ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2026 р. Справа№ 910/12403/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання: Нечасний О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 19.02.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-лізинг Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2025 (повне рішення складено 24.12.2025)

у справі № 910/12403/25 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарби колорит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-лізинг Україна"

про стягнення заборгованості за Договором фінансового лізингу № 1417-КВ-МСБ-Ф-264 від 11.02.2022 в розмірі 640 137,20 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фарби колорит" (далі - позивач, ТОВ "Фарби колорит") звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-лізинг Україна" (далі - відповідач, ТОВ "Альфа-лізинг Україна") про стягнення заборгованості за Договором фінансового лізингу № 1417-КВ-МСБ-Ф-264 від 11.02.2022 в розмірі 640 137,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором фінансового лізингу № 1417-КВ-МСБ-Ф-264 від 11.02.2022, в частині повернення коштів, сплачених за непереданий у володіння об`єкт лізингу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.2025 у справі № 910/12403/25 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-лізинг Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарби колорит" заборгованість у розмірі 260 497,48 грн, пеню у розмірі 93 136,77 грн, 3% річних у розмірі 23 252,08 грн та інфляційні втрати у розмірі 77 358,01 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 450,93 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Мотивуючи ухвалене рішення, місцевий господарський суд враховувавши умови укладеного між сторонами договору фінансового лізингу та Закону України "Про фінансовий лізинг" дійшов висновку, що сплачений перший лізинговий платіж за договором у сумі 372 225,60 грн підлягає поверненню позивачу у розмірі 260 497,48 грн, з урахуванням обставин часткового повернення відповідачем 111 728, 12 грн.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача пені місцевий господарський суд врахував положення пункту 7 Розділу IX Прикінцевих положень Господарського кодексу України яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину та здійснивши власний розрахунок пені встановив, що стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 93 136,77 грн.

Разом з цим, перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем здійснено арифметично правильний та нормативно обгрунтований розрахунок вказаних сум .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ "Альфа-лізинг Україна" 13.01.2026 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2025 у справі № 910/12403/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує на те, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано:

- відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб-підприємців та громадських формувань, кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Альфа-лізинг Україна" () є ОСОБА_1;

- Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 19.10.2022 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", введеного в дію Указом Президента України від 19.10.2022 №726/2022, застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до фізичних та юридичних осіб згідно з додатками. Так, Додатком №1 визначено перелік фізичних осіб, до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), зокрема, до ОСОБА_1 строком на 10 років;

- Постановою НБУ № 18 від 24.02.2022 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" (надалі - Постанова НБУ №18) були встановлені певні обмеження в роботі банків, серед яких пунктом 15 Постанови НБУ №18 встановлено обмеження на здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, крім тих, що передбачені пунктом 15 Постанови НБУ №18;

- ТОВ "Альфа-лізинг Україна" позбавлене правової можливості перерахування будь-яких коштів Позивачу, а порушення грошового зобов`язання спричинене обставинами, що не залежать від дій/ бездіяльності відповідача;

- санкційні обмеження є підставою для звільнення відповідача від відповідальності.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-лізинг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2025 у справі № 910/12403/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Михальська Ю.Б., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-лізинг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2025 у справі № 910/12403/25 залишено без руху на підставі ст. 174, ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Надано скаржнику десятиденний термін, з моменту отримання ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-лізинг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2025 у справі № 910/12403/25, справу призначено до розгляду на "05" березня 2026 року о 15 год 40 хв.

Позиція інших учасників справи.

