ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" березня 2026 р. Cправа № 902/835/25(205/11908/25)

Господарський суд Вінницької області у складі

головуючого судді Лабунської Т.І.

за участю: секретаря судового засідання - Марчук А.П.

за відсутності представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальність "Таліон Плюс" (вул. Жабинського, буд. 13, м. Чернігів, Чернігівська обл.,14017, код 39700642 )

до фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості

в межах справи № 902/835/25

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/835/25 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність.

Ухвалою суду від 13.08.2025 відкрито провадження у справі № 902/835/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Белінську Н.О.

Ухвалою суду від 13.11.2025 затверджено план реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 від 05.11.2025, у редакції, вказаній в ухвалі.

09.02.2026 до Господарського суду Вінницької області від Вінницького міського суду Вінницької області надійшла справа № 205/11908/25 за позовом ТОВ "Таліон Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2025 постановлено цивільну справу за позовом ТОВ "Таліон Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати за підсудністю до Господарського суду Вінницької області для розгляду в по суті в межах справи № 902/835/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.02.2026, справу № 205/11908/25, розподілено судді Лабунській Т.І., з призначенням єдиного унікального номеру судової справи - № 902/835/25(205/11908/25).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.07.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 926996764 у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 27000,00 грн., шляхом переказу коштів на банківську карту, яку відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору.

11.02.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/21, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне йому право вимоги до відповідача коштів право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зокрема за кредитним договором № 926996764 від 29.07.2024, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

Внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору у відповідача перед позивачем виникла кредитна заборгованість, яка станом на момент подання позовної заяви становить 111 645,00 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 27 000,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 84 645,00 грн.

Ухвалою суду від 16.02.2026 матеріали справи № 902/835/25(205/11908/25) прийнято до свого провадження для розгляду в межах справи № 902/835/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи № 902/278/24(129/1951/25) по суті призначено на 19.03.2026.

На визначену дату представники сторін не з`явилися.

Як вбачається із змісту позовної заяви у цій справі, позивач не заперечує щодо можливого розгляду справи без його участі.

Ухвала суду від 16.02.2026 направлена до електронного кабінету позивача та відповідачу системі ЄСІТС, отримана останніми 16.02.2026, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Враховуючи вищевикладене, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення сторін про розгляд справи у суді, проте, останні не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні.

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд враховує, що неявка сторін чи їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

За приписами ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників судового процесу, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.07.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір кредитної лінії № 926996764. Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом, одноразовим ідентифікатором FEKS, відправлено 29.07.2024 17:08:22, введено 29.07.2024 17:10:22.

Відповідно до п.2.1 Договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту у розмірі 27 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором в сумі 15000 грн. 29.07.2024 (що є датою надання кредиту). Другий та решта траншів за Договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим Договором (п.2.3-2.4 Договору).

На момент укладення цього Договору строк дисконтного періоду кредитування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу (п.3.1 Договору).

Відповідно до п.5.1 Договору кожен окремий транш за цим Договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки НОМЕР_2, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.

Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 28.08.2029 (п.7.3 Договору).

Відповідно до п. 8.1. Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника договором не передбачено.

Згідно з п. 8.3 Договору на момент укладення цього договору та отримання першого траншу за цим договором Базова процентна ставка складає 1,50 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 відсотків річних. У разі отримання додаткових траншів за цим договором після 21.08.2024 року базова процентна ставка, яка використовується нарахування процентів за користування цими додатковими траншами, обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає 1% за день користування таким траншем.

Кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором. У разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору (п. 9.1.1.1, 9.1.1.7 Договору).

Відповідно до п. 11.1 Договору, Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання; у будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.

Згідно з п. 9.2.1.6. Договору Позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору, розірвати чи припинити Договір, без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. У такому випадку Позичальник зобов`язаний повернути суму отриманого Кредиту та нарахованих процентів за користування Кредитом відповідно до кількості днів користування.

