання в ній рішенням законної сили.

Безпосередньо в судовому засіданні 26.03.2026 суд наголосив на заявах та клопотаннях, які надійшли до суду після закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

За вимогами ст. 198 ГПК України головуючий відповідно до завдань господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій учасниками судового процесу..., в тому числі забезпечує повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи, порядок у судовому засіданні.

На підставі викладеного, учасники судового процесу зобов`язані виконувати розпорядження головуючого, дотримуватися встановленого порядку та утримуватися від будь-яких дій, що свідчать про явну неповагу до суду або встановлених у судді правил (ст. 200 ГПК України).

Керуючись положеннями ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, суд долучив до справи подані позивачем письмові пояснення на заперечення відповідача-2 та відповідь на відзив відповідача-1.

Представник відповідача-1 наполягав на задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та усно заявив про повернення на стадію підготовчого провадження.

Представник відповідача-2 доводи представника відповідача-1 підтримав, не заперечував проти повернення до стадії підготовчого провадження та проти зупинення справи.

Натомість, представник позивача проти заявлених відповідачем-1 клопотань заперечив.

Розглядаючи усне клопотання представника відповідача-1 про повернення на стадію підготовчого провадження, суд наголосив, що чинним господарським процесуальним законодавством не встановлено порядку та підстав для повернення до стадії підготовчого провадження. Повернення до стадії підготовчого провадження не є загальною практикою, а є виключенням та застосовується судом у виняткових випадках (схожу правову позицію викладено у постановах Верховного суду від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21, від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 03.04.2019 у справі № 913/317/18).

Відповідно до сталої позиції Верховного Суду, для вирішення питання щодо можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття суд першої інстанції має встановити:

- чи є обставини, якими сторона обґрунтовує таку необхідність, вагомими;

- чи відповідні процесуальні дії можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Така позиція міститься у постановах Верховного Суду від 10.12.2024 р. у справі № 922/1428/16, від 17.09.2024 р. у справі № 910/6145/23, від 16.07.2024 р. у справі № 927/1124/23, від 02.04.2024 у справі № 917/239/23.

Правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 204/6085/20, у якій зазначено: «Відповідно до практики Верховного Суду, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Разом з тим, такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

Заслухавши доводи представника відповідача-1, суд встановив, що наведені ним підстави для повернення в підготовче провадження не є винятковими, а всі процесуальні дії в даній справі відповідно до ст. 182 ГПК України вже були реалізовані судом на стадії підготовчого провадження.

Тому, усне клопотання представника ПП «ФОБОС» про повернення на стадію підготовчого провадження задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3-1 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Відповідач-1 у своєму клопотанні про зупинення посилається на п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Зважаючи на те, що клопотання про зупинення подане відповідачем-1 на стадії розгляду справи по суті, а наведені підстави для зупинення не підпадають під дію ч. 3 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України, то суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача-1 від 26.03.2026 про зупинення.

Після вирішення вказаних заяв та клопотань представник відповідача-1 усно заявив про відвід судді від розгляду справи № 910/15894/25.

Відповідно до ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно.

Суд оголосив перерву в судовому засіданні.

Після перерви суд заслухав доводи представника відповідача-1 щодо підстав для відводу судді від розгляду даної справи. Представник ПП «ФОБОС» наголошував, що є обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. На думку представника відповідача-1 суд надав перевагу доводам та клопотанням позивача, натомість відмовивши відповідачу-1 у задоволенні клопотань про повернення на стадію підготовчого провадження та у зупиненні до розгляду пов`язаної справи № 916/1050/26.

Представник ПП «ФОБОС» також вказав, що для обґрунтування правової позиції у даній справі необхідним є вирішення судової справи № 916/1050/26 та дослідження відповідних доказів.

Представник позивача проти заявленого відводу заперечив, оскільки відсутні підстави, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді, а заява відповідача-1 про повернення на стадію підготовчого провадження та про зупинення подані з метою затягування судового процесу. На думку представника позивача наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

У свою чергу, представник відповідача-2 надав усні пояснення та залишив вирішення питання про відвід на розсуд суду.

