ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/3345/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

при секретарі судового засідання: Фещук В.М.,

за участю ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" арбітражного керуючого Леонова К.Ю. та представників:

від Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" Гижко О.Л., Крижовий Д.В.,

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" Симончук О.М.,

від інших учасників процесу участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.11.2025 про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень ліквідатора банкрута та продовження строку ліквідаційної процедури, прийняту суддею Грабован Л.І., м. Одеса, повний текст складено 14.11.2025,

у справі №916/3345/21

за заявою: Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.11.2021 відкрито провадження у справі №916/3345/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод".

Постановою Господарського суду Одеської області від 14.10.2022 у справі №916/3345/21 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" банкрутом; відкрито відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича.

03.10.2025 до суду першої інстанції від ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича надійшли заява №02-01/15-172 від 03.10.2025 (вх.№3-889/25 від 03.10.2025) про відсторонення його від виконання повноважень ліквідатора банкрута за власною ініціативою, а також клопотання №02-01/15-171 від 03.10.2025 (вх.№3-890/25 від 03.10.2025) про продовження строку для подання звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута.

Вказані клопотання обґрунтовані реалізацією арбітражним керуючим наданого йому чинним законодавством права на відсторонення останнього від виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство за власною ініціативою, а також прийняттям комітетом кредиторів рішення, оформленого протоколом №10 від 03.10.2025, щодо продовження строку для подання звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод".

06.10.2025 до місцевого господарського суду надійшло клопотання комітету кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" б/н від 06.10.2025 (вх.№3-901/25 від 06.10.2025) про відсторонення ліквідатора та призначення нового ліквідатора, яке обґрунтоване тим, що вказаним комітетом було прийнято рішення, оформлене протоколом №10 від 03.10.2025, стосовно відсторонення арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича від виконання обов`язків ліквідатора у даній справі та визначення кандидатури арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича для призначення новим ліквідатором банкрута.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.11.2025 у справі №916/3345/21 (суддя Грабован Л.І.), зокрема, задоволено заяву арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича (вх.№3-889/25 від 03.10.2025) про відсторонення від виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" за власним бажанням; відсторонено арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича від виконання повноважень ліквідатора банкрута; задоволено клопотання комітету кредиторів (вх.№3-901/25 від 06.10.2025) про відсторонення арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича від виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" та призначення арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод"; призначено арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод"; зобов`язано арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича у десятиденний строк передати арбітражному керуючому Леонову Костянтину Юрійовичу всю реєстраційну, бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" і надати до суду докази передачі документів та матеріальних цінностей ліквідатору банкрута арбітражному керуючому Леонову Костянтину Юрійовичу не пізніше 5 днів з дня підписання акту приймання-передачі; задоволено клопотання (вх.№3-890/25 від 03.10.2025) та продовжено строк ліквідаційної процедури Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" і строк повноважень ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича на 6 місяців, а саме: до 05.05.2026.

Дане судове рішення мотивоване наявністю правових підстав для зміни ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" з арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича, якого відсторонено за власним бажанням, на арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича, який надав свою згоду на призначення його ліквідатором банкрута, а також необхідністю додаткового часу для проведення ліквідатором усіх заходів, передбачених для відповідної процедури Кодексом України з процедур банкрутства.

Не погодившись з постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.11.2025 у справі №916/3345/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича про відсторонення від виконання повноважень ліквідатора, відмовити у задоволенні клопотання про призначення ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" Леонова Костянтина Юрійовича, відмовити у задоволенні клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" про продовження ліквідаційної процедури та зобов`язати ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича надати до суду звіт за підсумками ліквідаційної процедури Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" у порядку статті 65 Кодексу України з процедур банкрутства з підтверджуючими документами, а також повернути справу до суду першої інстанції для розгляду звіту ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича за підсумками ліквідаційної процедури і ухвалення відповідного рішення у порядку статті 65 Кодексу України з процедур банкрутства.