29.07.2024 ОСОБА_1 також підписано паспорт споживчого кредиту до договору № 926996764 від 29.07.2024, в якому зазначено основні умови кредитування, інформацію щодо процентної ставки, порядок повернення кредиту. Паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача ОСОБА_1 .

Крім того, 05.08.2024, 06.08.2024, 08.08.2024, 09.08.2024, 10.08.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткові угоди до договору № 926996764 від 29.07.2024.

На виконання умов Кредитного договору, 27.07.2025 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» ініціювало переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ "ПрофітГід" на платіжну картку НОМЕР_2 , що свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».

ТОВ «Профітгід» підтвердило, що в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-757 від 06.09.2023 року та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника ТОВ «ПрофітГід» було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача, а саме: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 29.07.2024 року здійснило переказ коштів у сумі 15 000,00 грн., 05.08.2024 - 2100,00 грн., 06.08.2024 - 6 000,00 грн., 08.08.20204 - 2 400,00 грн., 09.08.2024 - 900,00 грн., 09.08.2024 - 200,00 грн., 10.08.2024 - 400,00 грн., на платіжну картку НОМЕР_2 ОСОБА_1 згідно договору (оферти) №996996764 від 29.07.2024.

Згідно довідок ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання кредитного договору №926996764 від 29.07.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було ініційовано платіжну операцію, шляхом подання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг з наступними реквізитами: платник АТ «ОТП Банк», надавач послуг АТ «Універсал Банк», особа платника ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», рахунок платника - НОМЕР_3 , особа отримувача ОСОБА_1 , платіжна карта отримувача № НОМЕР_2, сума платіжної операції 15 000 грн., дата ініціювання платіжної інструкції 29.07.2024, сума платіжної операції 2 100,00 грн., дата ініціювання платіжної інструкції 05.08.2024, сума платіжної операції 6 000,00 грн., дата ініціювання платіжної інструкції 06.08.2024, сума платіжної операції 2 400 грн., дата ініціювання платіжної інструкції 08.08.2024, сума платіжної операції 900,00 грн., дата ініціювання платіжної інструкції 09.08.2024, сума платіжної операції 200,00 грн., дата ініціювання платіжної інструкції 09.08.2024, сума платіжної операції 400,00 грн., дата ініціювання платіжної інструкції 10.08.2024.

Отже, зважаючи на описані вище обставини, матеріалами справи підтверджується укладення між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 договору кредитної лінії № 926996764 від 29.07.2024 і надання ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» коштів згідно цього договору Позичальнику в сумі 27 000,00 грн.

Проте, всупереч умов договору № 926996764 від 29.07.2024 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 125 145,00 грн. станом на 11.02.2025, яка складається з наступного: 27 000,00 грн - заборгованість по кредиту; 84 645,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, неустойка - 13 500,00 грн.

11.02.2025 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/21, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступає шляхом продажу ТОВ «Таліон Плюс», а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі прав вимоги.

Сплата ТОВ «Таліон Плюс» коштів за цим договором підтверджується копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1184 від 26.02.2025.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №МВ-ТП/21 від 11.02.2025 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги, зокрема, за договором кредитної лінії № 926996764 від 29.07.2024.

Договір факторингу не визнаний недійсними (доказів протилежного суду не надано), згідно ст. 204 ЦК України договір є дійсним і враховується судом.

Згідно листа № 926996764/11022025/Э від 11.02.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надіслано ОСОБА_1 на її електронну адресу повідомлення про відступлення права вимоги.

05.07.2025 ТОВ «Таліон Плюс» надіслано ОСОБА_1 на її електронну адресу повідомлення про дострокове розірвання договору №9.07.2024, у зв`язку із простроченою заборгованістю по оплаті процентів за користування кредитом, що складає 98 145,00 грн.

Отже, беручи до уваги викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що наявними у справі доказами підтверджується набуття ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права вимоги до відповідача - ОСОБА_1 по зазначеному вище договору кредитної лінії № 9.07.2024.