Розглянувши усну заяву представника ПП «ФОБОС» та заслухавши доводи безпосередньо в судовому засіданні, суд вважає заявлений відвід необґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу (ч. 2 ст. 35 ГПК України).

Доведення наявності таких обставин покладається на сторону, яка заявляє відвід.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України відвід повинен бути мотивованим та заявленим у передбачені вказаною статтею порядку та строки.

Судом враховано, що згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд у будь-який спосіб, неповага до суду забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 5 Кодексу суддівської етики, незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою забезпечення принципу верховенства права та невід`ємною складовою справедливого суду.

Положеннями ст. 10 Кодексу суддівської етики передбачено, що суддя виконує свій обов`язок безсторонньо та неупереджено.

Крім того, відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Положеннями законодавства встановлені поняття неупередженості та об`єктивності судді.

Неупередженість судді - один із ключових принципів правосуддя, який означає, що суддя повинен розглядати справу об`єктивно, чесно і без будь-якої зацікавленості у результаті.

Втім, об`єктивність судді визначає принцип, за яким суддя повинен приймати рішення на основі фактів, доказів і закону, а не емоцій, особистих симпатій чи тиску.

Заява представника відповідача-1 про відвід здебільшого обґрунтована тим, що наявні інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, у зв`язку з відмовою у задоволенні клопотань відповідача-1 про повернення на стадію підготовчого провадження та про зупинення провадження у справі, тощо.

У той же час, наявні у справі заяви та клопотання були розглянуті судом з урахуванням доводів та доказів сторін, а про результати їх розгляду та мотиви відмови в задоволенні клопотань зазначено безпосередньо в судовому засіданні.

Фактично, про неупередженість судді під час розгляду даної справи свідчить наступне:

- під час судового засідання по даній справі суддя не ставав на сторону жодного учасника (ні позивача, ні відповідача);

- свої рішення приймав лише на основі доказів і закону;

- був відсутній особистий інтерес до справи, тощо;

- суд не мав упередженого ставлення до сторін.

Щодо об`єктивності судді, то ним під час розгляду справи:

- зроблено аналіз усіх доказів у справі, а не вибіркових,

- застосовано закон, а не особисту думку;

- прийнято логічні та обґрунтовані рішення;

- надано пояснення, чому прийняте саме таке рішення, тощо.

Таким чином, суд керувався принципами, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка підтверджує поняття справедливого суду.

За змістом усної заяви про відвід судді вбачається, що наявність обставин для відводу судді від розгляду справи № 910/15894/25 фактично зводиться до незгоди заявника із процесуальними рішеннями судді.

Наведені заявником в обґрунтування заяви про відвід судді обставини щодо незгоди з процесуальними рішеннями судді, у розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, не можуть бути підставою для відводу судді.

Сама по собі незгода учасника справи із процесуальними рішеннями судді не свідчить про упередженість такого судді та не є підставою для його відводу відповідно до наведених норм Господарського процесуального кодексу України.

Як передбачено в п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2012 у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими, узгодженими.

Проте, жодних обґрунтувань щодо наявності обставин, які у розумінні приписів Господарського процесуального кодексу України можуть бути підставою для відводу судді, заявником не наведено. Доказів для спростування безсторонності судді Підченка Ю.О. заявником також не додано.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, дослідивши вказані заявником обставини та докази у справі, суд дійшов висновку, що наведені заявником підстави для відводу судді від розгляду справи № 910/15894/25 необґрунтовані та не містять підстав для відводу судді, у розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, а доводи представника ПП «ФОБОС» зводяться до незгоди з процесуальними діями (рішеннями) судді.

Заява представника Приватного підприємства "ФОБОС" про відвід судді Підченка Ю.О. від розгляду справи № 910/15894/25 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 35-36, 38-39, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ

1. Відвід судді Підченка Ю.О. від розгляду справи № 910/15894/25 визнати необґрунтованим.

2. У задоволенні заяви представника Приватного підприємства "ФОБОС" про відвід судді Підченка Ю.О. від розгляду справи № 910/15894/25 відмовити.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст ухвали складено та підписано - 31.03.2026

Суддя Ю.О. Підченко