Зокрема, скаржник наголошує на відсутності об`єктивних підстав для відсторонення арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича від повноважень ліквідатора банкрута, оскільки протягом здійснення ліквідаційної процедури його дії кредиторами не оскаржувалися та визнавалися задовільними, відтак заміна цього ліквідатора до надання ним звіту за наслідками ліквідаційної процедури на виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 11.08.2025 у даній справі, якою зазначеного арбітражного керуючого зобов`язано надати такий звіт у порядку статті 65 Кодексу України з процедур банкрутства, є необґрунтованою, а також суперечить принципам правової визначеності та процесуальної економії. Крім того, апелянт зазначає про допущену судом першої інстанції непослідовність під час постановлення оскаржуваної ухвали, якою одночасно задоволено заяву ліквідатора про його відсторонення та клопотання цього ж ліквідатора про продовження строку ліквідаційної процедури і повноважень вже новопризначеного ліквідатора.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 12.01.2026 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, а також встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу та будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 27.01.2026.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 27.01.2026 (вх.№4853/25/Д2 від 28.01.2026) Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.11.2025 у справі №916/3345/21 без змін, посилаючись на те, що відповідно до чинного законодавства арбітражний керуючий може бути відсторонений за власною заявою незалежно від стадії провадження та обсягу виконаних ним дій, при цьому подання звіту у порядку статті 65 Кодексу України з процедур банкрутства не є передумовою для припинення його повноважень, тим більше, що обов`язок подання такого звіту існує лише в межах чинних повноважень ліквідатора, натомість після його заміни переходить до новопризначеного арбітражного керуючого. Додатково даний кредитор зауважує на тому, що продовження строку ліквідаційної процедури належить до дискреційних повноважень суду і не залежить виключно від суб`єкта подання відповідного клопотання.

27.01.2026 до суду апеляційної інстанції від арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу б/н від 27.01.2026 (вх.№4853/25/Д3 від 28.01.2026), в якому він просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.11.2025 у справі №916/3345/21 без змін, стверджуючи про те, що позиція апелянта ґрунтується на хибному тлумаченні норм Кодексу України з процедур банкрутства та необґрунтованому ігноруванні як самостійного характеру права арбітражного керуючого на дострокове припинення своїх повноважень, так і права суду на продовження строку ліквідаційної процедури для належного здійснення новопризначеним ліквідатором покладених на нього обов`язків.

Інші учасники процесу своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзивів на апеляційну скаргу не надали, що в силу частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 вирішено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.11.2025 про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень ліквідатора банкрута та продовження строку ліквідаційної процедури у справі №916/3345/21 поза межами строку, встановленого частиною третьою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній для забезпечення можливості реалізації учасниками процесу відповідних процесуальних прав з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, та призначено дану справу до розгляду на 25.03.2026 об 11:00.

У судовому засіданні 25.03.2026, проведеному в режимі відеоконференції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" підтримав апеляційну скаргу; арбітражний керуючий Леонов Костянтин Юрійович та представники Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" висловили заперечення проти її задоволення; представники інших учасників процесу участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (т.18 а.с.175, 177-179).

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича, а також представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" та Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

03.10.2025 відбулося засідання комітету кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод", на якому було прийнято рішення, оформлене протоколом №10 від 03.10.2025, а саме:

-прийнято до відома поточний звіт ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод";

-схвалено пропозицію ліквідатора банкрута щодо продовження строку для подання звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" та повноважень ліквідатора на 6 місяців, а також уповноважено останнього звернутися до Господарського суду Одеської області з відповідним клопотанням;

-визначено кандидатуру ліквідатора у справі №916/3345/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича та вирішено рекомендувати Господарському суду Одеської області призначити останнього ліквідатором банкрута.

У голосуванні взяли участь Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" голосів, що становить 99,96%), Приватне підприємство "Укрінфор" (1291976 голосів, що становить 0,03%) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" (409065 голосів, що становить 0,01%).

