ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року Справа № 903/74/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників:

скаржника: Гаврилова Н.В.

боржника: не з`явився

арбітражний керуючий: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу Господарського суду Волинської області, постановлену 04.11.2025 суддею Слободян О.Г. у м. Луцьк у справі № 903/74/25

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лібрагруп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега Сталь Пак"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 18.02.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Омега Сталь Пак"; визнано у встановленому порядку доведені кредиторські вимоги ТзОВ "Лібрагруп" до боржника на загальну суму 1190727, 09 грн та зобов`язано розпорядника майна включити вимоги до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 96224 грн - вимоги першої черги; 1067421, 67 грн - вимоги четвертої черги; 27081, 42 грн - вимоги шостої черги; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів до 07.08.2025; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Григор`єва В.В.; вжито заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави.

20.02.2025 на офіційному веб-порталі судової влади України судом було здійснено оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Омега Сталь Пак".

Постановою суду першої інстанції від 10.06.2025 припинено процедуру розпорядження майном боржника; визнано боржника банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру ТзОВ "Омега Сталь Пак" строком на 12 місяців; призначено ліквідатором арбітражного керуючого Григор`єва В.В.

16.10.2025 до суду першої інстанції від Головного управління ДПС у Волинській області надійшла заява про визнання кредиторських вимог до боржника на суму 33757, 87 грн та судовий збір в сумі 6056 грн - вимоги першої черги.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 04.11.2025 у даній справі заяву Головного управління ДПС у Волинській області з грошовими вимогами до боржника задоволено частково; визнано у встановленому порядку доведені грошові вимоги управління до боржника на загальну суму 667, 97 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості: 101, 60 грн - вимоги першої черги; 566, 37 грн - вимоги другої черги; у задоволенні заяви управління в частині визнання грошових вимог на суму 33191, 50 грн та на суму 5954, 40 грн судового збору - відмовлено.

До Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Головного управління ДПС у Волинській області, в якій кредитор просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви управління про визнання кредиторських вимог на суму 33191, 50 грн та 5954, 40 грн судового збору; прийняти нове судове рішення, яким визнати кредиторські вимоги Головного управління ДПС у Волинській області повністю.

На думку скаржника, суд першої інстанції не надав оцінки тій обставині, що оскільки грошові вимоги боржника перед контролюючим органом виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство, то вони є поточними, а саме не підлягають розгляду та визнанню у процедурі розпорядження майном, відповідно такі вимоги не включаються до реєстру вимог кредиторів боржника на етапі процедури розпорядження майном, а підлягають розгляду та їх включенню у ліквідаційній процедурі. Також управління вважає, що суд першої інстанції не дослідив зміст актів перевірок та податкових повідомлень-рішень на предмет встановлення моменту виникнення грошових зобов`язань у боржника і період за який ГУ ДПС у Волинській області здійснено їх нарахування.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Волинській області на ухвалу Господарського суду Волинської області від 04.11.2025 у справі № 903/74/25; призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Від арбітражного керуючого Григор`єва В.В. до апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі відповідно до аргументів, викладеній у останній. Наполягла на тому, що заявлені вимоги управління є поточними вимогами та просила суд постановити рішення про визнання вимог Головного управління ДПС у Волинській області до боржника у даній справі у повному обсязі.

Інші учасники провадження явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду апеляційної скарги усі учасники були повідомлені належним чином.

За умовами ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що всі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи та явка сторін обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про відсутність перешкод для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, а також перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали, заслухавши у судовому засіданні представника скаржника, Північно-західний апеляційний господарський суд зазначає таке.

Згідно ст. 1 КУзПБ, кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України (далі - ПК України) здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