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» відповідач - ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 926996764 від 29.07.2024 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 27 000 грн.; заборгованість по відсотках 84 645,00 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Разом з тим, на час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Письмовими матеріалами справи підтверджується, що заборгованість відповідача за кредитним договором та договором факторингу склала 111 645,00 грн., з яких: 27 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 84 645,00 грн. - заборгованість по відсотках.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)

Таким чином, ТОВ "Таліон Плюс" набувши статусу нового кредитора у кредитному договорі № 926996764 від 29.07.2024 отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про погашення наявної у неї заборгованості за вказаним договором.

Відповідач, не подавши до суду відзив, вимог позивача не спростував, доказів виконання грошового зобов`язання за умовами Кредитного договору не надав.

Відтак, суд вважає доводи позивача та надані ним докази є вірогідними та не спростованими відповідачем, відносно укладення сторонами кредитного договору, отримання нею кредитних коштів, а також неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по погашенню кредиту та сплати процентів в повному обсязі у визначені графіком погашення строки.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 111 645,00 грн., з яких: 27 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 84 645,00 грн. - заборгованість по відсотках є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухвалені рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на наведене, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

У поданій до суду заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в частині витрат позивача на правову допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 02.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» укладено договір про надання правової допомоги № 5.

Судом встановлено, що згідно згідно п.1.1 Договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу у обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

За результатами надання правової допомоги складається акт приймання-передачі наданих послуг, що підписується представниками кожної зі Сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість (п.4.2).

Умовами додаткової угоди № 1092 від 01.07.2025 сторони погодили, що вартість послуг Адвокатського об`єднання по супроводженню справи становить 5000грн.

На підтвердження загальної вартості послуг в сумі 5 000 грн., наданих Адвокатом у матеріалах справи наявний обопільно підписаний позивачем та АО «ЛЮТІ» акт приймання-передачі наданих послуг від 01.07.2025 відповідно до договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 на суму 5 000,00 грн, яким обумовлено, що АО «ЛЮТІ» надані Клієнту - ТОВ «Таліон Плюс» наступні послуги: підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; аналіз судової правктики; надання юридичних консультацій - 1000,00 грн (4 год.); підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) - 500,00 грн (2 год.); підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірки, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду - 3 500,00 грн (10 год.).

Відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 1093 від 01.07.2025: платник ТОВ «Таліон Плюс» сплатив на користь АО «ЛЮТІ» 5000,00 грн за надання правової допомоги згідно договору №5 від 02.12.2024 та додаткової угоди №1092 від 01.07.2025 у справі про стягнення заборгованості.

Окрім того, матеріали справи містять копії ордеру про надання правничої допомоги від 02.12.2024, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000666 від від 22.03.2019, виданого гр. Колінько А.В.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 висловлено правову позицію, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №908/2702/21 від 12.01.2023 викладено висновок, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.

Так, за приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи зміст норм статей 2, 11, 15 ГПК України питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Окремо суд звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова від 12.05.2020 у справі №904/4507/18), що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання.

Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, а також доказів, котрі могли б підтвердити неспівмірність таких витрат, поряд з цим підстави для застосування критеріїв, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України, на переконання суду, відсутні.

Водночас заявлений розмір гонорару адвоката відповідає попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат на професійну правничу допомогу, визначеному у позовній заяві.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 11, 12, 13, 15, 18, 73, 74, 76-79, 86, 123, 126, 129, 196, 210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 252, 255, 256, 326, 327 ГПК України -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (вул. Жабинського, буд. 13, м. Чернігів, Чернігівська обл.,14017, код 39700642) 111 645,00 грн - заборгованості за кредитним договором № 926996764 від 29.07.2024, а також 2 422,40 грн - витрат на сплату судового збору та 5 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Копію рішення надіслати до електронних кабінетів у системі ЄСІТС та на електронні адреси:ТОВ "Таліон Плюс" - ІНФОРМАЦІЯ_5; ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_3

Повне рішення складено 25 березня 2026 р.

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ТОВ "Таліон Плюс" (вул. Жабинського, буд. 13, м. Чернігів, Чернігівська обл.,14017);

3 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).