З матеріалів справи вбачається, що арбітражним керуючим Беркутом Максимом Сергійовичем до суду першої інстанції також було подано:

-поточний звіт ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" про проведену роботу у ліквідаційній процедурі, в якому відображено перелік дій та вжитих ліквідатором заходів, спрямованих на пошук/виявлення активів банкрута шляхом направлення запитів та отримання відповідей від установ і організацій щодо інформації/відомостей про майно та діяльність вказаного товариства;

-відомості щодо інвентаризації майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод";

-реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод";

-звіт про аналіз фінансового-господарського стану Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод".

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

В силу пункту 3 частини першої статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх повноважень.

У статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що ліквідатор арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.

Через арбітражного керуючого (ліквідатора) здійснюються правовідносини між сторонами, господарським судом та іншими учасниками у справі про банкрутство. Як учасник провадження у справі про банкрутство, арбітражний керуючий набуває такого статусу лише після прийняття судом відповідного процесуального документа. При цьому, ліквідатор у справі про банкрутство має самостійний статус як особа, що за рішенням суду зобов`язана належним чином виконувати свої повноваження в ході ліквідаційної процедури.

Відповідно до абзацу 1 частини четвертої статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за його заявою.

Відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі: 1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого; 2) зловживання правами арбітражного керуючого; 3) подання до суду неправдивих відомостей; 4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом; 5) припинення діяльності арбітражного керуючого; 6) наявності реального чи потенційного конфлікту інтересів (абзаци 2-8 частини четвертої статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства).

Положеннями абзацу 10 частини четвертої статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства унормовано, що комітет кредиторів має право в будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень незалежно від наявності таких підстав.

Згідно з абзацом 11 частини четвертої статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства за наявності підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень або за клопотанням комітету кредиторів господарський суд протягом 14 днів постановляє ухвалу про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень.

Таким чином, законодавцем визначено три випадки (і відповідні їм підстави) відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень:

-за заявою самого арбітражного керуючого (абзац перший частини четвертої статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства);

-за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою господарського суду за наявністю підстав, визначених у самому Кодексі (абзаци 2-8 частини четвертої статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства);

-за клопотанням комітету кредиторів незалежно від наявності підстав (абзац 10 частини четвертої статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства).

Норма абзацу першого частини четвертої статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства щодо відсторонення арбітражного керуючого від виконання відповідних повноважень у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого застосовується як імперативна.

Аналогічний правовий висновок судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладений у постанові від 20.05.2021 у справі №922/3369/19.

Право арбітражного керуючого на подання заяви про дострокове припинення повноважень є складовою його процесуальної автономії як незалежного учасника провадження у справі про банкрутство. Така правова конструкція узгоджується з принципом заборони примусу до виконання функцій правового характеру без волевиявлення особи, що випливає із загальних засад верховенства права.

Процедура ліквідації банкрута є безперервним процесом, який не може бути поставлений у залежність від особистості конкретного арбітражного керуючого. У доктрині банкрутства ліквідатор розглядається як процесуальний "носій функції", а не як самостійний суб`єкт матеріального обов`язку щодо завершення процедури. Саме тому заміна ліквідатора не перериває перебіг ліквідаційної процедури та не впливає на обсяг обов`язків, які покладаються на відповідний інститут у цілому, що кореспондується з підходом Верховного Суду щодо функціонального, а не персоніфікованого характеру повноважень арбітражного керуючого. Забезпечення процесуальної стабільності у справах про банкрутство досягається не шляхом збереження незмінності складу учасників процедури, а шляхом дотримання визначеного законом порядку їх заміни.

Відтак заява ліквідатора про дострокове припинення його повноважень є самостійною та достатньою правовою підставою для заміни останнього і господарський суд не зобов`язаний оцінювати таке рішення ліквідатора на предмет його доцільності або через призму необхідності отримання згоди кредиторів, адже у даному випадку відсторонення виступає реалізацією права арбітражного керуючого на припинення повноважень, а не дисциплінарним заходом або формою відповідальності.