В силу ч. 4 ст. 60 КУзПБ, у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної ст. 64 цього Кодексу. Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 36.1 ст. 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Із заяви управління про визнання кредиторських вимог вбачається, що останнє вказало, що ТзОВ "Омега Сталь Пак" допущено податковий борг по платежах до бюджету в сумі 33757, 87 грн з таких платежів: по податку на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства в сумі 31831,50 грн, який виник внаслідок донарахування штрафних санкцій, згідно податкових повідомлень-рішень № 4 від 25.04.2025 в сумі 23565, 30 грн (акт перевірки № 02.04.2025 № 9498/03-20-04-04/43432677), № 00/21452/04-15 від 14.07.2025 в сумі 6123, 90 грн (акт перевірки від 02.06.2025 № 15614/03-20-04-06-10/4343267), № 00/21464/04-06-15 від 14.07.2025 в сумі 2142, 30 грн (акт перевірки від 02.06.2025 № 15614/03-20-04-06-10/4343267); по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 1360 грн, який виник внаслідок донарахування штрафної санкції, згідно податкового повідомлення-рішення № 615 від 04.08.2025 в сумі 1360 грн (акт перевірки 17775/03-20-04-06-10/43432677 від 24.06.2025); по єдиному соціальному внеску в сумі 566, 37 грн, який виник внаслідок нарахування платником податку, згідно поданої декларації № від 08.02.2025 в сумі 10933, 09 грн по терміну сплати 20.02.2025. Управління зауважило, що несплачені у встановлені законодавством строки суми податкового зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Відповідно до підпункту 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно підпункту 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір, на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.

В силу п. 41.2 ст. 41 ПК України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Колегія суддів констатує, що грошові вимоги Головного управління ДПС у Волинській області, в частині нарахування платником податку по єдиному соціальному внеску у розмірі 566, 37 грн згідно поданої декларації № від 08.02.2025, підтверджуються довідкою про наявність заборгованості по платежах до бюджету ТзОВ "Омега Сталь Пак", витягом з АІС ПБ щодо товариства, розрахунком податкового боргу по платежах до бюджету.

Зважаючи на той факт, що такі вимоги нараховані до введення мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника згідно ухвали суду від 18.02.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Омега Сталь Пак", апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про їх підставність та, відповідно, визнання судом із включенням до реєстру вимог кредиторів в порядку черговості.

Щодо нарахувань управління в частині штрафних санкцій по податку на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства в сумі 31831, 50 грн, колегія суддів зазначає слідуюче.

Як вбачається із обґрунтування вказаних кредиторських вимог, управління вказало, що за результатами камеральної перевірки податкової та фінансової звітності боржника (акт перевірки від 02.04.2025 № 9498/03-20-04-04/43432677), встановлено не вірне відображення сум податку на прибуток за результатами попереднього звітного (податкового періоду поточного року з урахувань у декларації з податку на прибуток підприємства за 2024 рік, чим занижено податкове зобов`язання з податку на прибуток за 2024 рік на 21423 грн, відповідно донараховано за податковим зобов`язанням в сумі 21423 грн та штрафну санкцію в сумі 2142, 30 грн, згідно податкових повідомлень-рішень № 4 від 25.04.2025 в сумі 23565, 30 грн. За результатами камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємства ТзОВ "Омега Сталь Пак" (акт перевірки від 02.06.2025 № 15614/03-20-04-06-10/43432677), встановлено порушення боржником термінів сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємств за 2023 рік. Відповідно до поданої до контролюючого органу декларації з податку на прибуток підприємств за 2023 рік від 29.02.2024 № в сумі 210128 грн при граничному терміні сплати податку на прибуток підприємств 11.03.2024, погашено 19.11.2024, 11.03.2025, чим порушено п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, відповідно донараховано штрафні санкції (10%), згідно податкових повідомлень-рішень № 00/21452/04-06-15 від 14.07.2025 в сумі 6123, 90 грн, № 00/21464/04-06-15 від 14.07.2025 в сумі 2142, 30 грн.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 18.02.2025 у даній справі було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - ТзОВ "Омега Сталь Пак".

Згідно приписів ст. 41 КУзПБ, мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю, у якого перебуває виконавче провадження на виконанні.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника) або перебування майна боржника, яке є предметом забезпечення, на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Відтак, донарахування штрафних санкцій з 18.02.2025 є неправомірним.

Разом з тим, як зазначено вище, 10.06.2025 місцевим господарським судом було винесено постанову про визнання боржника банкрутом.

Відповідно до ст. 59 КУзПБ з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

В силу ч. 4 ст. 60 КУзПБ, у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Суд констатує, що оскільки допущене порушення та нараховані штрафні санкції стосуються періоду фінансово-господарської діяльності боржника за 2023-2024 роки, тобто до введення мораторію, вони можуть вважатися конкурсними незалежно від дати оформлення податковим органом такого порушення, що додатково спростовує посилання скаржника на дату оформлення податкових повідомлень-рішень.

