ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" березня 2026 р. м. Київ Справа № 911/739/26

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали заяви про видачу судового наказу (вх.№9381/26 від 17.03.2026)

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВХЛІБ»

04080, місто Київ, вулиця Костянтинівська, будинок 64,

боржник: Відділ освіти Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області

09601, Київська область, Білоцерківський район, селище Рокитне, вулиця Заводська, будинок 2,

про видачу судового наказу

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВХЛІБ» до Відділу освіти Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області про видачу судового наказу (вх.№9381/26 від 17.03.2026), в якій заявлено про стягнення з боржника заборгованості у сумі 46564,98 грн.

За результатом розгляду заяви про видачу судового наказу та поданих заявником доказів, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з таких підстав.

Згідно зі статтею 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

В частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З матеріалів поданої заяви вбачається, що заявником на підтвердження сплати судового збору додано платіжну інструкцію №23691 від 03.03.2026 про сплату судового збору у розмірі 266,00 грн. Разом з тим, відповідно до розміру ставок судового збору за подання заяви про видачу судового наказу судовий збір складає 266,24 грн (з урахуванням коефіенту 0,8).

Відтак, надана Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВХЛІБ» квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки №23691 від 03.03.2026 у розмірі 266,00 грн не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подану заяву про видачу судового наказу у встановленому законом розмірі.

Відповідно до положень статті 151 Господарського процесуального кодексу України, за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про ненадання заявником належних доказів сплати судового збору за подану заяву у встановленому законом розмірі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частина 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу, оскільки таку заяву подано заявником з порушенням вимог частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВХЛІБ» до Відділу освіти Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області про видачу судового наказу (вх.№9381/26 від 17.03.2026).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 24.03.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня підписання.

Суддя С.О. Саванчук