Зазначеним спростовуються доводи скаржника про відсутність об`єктивних підстав для відсторонення арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича від повноважень ліквідатора банкрута у зв`язку з тим, що протягом здійснення ліквідаційної процедури його дії кредиторами не оскаржувалися та визнавалися задовільними, адже, як зазначено вище, можливість реалізації відповідного права арбітражного керуючого на його відсторонення за власною ініціативою чинним законодавством не ставиться в залежність від наявності певних підстав для такого відсторонення. Більше того, примусове продовження виконання повноважень особою, яка прямо заявила про відсутність бажання щодо подальшого здійснення функцій ліквідатора, не відповідає ні меті процедури банкрутства, ні завданням ефективного судового контролю.

Посилання апелянта на те, що заміна ліквідатора до надання ним звіту за наслідками ліквідаційної процедури на виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 11.08.2025 у даній справі, якою арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича зобов`язано надати такий звіт у порядку статті 65 Кодексу України з процедур банкрутства, є передчасною, а також суперечить принципам правової визначеності та процесуальної економії, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки зазначений звіт є елементом судового контролю за результатами ліквідаційної процедури, а не персональним зобов`язанням конкретної фізичної особи. Зокрема, чинне законодавство не передбачає конструкції персонального звіту ліквідатора, який має бути поданий саме тією особою, що раніше здійснювала повноваження, незалежно від подальшої заміни, а тому після заміни ліквідатора обов`язок формування та подання звіту переходить до нового ліквідатора, як чинного процесуального суб`єкта, тим більше, що, задовольняючи заяву арбітражного керуючого про припинення повноважень, місцевий господарський суд не скасував вимогу щодо подання звіту, а лише змінив суб`єкта, який у подальшому забезпечуватиме виконання функцій ліквідатора та формування звіту, передбаченого статтею 65 Кодексу України з процедур банкрутства.

Безпідставне ототожнення Товариством з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" ліквідаційної процедури з діяльністю конкретного арбітражного керуючого суперечить самій природі інституту банкрутства. Процедура ліквідації є інституційною, а не персоналізованою, а відтак її перебіг не може бути поставлений у залежність від волевиявлення чи процесуальної поведінки окремої особи.

При цьому, приймаючи рішення про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень ліквідатора, суд повинен призначити іншу особу ліквідатором, оскільки в протилежному випадку боржник залишається без органу управління та особи, яка несе відповідальність за збереження ліквідаційної маси.

Відповідно до частини шостої статті 48 Кодексу України з процедур банкрутства на час дії процедур банкрутства збори кредиторів обирають комітет кредиторів у складі не більше ніж сім осіб. Під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Кодексу.

До компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення, зокрема, про звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого (пункт 4 частини восьмої статті 48 Кодексу України з процедур банкрутства).

Поряд з іншими принципами правового регулювання відносин неплатоспроможності, суттєве значення має принцип судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, який розпочинається з призначення розпорядника майна чи ліквідатора банкрута.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, у справі про банкрутство суд повинен сам приймати рішення стосовно виду та інтенсивності нагляду з урахуванням процедури провадження, особи боржника та арбітражного керуючого, а також інших обставин справи.

Колегія суддів вбачає, що комітет кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" б/н від 06.10.2025 (вх.№3-901/25 від 06.10.2025) звернувся до місцевого господарського суду з клопотанням б/н від 06.10.2025 (вх.№3-901/25 від 06.10.2025), в якому, посилаючись на прийняття вказаним комітетом рішення, оформленого протоколом №10 від 03.10.2025, просив призначити арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича новим ліквідатором банкрута.

Процедура відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень в кінцевому підсумку охоплюється компетенцією суду. Рішення комітету кредиторів, у тому числі в частині кандидатури нового ліквідатора, не може мати для господарського суду заздалегідь встановленої сили і має оцінюватися відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

У разі надходження клопотання від комітету кредиторів про відсторонення арбітражного керуючого та призначення нового ліквідатора, господарський суд зобов`язаний щонайменше перевірити дотримання порядку скликання та проведення засідання/зборів комітету кредиторів, законність обрання/формування комітету кредиторів, прийняте зборами кредиторів чи комітетом кредиторів рішення та реалізацію цього рішення через відповідне клопотання до господарського суду в порядку Кодексу України з процедур банкрутства.