Вказаний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16.04.2024 у справі № 926/869-б/23, від 02.07.2024 у справі № 908/855/22 та від 27.08.2024 у справі № 908/88/22.

З огляду на вищевикладене, зазначені вимоги управління обґрунтовано відхилено місцевим господарським судом.

Стосовно вимог податкового органу в сумі 1360 грн, суд зазначає, що кредитор такі вимоги обґрунтував тим, що за результатами камеральної перевірки щодо неподання/несвоєчасного подання податкової звітності з податку на додану вартість (акт перевірки від 24.06.2025 № 17775/03-20-04-06-10/43432677), встановлено не подання податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2025 року при терміні подачі 20.03.2025, за березень 2025 року при терміні подачі 24.04.2025, за квітень 2025 року при терміну подачі 20.05.2025, за травень 2025 при терміні подачі 20.06.2025, чим порушено вимоги п. 49.2 підпункту 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 розділу ІІ, п. 203.1 ст. 203 розділу V Податкового кодексу України, відповідно донараховано штрафну санкцію в сумі 1360 грн, згідно податкового повідомлення-рішення № 615 від 04.08.2025.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність таких нарахувань з огляду на те, що останні виникли після порушення провадження у справі та до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, а відтак, згідно ч. 4 ст. 60 КУзПБ, вони є поточними та підлягають визнанню із включенням до відповідної черги.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги управління та, відповідно, часткове визнання його грошових вимог, вимоги в частині судового збору підлягають визнанню пропорційно розміру їх визнання судом, а саме у розмірі 363, 36 грн із включенням їх в порядку черговості до відповідної черги.

В силу ч. 1 ст. 64 КУзПБ, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому: 1) у першу чергу задовольняються: вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати працюючим та звільненим працівникам банкрута, грошові компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, інші кошти, належні працівникам у зв`язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов`язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, які направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), а також вихідна допомога, належна працівникам у зв`язку з припиненням трудових відносин, та нараховані на ці суми страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, у тому числі відшкодування кредиту, отриманого на ці цілі; вимоги щодо виплати заборгованості із компенсації збитків, завданих Державному бюджету України внаслідок виконання рішень Європейського суду з прав людини, постановлених проти України; вимоги кредиторів за договорами страхування; витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, які понесені і не сплачені до відкриття ліквідаційної процедури; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їхніх коштів; вимоги кредиторів за договорами залучення проміжного та/або нового фінансування у процедурі превентивної реструктуризації; 2) вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Пенсійного фонду України за громадян, які застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Пенсійному фонду України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників); 3) у третю чергу задовольняються: вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); вимоги центрального органу виконавчої влади, що здійснює управління державним резервом; 4) у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою; 5) у п`яту чергу задовольняються вимоги щодо повернення внесків членів трудового колективу до статутного капіталу підприємства; 6) у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 64 КУзПБ, заявлені грошові вимоги управління підлягають частковому визнанню із наступною черговістю їх задоволення: 566, 37 грн - вимоги другої черги, 1360 грн - вимоги шостої черги та 363, 36 грн - вимоги першої черги.

В силу приписів ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведені обставини, судова колегія констатує, що доводи апеляційної скарги управління частково знайшли своє підтвердження, відповідно, ухвала Господарського суду Волинської області від 04.11.2025 у справі № 903/74/25, згідно вимог ст. 277 ГПК України, підлягає зміні стосовно сум грошових вимог Головного управління ДПС у Волинській області та черговості їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 04 листопада 2025 року у справі № 903/74/25 змінити. Викласти пункти 2 та 3 резолютивної частини ухвали в наступній редакції:

"2. Визнати у встановленому порядку доведені грошові вимоги Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, Київський майдан, 4, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Омега Сталь Пак" (10025, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Вітрука, буд.27, ) на загальну суму 2289, 73 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у наступній черговості:

- 363, 36 грн - вимоги першої черги;

- 566, 37 грн - вимоги другої черги;

- 1360 грн - вимоги шостої черги.

3. У задоволенні заяви Головного управління ДПС у Волинській області в частині визнання грошових вимог на суму 31831, 50 грн та на суму 5692, 64 грн судового збору - відмовити.".

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Матеріали оскарження ухвали у справі № 903/74/25 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складено "20" березня 2026 року.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Крейбух О.Г.