19.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач заперечує вимоги відповідача, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечуючи доводи відповідача у поданій апеляційній скарзі, позивач вказує, що у разі якщо об`єкт фінансового лізингу не передано лізингодавцю продавцем (постачальником), а лізингодавець використав кошти (зокрема авансовий платіж), отримані від лізингоодержувача, для сплати продавцю (постачальнику) за цей об`єкт фінансового лізингу до того, як лізингоодержувач скористався своїм правом односторонньої відмови від договору фінансового лізингу, лізингодавець повинен письмово повідомити продавця (постачальника) про таку відмову протягом трьох робочих днів з дня отримання повідомлення лізингоодержувача про односторонню відмову від договору фінансового лізингу і повернути лізингоодержувачу кошти (зокрема авансовий платіж) не пізніше трьох робочих днів з дня повернення коштів лізингодавцю продавцем (постачальником), який зобов`язаний повернути лізингодавцю кошти, отримані від такого лізингодавця, протягом трьох робочих днів з дня отримання повідомлення лізингодавця.

Також позивачем зазначено, що незалежно від наявних санкцій і будь-яких інших рішень органів державної влади, щодо конкретного суб`єкту, не може бути перешкодою судового розгляду порушених прав осіб, як юридичних, так і фізичних.

Явка представників сторін.

У судове засідання 05.03.2026 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представники позивача у судовому засіданні 05.03.2026 просив апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, 11 лютого 2022 року між ТОВ "Альфа-лізінг Україна" (далі - лізингодавець) та ТОВ "Фарби колорит" (далі - лізингоодержувач) укладено Договір фінансового лізингу № 1417-КВ-МСБ-Ф-264 (далі - Договір), за умовами якого лізингодавець на підставі замовлення на ОЛ зобов`язується купити та передати лізингоодержувачу в строкове платне володіння та користування ОЛ на умовах фінансового лізингу (далі - лізинг), а лізингоодержувач зобов`язується вчасно та у повному обсязі відповідно до Графіку платежів сплачувати на користь лізингодавця лізингові та інші платежі, а також виконувати інші зобов`язання, визначені цим Договором.

Відповідно до п. 2.2 Договору ОЛ передається лізингодавцем лізингоодержувачу за актом прийому-передачі ОЛ. Лізингоодержувач володіє та користується ОЛ протягом всього строку лізингу. При цьому, другий екземпляр ключів запалювання від ОЛ залишається у володінні лізингодавця.

Згідно з п. 2.3 Договору строк лізингу визначається сторонами в Графіку платежів. Строк лізингу починає обчислюватись з дня підписання сторонами Акту прийому-передачі ОЛ і закінчується в останній день користування ОЛ відповідно до Графіку платежів, або в день дострокового розірвання або припинення Договору. Строк лізингу може бути змінений за згодою сторін, про що вносяться відповідні зміни до Графіку платежів.

Сторони додатково у п. 2.4 Договору визначили, що істотною умовою Договору є сплата першого лізингового платежу. Зобов`язання лізингодавця з придбання ОЛ виникають після оплати лізингоодержувачем першого лізингового платежу, строк оплати якого визначений в Графіку платежів.

Згідно з п. 3.3 Договору строк передачі ОЛ лізингоодержувачу - протягом 5 робочих днів з моменту фактичного постачання (передачі) ОЛ постачальником (продавцем) лізингодавцю.

У відповідності до п. 4.1 Договору за переданий у лізинг ОЛ з моменту передачі ОЛ до завершення строку лізингу, лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати лізингодавцю лізингові платежі та виконувати інші обов`язки, передбачені даним Договором.

Пунктом 5.4.1 Договору визначено, що лізингодавець зобов`язаний за дорученням лізингоодержувача у відповідності до його вибору та визначеної ним у замовленні на ОЛ специфікації укласти Договір купівлі-продажу ОЛ з обраним лізингоодержувачем постачальником і передати ОЛ у володіння та користування лізингоодержувачу відповідно до умов Договору, але в будь-якому випадку після оплати лізингоодержувачем першого лізингового платежу, в такому стані і з таким обладнанням, як це вказується в замовленні на ОЛ.

Договір повністю або відповідний Графік платежів може бути достроково розірвано (припинено його дію) з ініціативи лізингоодержувача у разі прострочення передачі лізингоодержувачу ОЛ більш як на 60 календарних днів. Для обрахунку строку прострочення не включаються дні, коли лізингоодержувач порушував свої обов`язки за даним Договором, що призвело до такого прострочення (п. 8.1.3 Договору).

Відповідно до п. 8.2 Договору у разі настання випадків, передбачених п.п. 8.1.2 та 8.1.3 (а) цього Договору, сторона вважається повідомленою про відмову від Договору/Графіку платежів, а Договір/відповідний Графік платежів таким, що розірваний на 7 робочий день з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначеної в Договорі, що розривається.

Згідно з п. 8.3 Договору у випадку дострокового розірвання (припинення дії) цього Договору/відповідного Графіку платежів з підстав, передбачених цим Договором (крім випадків, передбачених підпунктами 8.1.2 (в) та 8.1.3 (а) даного Договору) суми грошових коштів, сплачених лізингоодержувачем в якості першого лізингового платежу, лізингових платежів та/або інших платежів, сплата яких передбачена умовами цього Договору/відповідним Графіком платежів, поверненню лізингоодержувачу не підлягають та залишаються в розпорядженні лізингодавця. При цьому, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю всі належні до сплати та не сплачені на дату розірвання Договору/Графіку платежів лізингові платежі, а також збитки, неустойку (штраф, пеню), та інші витрати, у тому числі понесені лізингодавцем у зв`язку з вчиненням виконавчого напису нотаріусом.

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та скріплення печатками. Даний Договір діє до дати повного належного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним або до дати дострокового розірвання (припинення його дії) (п. 12.1 та п. 12.2 Договору).

Додатком №1 до Договору узгоджено Замовлення на отримання ОЛ, а саме: навантажувач електричний HC CPD25-AEY2-1 та пристрій спостереження Antenor light, загальною вартістю 875 824,94 грн. Постачальником ОЛ визначено: ТОВ "Текман", а постачальником ДО: ТОВ "Антенор".

Додатком № 2 до Договору сторонами узгоджено Графік платежів, відповідно до якого ПЛП складає 372 225,60 грн зі строком сплати до 11.04.2022.

На виконання умов Договору, позивачем сплачено ПЛП у розмірі 372 225,60 грн згідно платіжної інструкції № 48830260 від 16.02.2022.

В зв`язку зі значними затримками поставки об`єкту лізингу, позивач Листом вих. № 73 від 04.10.2022 повідомив відповідача про розірвання Договору та просив повернути сплачений 16.02.2022 авансовий платіж.

Листом вих. № 126 від 15.12.2022 позивач звернувся до відповідача із проханням повернути кошти у розмірі 372 225,60 грн, у зв`язку з направленням 04.10.2022 Листа про розірвання Договору.

Листом вих. № 14 від 17.02.2023 позивач звернувся до відповідача із проханням повернути кошти у розмірі 111 728,12 грн, у зв`язку з направленням 04.10.2022 Листа про розірвання Договору, у відповідь на який відповідачем направлено позивачу Акт звіряння за період з 11.02.2022 по 07.02.2023, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 372 225,60 грн.

Згідно платіжної інструкції № N180P5485M від 20.02.2023 відповідачем повернуто позивачу кошти у розмірі 111 728,12 грн.

02.04.2025 позивач звернувся до відповідача із листом № 31, в якому просив у зв`язку з частковим поверненням коштів відповідачем, у найкоротший термін (в строк до 09.04.2025) перерахувати кошти у розмірі 260 497,48 грн на розрахунковий рахунок ТОВ "Фарби Колорит".

Звертаючись із даним позовом до суду, позивач зазначає, що відповідачем не було поставлено об`єкт лізингу, в зв`язку з чим, позивачем на підставі пп. а п. 8.1.3 Договору та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про фінансовий лізинг" направлено повідомлення про розірвання Договору та повернення сплаченого першого лізингового платежу, яке відповідачем було задоволено лише частково на суму 111 728,12 грн, в зв`язку з чим, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 260 497,48 грн, а також інфляційні втрати у розмірі 77 358,01 грн, 3% річних у розмірі 23 423,36 грн та пеню у розмірі 278 858,35 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з положеннями статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 808 Цивільного кодексу України якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов`язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов`язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Верховний Суд у постанові від 15.01.2021 у справі № 904/2357/20 зазначив, що договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору.

Загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні відповідно до міжнародних стандартів у цій сфері визначає Закон України "Про фінансовий лізинг".

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець - юридична особа, яка набула у встановленому законом порядку право надавати послуги з фінансового лізингу і на підставі договору фінансового лізингу передає лізингоодержувачу у володіння та користування об`єкт фінансового лізингу; лізингоодержувач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка відповідно до договору фінансового лізингу отримує від лізингодавця об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування; продавець (постачальник) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, в якої лізингодавець набуває у власність майно на підставі договору купівлі-продажу або договору поставки для подальшої передачі лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу; фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 20 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що лізингодавець зобов`язаний у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору.

Згідно із частиною першою статті 17 Закону України "Про фінансовий лізинг" у разі прострочення передачі лізингоодержувачу об`єкта фінансового лізингу більш як на 30 календарних днів та за умови, що договором фінансового лізингу не передбачено інший строк, лізингоодержувач до моменту передачі йому об`єкта фінансового лізингу має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця.

Для обрахунку строку прострочення не включаються дні, коли лізингоодержувач порушував свої обов`язки за договором фінансового лізингу, що призвело до такого прострочення, а також строк повідомлення лізингодавця лізингоодержувачем про односторонню відмову.

У разі якщо лізингоодержувач скористався своїм правом односторонньої відмови від договору фінансового лізингу з підстав, визначених абзацом першим цієї частини, такий договір вважається розірваним з дати, зазначеної лізингоодержувачем у повідомленні про таку відмову, але не раніше дня отримання повідомлення лізингодавцем.

У такому разі сторони звільняються від будь-яких зобов`язань за таким договором, у тому числі зобов`язань щодо сплати будь-яких платежів у зв`язку з відмовою від договору фінансового лізингу, а всі кошти (зокрема авансовий платіж), сплачені лізингоодержувачем за договором фінансового лізингу, підлягають поверненню лізингодавцем не пізніше трьох робочих днів, починаючи з робочого дня, наступного за днем отримання ним повідомлення лізингоодержувача про відмову від договору фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 8.1 (підпункту 8.1.3 (а)) договору він може бути достроково розірвано (припинено його дію) з ініціативи лізингоодержувача у разі прострочення передачі лізингоодержувачу об`єкта лізингу більш як на 60 календарних днів.

Згідно з пунктом 8.2 договору у разі настання випадків, передбачених підпунктами 8.1.2 та 8.1.3 (а) цього договору, сторона вважається повідомленою про відмову від договору/графіку платежів, а договір/відповідний графік платежів таким, що розірваний на 7 (сьомий) робочий день з дня, наступного за днем надсилання іншою Стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається.

Тобто, відповідно до умов підпункту 8.1.3 договору та Закону України "Про фінансовий лізинг" позивач наділений правом розірвати договір лізингу в односторонньому порядку у випадку, якщо прострочення передачі об`єкта фінансового лізингу становить більше 60 календарних днів.

Додатком №1 до Договору узгоджено Замовлення на отримання ОЛ, а саме: навантажувач електричний HC CPD25-AEY2-1 та пристрій спостереження Antenor light, загальною вартістю 875 824,94 грн. Постачальником ОЛ визначено: ТОВ "Текман", а постачальником ДО: ТОВ "Антенор".

Додатком № 2 до Договору сторонами узгоджено Графік платежів, відповідно до якого ПЛП складає 372 225,60 грн зі строком сплати до 11.04.2022.

На виконання умов Договору, позивачем сплачено ПЛП у розмірі 372 225,60 грн згідно платіжної інструкції № 48830260 від 16.02.2022.

Об`єкт лізингу передається лізингодавцем лізингоодержувачу за актом прийому-передачі ОЛ. Лізингоодержувач володіє та користується об`єктами лізингу протягом всього строку лізингу (п. 2.2 Договору).

Згідно з п. 3.3 Договору строк передачі об`єкта лізингу лізингоодержувачу - протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту фактичного (-ї) постачання (передачі) об`єкта лізингу постачальником (продавцем) лізингодавцю.

Однак, доказів передачі відповідачем об`єкту лізингу лізингоодержувачу, матеріали справи не містять та відповідачем не заперечується факт невиконання умов Договору в частині передачі об`єкта лізингу.

В зв`язку зі значними затримками поставки об`єкту лізингу, позивач Листом вих. № 73 від 04.10.2022 повідомив відповідача про розірвання Договору та просив повернути сплачений 16.02.2022 авансовий платіж.

Згідно з частиною 2 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

За приписами частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 8.3 Договору у випадку дострокового розірвання (припинення дії) цього Договору/відповідного Графіку платежів з підстав, передбачених цим Договором (крім випадків, передбачених підпунктами 8.1.2 (в) та 8.1.3 (а) даного Договору) суми грошових коштів, сплачених лізингоодержувачем в якості першого лізингового платежу, лізингових платежів та/або інших платежів, сплата яких передбачена умовами цього Договору/відповідним Графіком платежів, поверненню лізингоодержувачу не підлягають та залишаються в розпорядженні лізингодавця.

Згідно приписів ч. 1 ст. 17 Закону України "Про фінансовий лізинг" у разі якщо лізингоодержувач скористався своїм правом односторонньої відмови від договору фінансового лізингу з підстав, визначених абзацом першим цієї частини, такий договір вважається розірваним з дати, зазначеної лізингоодержувачем у повідомленні про таку відмову, але не раніше дня отримання повідомлення лізингодавцем.

У такому разі сторони звільняються від будь-яких зобов`язань за таким договором, у тому числі зобов`язань щодо сплати будь-яких платежів у зв`язку з відмовою від договору фінансового лізингу, а всі кошти (зокрема авансовий платіж), сплачені лізингоодержувачем за договором фінансового лізингу, підлягають поверненню лізингодавцем не пізніше трьох робочих днів, починаючи з робочого дня, наступного за днем отримання ним повідомлення лізингоодержувача про відмову від договору фінансового лізингу.

У разі якщо об`єкт фінансового лізингу не передано лізингодавцю продавцем (постачальником), а лізингодавець використав кошти (зокрема авансовий платіж), отримані від лізингоодержувача, для сплати продавцю (постачальнику) за цей об`єкт фінансового лізингу до того, як лізингоодержувач скористався своїм правом односторонньої відмови від договору фінансового лізингу, лізингодавець повинен письмово повідомити продавця (постачальника) про таку відмову протягом трьох робочих днів з дня отримання повідомлення лізингоодержувача про односторонню відмову від договору фінансового лізингу і повернути лізингоодержувачу кошти (зокрема авансовий платіж) не пізніше трьох робочих днів з дня повернення коштів лізингодавцю продавцем (постачальником), який зобов`язаний повернути лізингодавцю кошти, отримані від такого лізингодавця, протягом трьох робочих днів з дня отримання повідомлення лізингодавця.

Тобто, приписи ч. 1 ст. 17 Закону України "Про фінансовий лізинг" покладають саме на лізингодавця обов`язок з повернення коштів після отримання повідомлення від лізингоодержувача про відмову від договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем було сплачено перший лізинговий платіж у розмірі 372 225,60 грн.

Листом вих. № 14 від 17.02.2023 позивач звернувся до відповідача із проханням повернути кошти у розмірі 111 728,12 грн, у зв`язку з направленням 04.10.2022 Листа про розірвання Договору, у відповідь на який відповідачем направлено позивачу Акт звіряння за період з 11.02.2022 по 07.02.2023, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 372 225,60 грн.

Згідно платіжної інструкції № N180P5485M від 20.02.2023 відповідачем повернуто позивачу кошти у розмірі 111 728,12 грн.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що сплачені позивачем відповідачу кошти були використані в якості оплати продавцю (постачальнику) за об`єкт фінансового лізингу до того, як лізингоодержувач скористався своїм правом односторонньої відмови від договору.

Тобто, виходячи з умов договору та закону, у зв`язку з розірванням договору лізингу через прострочення більш як на 60 календарних днів передачі об`єкту лізингу лізингоодержувачу, сплачений перший лізинговий платіж за договором у сумі 372 225,60 грн підлягав поверненню позивачу, з якого відповідачем повернуто лише 111 728,12 грн.

З огляду на викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором лізингу у встановлений строк, розмір основної заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів повернення грошових коштів відповідач суду не надав, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 260 497,48 грн з повернення суми сплаченого першого лізингового платежу підлягали задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційні втрат в розмірі 77 358,01 грн, 3% річних у розмірі 23 423,36 грн та пені в розмірі 278 858,35 грн, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Однак умовами Договору сторонами не узгоджено нарахування штрафних санкцій, зокрема пені за порушення відповідачем строків повернення лізингових платежів.

Таким чином, оскільки у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено, пеня може бути нараховано відповідно до чинного законодавства лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 17 Закону України "Про фінансовий лізинг", якою визначено, що якщо лізингодавець та/або продавець (постачальник) не виконує обов`язку щодо повернення коштів (зокрема авансового платежу) у встановлений частинами першою та другою цієї статті строк, лізингоодержувач має право вимагати від відповідної сторони сплати неустойки (пені) у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у періоді прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору фінансового лізингу здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за повернення коштів (зокрема авансового платежу), у тому числі за сплату неустойки у визначеному цією частиною розмірі.

Отже, у даному випадку нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини.

Досліджуючи здійснений позивачем розрахунок пені, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачем визначено період прострочення відповідачем обов`язку з повернення першого лізингового платежу без урахування положень ч. 1 ст. 17 Закону України "Про фінансовий лізинг" та умов п. 8.1.3 Договору, оскільки позивач Листом вих. № 73 від 04.10.2022 повідомив відповідача про розірвання Договору та просив повернути сплачений 16.02.2022 авансовий платіж, який за умовами Договору вважається розірваним з 13.10.2022.

При цьому, порядок застосування штрафних санкцій закріплено в нормах статті 232 ГК України, частина шоста якої визначає правило щодо періоду (строку) та порядку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені).

За загальним правилом, визначеним частиною шостою статі 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Однак таке правило застосовується до правовідносин, лише у разі, якщо інше не встановлено законом або договором, адже словосполучення "якщо інше не встановлено законом або договором" допускає існування іншої норми закону, що регулює відповідні правовідносини, або іншого положення договору, який регулює конкретні договірні відносини сторін, що виконує функцію спеціальної норми по відношенню до загальної норми.

Отже положення частини шостої статті 232 ГК України є диспозитивними, оскільки законом або договором може бути встановлений інший порядок, в тому числі і строк нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені).

Так, у пункті 10.14 Договору сторони дійшли згоди, що нарахування встановлених цим Договором неустойок (штрафі, пеней) за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором припиняється через три роки від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано.

Однак, у даному випадку нарахування пені здійснюється на підставі ст. 17 Закону України "Про фінансовий лізинг", в той час як у пункті 10.14 Договору сторони дійшли згоди збільшити строк нарахування неустойки, передбаченого Договором, а отже умови п. 10.14 Договору не є релевантними при нарахування пені на підставі закону.

Водночас, пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень Господарського кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт був введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) " від 30.03.2020 року № 540-IX, який набрав чинності з 02.04.2020 року.

Частково в період нарахування позивачем пені тривав карантин, який, зокрема, був продовжений згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 383 від 25.04.2023 до 30 червня 2023 року.

Отже, дія Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX фактично надавала можливість нараховувати штрафні санкції більше, ніж за шість місяців, однак до 30 червня 2023 року, коли дія карантину завершилась.

Відтак, здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені з урахуванням вищевикладеного, колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що стягненню з відповідача підлягала пеня в розмірі 93 136,77 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 23 423,36 грн - 3 % річних за період з 05.10.2022 по 03.10.2025 та 77 358,01 грн - інфляційних втрат за період з 05.10.2022 по 03.10.2025, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У даному випадку позивачем заявлено до стягнення суму 3 % річних та інфляційних втрат, у зв`язку з простроченням виконання відповідачем свого зобов`язання з повернення сплаченої суми першого платежу за об`єкт лізингу.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат за заявлений позивачем період з урахуванням встановленої судом дати розірвання Договору, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 23 252,08 грн та інфляційні втрати в розмірі 77 358,01 грн.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про повернення першого лізингового платежу за Договором.

Щодо твердження апелянта про неможливість здійснення стягнення з відповідача заборгованості, оскільки його майно/кошти є власністю (активом), осіб, щодо яких в порядку та у відповідності до Закону України "Про санкції" застосовано санкції, та на розпорядження якими, накладено обмеження в тому числі з урахуванням можливості стягнення активів (майна/коштів) відповідача в дохід держави після розгляду справи про націоналізацію, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб-підприємців та громадських формувань, кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Альфа-лізинг Україна" () є ОСОБА_1.

Так, згідно з приписами статті 1 Закону України "Про санкції" з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції). Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, до іноземців, осіб без громадянства, суден, повітряних суден, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність, а санкції у виді позбавлення державних нагород - проти будь-яких нагороджених осіб, зазначених у частині четвертій статті 3 цього Закону. Застосування санкцій не виключає застосування інших заходів захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, її економічної самостійності, прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави.

Відповідно до пункту 1 частини 1, частини 2 статті 3 Закону України "Про санкції" підставами для застосування санкцій є: дії іноземної держави, іноземної юридичної чи фізичної особи, інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод.

Колегія судді відмічає, що Указ Президента України про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) є актом індивідуальної дії, позаяк не містить загальнообов`язкових правил поведінки, а з урахуванням рішення РНБО, уведеним в дію таким Указом, передбачає індивідуалізовані приписи щодо застосування санкцій до конкретних юридичних і фізичних осіб, тобто він адресований цим особам і спрямований на припинення конкретних правовідносин (подібний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2024 у справі №990/270/23).

З урахуванням того, що згідно додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України, яким встановлено відповідні санкції до юридичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" не включено до списку таких юридичних осіб, щодо яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), колегія суддів суду апеляційної інстанції зважаючи на те, що Указ Президента України про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) є актом індивідуальної дії, колегія суддів приходить до висновку, що санкції, які були застосовані персонально до фізичної особи - фізичної особи ОСОБА_1 - не можуть бути застосовані до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна".

Окрім цього, підтвердженням обґрунтованості висновку про те, що санкції, які були застосовані персонально до фізичної особи ОСОБА_1 , та не можуть бути застосовані до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" є те, що відповідно до частин 1, 3 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями; учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Застосовані санкції до засновника юридичної особи не впливають на вирішення даної справи, оскільки відповідачем у даній справі є саме юридична особа, а не безпосередньою підсанкційна фізична особа. Також перелік персональних обмежувальних заходів (санкції), вжитих до такої особи, не застосовуються та не мають застосовуватися до відповідача, як пов`язаної особи.

У зв`язку з наведеним, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на викладене зазначає, що у даній постанові надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у вказаній справі про часткове задоволення позову у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою статті 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-лізинг Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2025 у справі №910/12403/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2025 у справі №910/12403/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/12403/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

У зв`язку з відрядженням судді Михальської Ю.Б. з 18.03.2026 по 31.03.2026 повний текст постанови складено 01.04.2026.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

Ю.Б. Михальська