Дослідивши зміст рішення засідання комітету кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод", оформленого протоколом №10 від 03.10.2025, апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про те, що вказане рішення прийняте у встановленому законом порядку належним чином сформованим складом комітету кредиторів в межах своєї компетенції. При цьому колегією суддів не встановлено жодних порушень порядку скликання та проведення засідання комітету кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод", яке відбулося 03.10.2025, голосування на цих зборах тощо. Докази існування будь-яких порушень у матеріалах справи також відсутні та апелянтом до суду не подані.

Водночас арбітражним керуючим Леоновим Костянтином Юрійовичем, кандидатура якого запропонована комітетом кредиторів, до суду першої інстанції подано заяву б/н від 13.10.2025 (вх.№3-944/25 від 13.10.2025) про участь у справі №916/3345/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод", в якій надано згоду на призначення його ліквідатором банкрута. До цієї заяви додано копії виданих Міністерством юстиції України свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №1925 від 17.12.2019 та посвідчення арбітражного керуючого №1991 від 17.12.2019.

Докази невідповідності кандидатури арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича вимогам частини третьої статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що чинним законодавством гарантовано право арбітражного керуючого на припинення повноважень ліквідатора у справі про банкрутство за власною ініціативою та право комітету кредиторів порушити перед судом питання щодо призначення обраного ним арбітражного керуючого новим ліквідатором, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком Господарського суду Одеської області щодо наявності правових підстав для задоволення заяви арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича (вх.№3-889/25 від 03.10.2025) та клопотання комітету кредиторів (вх.№3-901/25 від 06.10.2025) і, як наслідок, відсторонення арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича від виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" за власним бажанням з одночасним призначенням арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича новим ліквідатором банкрута.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу України з процедур банкрутства було доповнено пунктом 16 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань провадження та застосування процедур банкрутства у період дії воєнного стану" №3249-IX від 13.07.2023, що набрав чинності з 29.07.2023.

Цим пунктом, зокрема, установлено, що тимчасово, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, а також протягом шести місяців після його припинення чи скасування господарський суд за клопотанням комітету кредиторів, кредитора, арбітражного керуючого чи з власної ініціативи може продовжити строки проведення попереднього засідання суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) звернення у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання недійсними правочинів, вчинених боржником, дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, оголошення про проведення першого, повторного та/або другого повторного аукціону, виконання плану санації (у тому числі якщо провадження у справі про банкрутство продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом") чи реструктуризації боргів боржника, процедури розпорядження майном, ліквідації, реструктуризації боргів боржника та погашення боргів боржника;

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Оцінюючи правомірність продовження строку ліквідаційної процедури, суд апеляційної інстанції виходить із того, що відповідне процесуальне рішення є проявом судової дискреції, яка реалізується з урахуванням конкретних обставин справи, складності ліквідаційних заходів та об`єктивних факторів, що впливають на можливість їх своєчасного завершення. В умовах дії воєнного стану такі фактори мають системний характер, що прямо враховано законодавцем шляхом внесення змін до Кодексу України з процедур банкрутства. Надання новопризначеному ліквідатору реального строку для здійснення повноважень відповідає як завданню ефективності процедури банкрутства, так і принципу розумності строків судового провадження.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на прийняття комітетом кредиторів рішення, оформленого протоколом №10 від 03.10.2025, щодо продовження строку для подання звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, а також строку повноважень ліквідатора, беручи до уваги об`єктивну необхідність надання новому ліквідатору додаткового часу для здійснення заходів, передбачених для відповідної процедури Кодексом України з процедур банкрутства, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що Господарський суд Одеської області в межах своїх дискреційних повноважень правомірно задовольнив клопотання №02-01/15-171 від 03.10.2025 (вх.№3-890/25 від 03.10.2025) і, як наслідок, продовжив строк ліквідаційної процедури Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеський олійноекстракційний завод" і строк повноважень ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича на 6 місяців, а саме: до 05.05.2026.

