ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

01.04.2026 № 904/1746/26

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Кеся Н.Б., розглянувши заяву:

заявник: Громадська організація "Центр медико-соціальної реабілітації дітей з інвалідністю "Відродження", м.Чернігів

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕНЕГІЯ", м.Павлоград Дніпропетровська область

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 3239,40 грн

УСТАНОВИЛА:

Громадська організація "Центр медико-соціальної реабілітації дітей з інвалідністю "Відродження" (далі-Заявник) 31.03.2026 року звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕНЕГІЯ" на користь Громадської організації "Центр медико-соціальної реабілітації дітей з інвалідністю "Відродження" основну заборгованість у розмірі 3239,40 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 302,80 грн.

В обґрунтування заяви Громадська організація "Центр медико-соціальної реабілітації дітей з інвалідністю "Відродження" посилається на невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕНЕГІЯ" своїх зобов`язань за Договором поставки №СК4/96 від 16.10.2023 року, а саме ТОВ "ТЕНЕГІЯ" не було поставлено оплачений Громадською організацією "Центр медико-соціальної реабілітації дітей з інвалідністю "Відродження" товар - Бензин А-95, вартість якого складає 3239,40 грн. У зв`язку з цим Громадська організація "Центр медико-соціальної реабілітації дітей з інвалідністю "Відродження" просить суд стягнути з Боржника кошти за непоставлений товар.

Згідно з ч.2 статті 12 ГПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши матеріали заяви суд вбачає наявність між сторонами спору щодо поставки у зв`язку із відмовою Боржника відпустити товар через його відсутність.

Відповідно до ч. 1 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Статтею 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Договором поставки №СК4/96 від 16.10.2023 року передбачене зобов`язання боржника (постачальника) саме поставити товар заявнику (покупцю), отже, заборгованість боржника полягає у простроченні саме поставки, тобто заборгованість не є грошовою.

Статтею 693 ЦК України передбачено, що покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк.

Таким чином, обов`язок продавця повернути кошти за вимогою покупця встановлений не договором, а чинним законодавством. Отже, стягнення з Боржника суми сплаченої вартості товару не є наслідком порушення останнім грошового зобов`язання за договором, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав - повернення сплаченої суми за непоставлений товар. За своєю суттю обов`язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як оплата товару, не може розцінюватись як грошове зобов`язання за договором, а є лише застосуванням законодавчо визначених наслідків невиконання Боржником зобов`язання за договором щодо поставки товару.

Водночас положення статті 693 ЦК України не доводять безспірності грошової вимоги. Наявність зобов`язання не виключає необхідності з`ясування фактичних обставин його виконання: чи відбулася поставка товару, чи були порушення, з чиєї вини вона не здійснена тощо. Усі ці обставини є предметом дослідження в позовному, а не в наказному провадженні, яке за своєю природою допускає розгляд лише безспірних вимог.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви Громадській організації "Центр медико-соціальної реабілітації дітей з інвалідністю "Відродження" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕНЕГІЯ" на користь Громадської організації "Центр медико-соціальної реабілітації дітей з інвалідністю "Відродження" основної заборгованості у розмірі 3239,40 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 302,80 грн.

Керуючись статтями 148, 150-153, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Громадській організації "Центр медико-соціальної реабілітації дітей з інвалідністю "Відродження" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕНЕГІЯ" на користь Громадської організації "Центр медико-соціальної реабілітації дітей з інвалідністю "Відродження" основної заборгованості у розмірі 3239,40 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 302,80 грн.

Роз`яснити Заявнику, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Частиною 2 статті 151 ГПК України встановлено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 01.04.2026, і може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Б. Кеся