Посилання апелянта на непослідовність суду першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали, якою одночасно задоволено заяву ліквідатора про його відсторонення та клопотання цього ж ліквідатора про продовження строку ліквідаційної процедури і повноважень вже новопризначеного ліквідатора, відхиляються колегією суддів, оскільки відповідне клопотання №02-01/15-171 від 03.10.2025 (вх.№3-890/25 від 03.10.2025) щодо продовження строків було подане арбітражним керуючим Беркутом Максимом Сергійовичем в межах своїх функціональних повноважень ліквідатора ще до вирішення місцевим господарським судом питання про відсторонення останнього за власною ініціативою, у зв`язку з чим будь-які процесуальні обмеження для його розгляду були відсутні. Жодної процесуальної заборони на постановлення однієї ухвали за результатами розгляду клопотань про відсторонення ліквідатор та про продовження ліквідаційної процедури чинне законодавство також не містить.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ініціювання питання про продовження строку ліквідаційної процедури не було виключно проявом процесуальної волі арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича, а ґрунтувалося на відповідному рішенні комітету кредиторів, оформленому протоколом №10 від 03.10.2025. Саме цим рішенням було схвалено необхідність продовження строку ліквідаційної процедури та уповноважено ліквідатора звернутися до суду з відповідним клопотанням. Тобто відповідне клопотання ліквідатора виступало процесуальною формою реалізації волевиявлення органу, який представляє інтереси всіх кредиторів у справі, а не виключно особистою ініціативою арбітражного керуючого. За таких обставин, подальша заміна ліквідатора не впливає на чинність та обґрунтованість самого питання про продовження строку ліквідаційної процедури, оскільки воно обумовлене об`єктивними потребами процедури та підтримане більшістю кредиторів. Ігнорування такого рішення комітету кредиторів лише з формальних підстав, пов`язаних із заміною ліквідатора, суперечило б як принципу врахування волі кредиторів у процедурі банкрутства, так і завданню забезпечення ефективного та безперервного здійснення ліквідаційної процедури.

Доводи скаржника не свідчать про порушення його суб`єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів, оскільки сама по собі заміна ліквідатора та продовження строку ліквідаційної процедури не змінюють ні обсягу, ні черговості задоволення вимог кредиторів. Верховний Суд неодноразово наголошував, що процесуальні рішення у справах про банкрутство можуть бути скасовані лише за умови, якщо вони призвели або могли призвести до порушення прав конкретного учасника провадження, тоді як у даному випадку такі наслідки апелянтом не доведені. Провадження у справі про банкрутство має комплексний характер і спрямоване на досягнення балансу інтересів усіх його учасників боржника, кредиторів та держави. У цьому контексті своєчасна заміна ліквідатора, який ініціював припинення своїх повноважень, відповідає інтересам кредиторів у забезпеченні ефективного управління ліквідаційною масою та недопущенні простою у процедурі. Однією з основних цілей процедур банкрутства є максимально ефективне та своєчасне задоволення вимог кредиторів. Будь-які процесуальні рішення мають оцінюватися крізь призму їх впливу на досягнення цієї мети. У даному випадку заміна ліквідатора та продовження строку ліквідаційної процедури спрямовані саме на забезпечення ефективності процедури, а не на її ускладнення чи затягування.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В силу статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в оскаржуваній ухвалі місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив наявні у матеріалах справи докази; правильно застосував норми права, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для постановлення ухвали про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень ліквідатора банкрута та продовження строку ліквідаційної процедури.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при постановленні ухвали від 05.11.2025 про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень ліквідатора банкрута та продовження строку ліквідаційної процедури у справі №916/3345/21 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастерброк" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.11.2025 про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень ліквідатора банкрута та продовження строку ліквідаційної процедури у справі №916/3345/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та у строки, визначені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України і статтею 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано 26.03.2026.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук