УХВАЛА

ПРО ВІДКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ ПРО БАНКРУТСТВО

м. Київ

04.03.2026Справа № 910/16598/25

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В.В., за участю секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БІМ ІНВЕСТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ"

про відкриття провадження у справі про банкрутство,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 04.03.2026,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "БІМ ІНВЕСТ" про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ".

У результаті автоматизованого розподілу 31.12.2025 вказану заяву передано на розгляд судді Погрібній С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2025 заявлено самовідвід від розгляду справи № 910/16598/25. Задоволено самовідвід судді Погрібної С.В. від розгляду справи № 910/16598/25. Матеріали заяви (справа № 910/16598/25) з доданими до неї документами передано уповноваженому працівнику Господарського суду міста Києва для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2026 справу № 910/16598/25 передано на розгляд судді Джарти В.В.

Дослідивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю БІМ ІНВЕСТ про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЖЄ та додані до неї документи, суд вважає за необхідне залишити її без руху, зважаючи на те, що вказана заява не відповідає вимогам, встановленим Кодексом України з процедур банкрутства (далі за текстом Кодекс).

Ухвалою суду від 08.01.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БІМ ІНВЕСТ" () про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" () залишено без руху та встановлений строк на усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

13.01.2026 через систему "Електронний суд" Товариством з обмеженою відповідальністю "БІМ ІНВЕСТ" була подана заява про усунення недоліків з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 вищевказану заяву прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 04.03.2026.

У призначене підготовче засідання сторони не направили своїх представників, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином.

Згідно з приписами статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до статті 1 Кодексу під неплатоспроможністю слід розуміти неспроможність боржника (іншого, ніж страховик або кредитна спілка) виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом, або встановлена Національним банком України неплатоспроможність страховика відповідно до Закону України "Про страхування" чи неплатоспроможність кредитної спілки відповідно до Закону України "Про кредитні спілки".

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання.

Відповідно до частини 2 статті 39 Кодексу у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Розглянувши у підготовчому засіданні подані документи та дослідивши докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" зареєстровано за адресою: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд. 16-А; ідентифікаційний .

За твердженнями заявника у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" наявна заборгованість у розмірі 3 037 583,29 грн.

Відповідно до частини 2 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

Згідно з частиною 3 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства, якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

На підтвердження своїх посилань, звертаючись до суду про ініціювання процедури банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" заявником подано до суду копії договору № 15/12-16 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.12.2016 із додатковими угодами, іпотечного договору від 10.09.2021, договору відступлення прав вимоги від 02.01.2025, акту приймання-передачі прав вимоги від 02.01.2025, повідомлення про відступлення прав вимоги та вимога про сплату заборгованості, актів звірки взаємних розрахунків, платіжних інструкцій, копії банківських виписок по рахунку.

За наслідками дослідження описаних документів судом встановлено наступне.

15.12.2016 між ТОВ «СІЛЬВЕР ІНЖИНІРИНГ», як позикодавцем, та ТОВ «ЛЖЄ», як позичальником, був укладений договір № 15/12-16 про надання поворотної фінансової допомоги (далі договір фіндопомоги), за умовами якого позикодавець надає ТОВ «ЛЖЄ» поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути отримані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цих договором.

Згідно з пунктом 2.1 договору фіндопомоги поворотна фінансова допомога надається частинами в національній валюті України в межах суми 2 000 000,00 грн. Поворотна фінансова допомога надається ТОВ «ЛЖЄ» на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується (пункт 2.2 договору фіндопомоги).

Відповідно до пункту 2.3 договору фіндопомоги поворотна фінансова допомога надається протягом дії договору відповідними сумами (траншами), розмір яких визначається сторонами додатково, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника.

Пунктом 3.1 договору фіндопомоги передбачено, що грошові кошти в межах відповідного траншу, які надані як поворотна фінансова допомога, підлягають поверненню за письмовою вимогою ТОВ «СІЛЬВЕР ІНЖИНІРИНГ» у продовж 3 (трьох) робочих днів з моменту її отримання позичальником та в будь-якому випадку не пізніше строку дії даного договору. Повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця в установі банку (пункт 3.2 договору фіндопомоги).

Відповідно до пункту 3.3 договору фіндопомоги ТОВ «СІЛЬВЕР ІНЖИНІРИНГ» приймає часткове та дострокове повернення поворотної фінансової допомоги від ТОВ «ЛЖЄ».

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 15.12.2018 (пункт 7.1 договору фіндопомоги).

Додатковою угодою № 1 від 31.12.2018 до договору фіндопомоги сторони погодили зміни до пункту 2.5 та виклали його в наступній редакції: « 2.5 Поворотна фінансова допомога надається частинами в національній валюті України в мажах суми 3 500 000,00 грн». Також вказаної додатковою угодою сторонами були погоджені зміни до пункту 7.1 договору фіндопомоги, відповідно до яких договір діє до 31.12.2021.

Додатковою угодою № 2 від 31.08.2021 до договору фіндопомоги сторони погодили наявну заборгованість ТОВ «ЛЖЄ» у сумі 3 013 359,29 грн відповідно до акту звірки, а також погодили зміни до пункту 3.1 договору фіндопомоги, відповідно до яких грошові кошти, які надані як поворотна фінансова допомога за даним договором, підлягають поверненню не пізніше 30.09.2021. Також додатковою угодою № 2 сторони доповнили договір фіндопомоги пунктом 4.2. в наступній редакції: « 4.2. У разі порушення строків повернення сум фінансової допомоги ПОЗИЧАЛЬНИК від простроченої суми сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, інфляційні нарахування та тридцять відсотків річних згідно зі ст. 625 ЦК України».

Пунктом 4 додаткової угоди № 2 від 31.08.2021 ТОВ «ЛЖЄ» зобов`язується забезпечити виконання своїх зобов`язань перед ТОВ «СІЛЬВЕР ІНЖИНІРИНГ» щодо повернення у визначений строк суми поворотної фінансової допомоги за даним договором шляхом укладання договору іпотеки на користь позикодавця. Іпотекодавцем за таким договором іпотеки може бути ТОВ «ЛЖЄ» або третя особа (майновий поручитель).

10.09.2021 між ТОВ «ЛАЙФ ТЕХНОЛОДЖІ», як іпотекодавцем, та ТОВ «СІЛЬВЕР ІНЖИНІРИНГ» був укладений іпотечний договір.

Відповідно до пункту 1.1 іпотечного договору предметом договору є передача іпотекодавцем ТОВ «СІЛЬВЕР ІНЖИНІРИНГ» в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в пункті 1.3 договору, для забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань ТОВ «ЛЖЄ» () щодо повернення грошових коштів, розмір, термін та умови повернення та повернення яких встановлюються договором про надання поворотної фінансової допомоги № 15/12-16 від 15.12.2016 (зі змінами та доповненнями), що укладений між ТОВ «СІЛЬВЕР ІНЖИНІРИНГ» і ТОВ «ЛЖЄ», та будь якими додатковими договорами до нього надалі все разом - «договір фіндопомоги».

Згідно з договором фіндопомоги Іпотекодержатель надав Боржнику поворотну фінансову допомогу у сумі, яка станом на момент укладання договору складає 3 013 359,29 грн, зі строком повернення до 30.09.2021 включно (пункт 1.2 іпотечного договору).

Пунктом 1.3 іпотечного договору сторони погодили, що іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку наступне нерухоме майно: нежилі приміщення з № 1 по № 5 (групи приміщень № 50) - офіс, літера А), загальною площею 432.8 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Київ, Кловський узвіз, 7 (сім), і належать Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 10 вересня 2014 року за реєстровим № 4509, дублікат якого видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 18 серпня 2021 року за реєстровим № 3837.

Право власності на предмет іпотеки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Морозовою С.В., Київського міського нотаріального округу, 10 вересня 2014 року, номер запису про право власності: 6947831, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0.

Іпотека розповсюджується на всі невіддільні від предмета іпотеки поліпшення, складові частини, а також приналежності, як ті, що існують на момент укладення договору так і ті, що виникнуть в майбутньому.

Відповідно до пункту 1.4 іпотечного договору предмет іпотеки сторони оцінили в сумі 3 300 000 грн. Ця сума є заставною вартістю предмету іпотеки.

Згідно з пунктом 1.6 іпотечного договору ТОВ «ЛАЙФ ТЕКНОЛОДЖІ» заявляє, що на день підписання договору: Предмет іпотеки може бути відчужений іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; не існує інших осіб, які мають права та вимоги на предмет іпотеки; предмет іпотеки не знаходиться у користуванні, управлінні інших осіб, спільній діяльності, наймі/оренді/лізингу; предмет іпотеки не знаходиться в іпотеці/заставі/податковій заставі; щодо предмету іпотеки іпотекодавцем не укладено попередніх договорів, договорів про наміри чи інших договорів, які б зобов`язували його до відчуження предмету іпотеки або інших дій, не переданий в статутний фонд будь-якої юридичної особи; предмет іпотеки не є предметом судового спору та на нього не накладено арешт; не існує судових рішень про стягнення заборгованості з іпотекодавця; передача в іпотеку предмету іпотеки не порушує законних прав та інтересів будь-яких третіх осіб. Вищезазначене перевірено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорногуз О.В підтверджується відповідною Інформацією, отриманою 10.09.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з Реєстру прав власності на нерухоме майно, з Державного реєстру іпотек, з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави.

Пунктом 5.1 іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого запису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання (шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання або шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється способом за вибором іпотекодержателя.

У зв`язку з невиконанням ТОВ «ЛЖЄ» своїх зобов`язань за договором фіндопомоги, було здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі права власності на нерухоме майно Іпотекодержателю в рахунок виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. 30.11.2021 було здійснено державну реєстрацію переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя (ТОВ «СІЛЬВЕР ІНЖИНІРИНГ»), що повністю погасило заборгованість ТОВ «ЛЖЄ» за договором фіндопомоги.

У подальшому 02.01.2025 між ТОВ «ЛАЙФ ТЕКНОЛОДЖІ», як первісним кредитором, та ТОВ «БІМ ІНВЕСТ», як новим кредитором, був укладений договір відступлення прав вимоги, за умовами якого а ТОВ «ЛАЙФ ТЕКНОЛОДЖІ» відступає, а ТОВ «БІМ ІНВЕСТ» приймає права вимоги, визначені у договорі на передбачених в ньому умовах.

Згідно з пунктом 1.2 договору відступлення прав вимоги права вимоги, що відступаються за договором, полягають у наступному: 1.2.1. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛЬВЕР ІНЖИНІРИНГ» (, далі Позикодавець, Іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЖЄ» (, далі Позичальник, Боржник) 15.12.2016 року було укладено Договір №15/12-16 про надання поворотної фінансової допомоги (далі Договір фіндопомоги), за умовами якого Позикодавець надав Позичальнику поворотну фінансову допомогу у загальному розмірі 3 013 359,29 грн. (три мільйона тринадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривень 29 копійок), яка підлягала поверненню не пізніше ЗО вересня 2021 року. 1.2.2. Між Позикодавцем та Стороною 1 (далі Іпотекодавець) 10.09.2021 року було укладено Іпотечний договір (далі Іпотечний договір). Предметом Іпотечного договору є передача Іпотекодавцем Іпотекодержателю в іпотеку нерухомого майна: нежилі приміщення з № 1 по №5 (групи приміщень №50) офіс, літера А), що знаходяться за адресою: м. Київ, Кловський узвіз, 7 (далі Предмет іпотеки), для забезпечення виконання в повному обсязі зобов`язань Позичальника щодо повернення грошових коштів за Договором фіндопомоги. 1.2.3. У зв`язку з невиконанням Позичальником своїх зобов`язань за Договором фіндопомоги, було здійснено звернення стягнення на Предмет іпотеки шляхом передачі права власності на нерухоме майно Іпотекодержателю в рахунок виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. 1.2.4. 30.11.2021 року було здійснена державна реєстрація переходу права власності на Предмет іпотеки від Іпотекодателя до Іпотекодержателя, що повністю погасило заборгованість Позичальника за Договором фіндопомоги. 1.2.5. Відповідно до статті 556 Цивільного кодексу України особа, яка виконала зобов`язання за іншу особу, має право зворотної вимоги (регресу) до боржника в розмірі сплаченої суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, ТОВ «ЛАЙФ ТЕКНОЛОДЖІ» () як Іпотекодавець набуло прав вимагати від Позичальника відшкодування у розмірі 3 013 359,29 грн. (три мільйона тринадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривень 29 копійок), що виникли внаслідок виконання Іпотекодавця за Позичальника зобов`язання щодо погашення заборгованості за Договором фіндопомоги шляхом втрати права власності на нерухоме майно (далі права вимоги).

Пунктом 2.1 договору відступлення права вимоги передбачено, що ТОВ «ЛАЙФ ТЕКНОЛОДЖІ» зобов`язана протягом трьох робочих днів після підписання договору передати ТОВ «БІМ ІНВЕСТ» права вимоги, що оформлюється Актом приймання-передачі прав вимоги (далі Акт), який є невід`ємною частиною договору.

ТОВ «ЛАЙФ ТЕКНОЛОДЖІ» зобов`язане протягом того ж строку передати ТОВ «БІМ ІНВЕСТ» у паперовому та/або електронному вигляді усі необхідні документи (у тому числі, але не виключно, вказані в пункті 1.2. договору) щодо виникнення та подальшої реалізації прав вимоги, що оформлюється актом передача документів, який підписуються сторонами (пункт 2.2 договору відступлення прав вимоги).

Відповідно до пункту 2.3 договору відступлення прав вимоги з моменту підписання Акту до ТОВ «БІМ ІНВЕСТ» переходять всі права та обов`язки ТОВ «ЛАЙФ ТЕКНОЛОДЖІ» відносно вимог повернення коштів від ТОВ «ЛЖЄ».

Згідно з пунктом 3.1-3.2 договору відступлення прав вимоги у зв`язку з передачею прав вимоги, зазначених в пункті 1.2. договору ТОВ «БІМ ІНВЕСТ» має сплатити ТОВ «ЛАЙФ ТЕКНОЛОДЖІ» кошти у загальному розмірі 3 013 359,29 грн. Оплата здійснюється у наступному порядку:

- сума у розмірі 300 000,00 грн - не пізніше 01.10.2025;

- решта суми у розмірі 2 713 359,29 грн - протягом 10 (десяти) банківських днів після фактичного стягнення з ТОВ «ЛЖЄ» повної суми боргу, або іншого способу виконання ТОВ «ЛЖЄ» свого зобов`язання.

Акт приймання-передачі прав вимоги складений, підписаний та скріплений печатками обох сторін 02.01.2025.

У той же день, 02.01.2025 ТОВ «БІМ ІНВЕСТ» направив ТОВ «ЛЖЄ» повідомлення про відступлення прав вимоги та вимога про сплату заборгованості, в якому вимагав виконати своє зобов`язання та сплатити на користь ТОВ «БІМ ІНВЕСТ» суму боргу в розмірі 3 013 359,29 грн.

Однак ТОВ «ЛЖЄ» проігнорував вимогу та не здійснив повернення грошових коштів у розмірі 3 013 359,29, що свідчить про прострочення виконання зобов`язання.

Завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 КУзПБ; (2) встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

Стадія відкриття провадження у справі про банкрутство має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у справі про банкрутство поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.

За таких обставин, на думку Верховного Суду, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (постанова Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).

Тож, важливим питанням при відкритті провадження у справі про банкрутство є питання обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

Використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника і відкриття на підставі такої заборгованості провадження у справі про банкрутство. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20, на які також посилається скаржник в касаційній скарзі).

З моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16 та в низці постанов Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справах про банкрутство).

Тому, з огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника, на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

Отже, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.

При цьому, на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Укладений між ТОВ «СІЛЬВЕР ІНЖИНІРИНГ» та ТОВ «ЛЖЄ» договір про надання поворотної фінансової допомоги від 15.12.2016 за своєю правовою природою є договором позики.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (пункт 1049 Цивільного кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 755/16831/19 касаційній суд вказав, що:

- по своїй юридичній сутності договір позики грошових коштів є реальним договором, і для його укладення необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача (сплата) коштів позикодавцем позичальнику;

- законодавець імперативно в частині першій статті 1047 ЦК визначив необхідність вчинення в письмовій формі договору позики грошових коштів у разі якщо позикодавцем є юридична особа;

- розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми. Розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником;

- вказівка призначення платежу при перерахунку коштів на картку, з урахуванням принципу розумності, не може бути кваліфікована як дотримання письмової форми (єдиний документ, чи декілька документів, розписка чи інший документ), що підтверджує домовленість про отримання грошей в позику та умови такої позики, оскільки призначення платежу вказує особа, яка перераховує грошові кошти. Дійсно, в певних випадках в приватному праві призначення платежу може мати значення, наприклад при визначенні того, яке грошове зобов`язання погашається.

З представлених суду документів, а саме банківських виписок по рахунку ТОВ «СІЛЬВЕР ІНЖИНІРИНГ» в ПАТ «АЛЬФА-БАНК» за 2017-2021 роки вбачається, що ТОВ «ЛЖЄ» отримано поворотну фінансову допомогу багаторазовими траншами в загальному розмірі 3 383 270,00 грн, з якою повернуто лише 369 910,71 грн. Призначенням платежів відповідних банківських операцій значиться «поворотна фінансова допомога згідно договору № 15/12-16 від 15.12.2016» та відповідно «повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору № 15/12-16 від 15.12.2016».

Крім того, у матеріалах справи міститься акт звірки станом за період 01.01.2016-02.08.2021, в якому вказана заборгованість перед Товариством у розмірі 3 013 359,29 грн.

Згідно з вимогами чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Відповідно до частини 7 статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в редакції, чинній станом на дату підписання актів звірки, головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер), зокрема забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства бухгалтер, який підписав акт звірки, має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку та посадових обов`язків. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 902/1260/15, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18, від 19.09.2019 у справі № 910/14566/18, від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

Відповідно до приписів статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом (стаття 572, 574, 575 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 583 Цивільного кодексу України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій статті 11 Закону України Про заставу, за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі статтею 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; основне зобов`язання - зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання..

Як вказано судом вище, укладеним між ТОВ «СІЛЬВЕР ІНЖИНІРИНГ» та ТОВ «ЛАЙФ ТЕКНОЛОДЖІ» забезпечено виконання ТОВ «ЛЖЄ» зобов`язань за договором фіндопомоги, визначене як в додатковій угоді № 2 та іпотечному договорі у розмірі 3 013 359,29 грн.

За приписами статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Право власності (спеціальне майнове право) іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність або спеціальне майнове право на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Судом встановлено, що умовами укладеного іпотечного договору, зокрема пунктом 5.1, передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовий порядок шляхом передачі права власності іпотекодержателю в рахунок виконання договору фіндопомоги.

Право позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки було реалізовано ТОВ «СІЛЬВЕР ІНЖИНІРИНГ», на підтвердження чого в матеріалах справи наявна інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої 30.11.2021 право власності на нежилі приміщення з №1 по №5 (групи приміщень №50) офіс, літера А), що знаходяться за адресою: м. Київ, Кловський узвіз, 7 було зареєстровано за ТОВ «СІЛЬВЕР ІНЖИНІРИНГ».

За приписами статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Отже в силу наведених норм матеріального права до ТОВ «ЛАЙФ ТЕКНОЛОДЖІ», як майнового поручителя, що задовольнив вимоги іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, перейшло право кредитора за договором фіндопомоги.

Згідно з приписами статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (стаття 513 Цивільного кодексу України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Судом встановлено, матеріалами підтверджено, що на виконання умов укладеного договору відступлення прав вимоги від 02.01.2025 ТОВ «БІМ ІНВЕСТ» сплатило 300 000,00 грн вартості відступленого права вимоги (платіжна інструкція № 4 від 17.09.2025 на суму 85 000,00 грн, платіжна інструкція № 1 від 07.08.2025 на суму 114 000,00 грн, платіжна інструкція № 2 від 07.08.2025 на суму 1 000,00 грн, платіжна інструкція № 3 від 17.09.2025 на суму 100 000,00 грн) та в порядку статті 516 Цивільного кодексу України повідомило ТОВ «ЛЖЄ» про заміну кредитора в зобов`язанні.

Відтак, у силу статті 512 Цивільного кодексу України та умов укладеного договору відступлення від 02.01.2025 відбулась заміна кредитора у зобов`язанні щодо сплати грошових коштів у розмірі 3 013 359,29 грн. які є заборгованістю ТОВ «ЛЖЄ» за договором фіндопомоги.

Отже, оцінивши подані ініціюючим кредитором докази на підтвердження існування грошового зобов`язання у боржника у сукупності, а також з огляду на порядок розподілу між сторонами тягаря доказування у господарському процесі, де обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування простроченого непогашеного грошового зобов`язання боржника, а також перевіривши його детальний розрахунок, суд зазначає, що заборгованість ТОВ «ЛЖЄ», що складає 3 013 359,29 грн, є доведеною належними та допустимими доказами і не спростована боржником.

Відповідно до частини 5 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство або відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Згідно з частиною 6 статті 39 Кодексу суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство, якщо вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, або якщо вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

04.03.2026 в підготовчому засіданні судом не було встановлено підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ «ЛЖЄ», перелічених у частині 6 статті 39 Кодексу.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 6 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

Наразі, судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази задоволення боржником у повному обсязі вимог кредитора, які зазначені у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Зважаючи на викладене, за наслідками розгляду у підготовчому засіданні заяви ТОВ «БІМ ІНВЕСТ» про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ЛЖЄ», суд вважає за доцільне її задовольнити у передбачений діючим законодавством спосіб, шляхом відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ЛЖЄ».

Відповідно до частини 1 статті 35 Кодексу України з процедур банкрутства у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу.

Відповідно до частини 2 статті 35 Кодексу України з процедур банкрутства підготовче засідання суду проводиться не пізніше 14-ти днів з дня постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, а за наявності поважних причин (здійснення сплати грошових зобов`язань кредиторам тощо) - не пізніше 20 днів.

Згідно з частиною 8 статті 39 Кодексу питання введення процедури розпорядження майном боржника та призначення розпорядника майна, встановлення розміру його винагороди та джерела її сплати вирішується господарським судом в ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Приписами статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією визначається судом шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору. В ухвалі про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд пропонує трьом визначеним шляхом автоматизованого відбору арбітражним керуючим подати заяву про участь у справі.

Звертаючись з заявою ініціюючого кредитора про відкриття провадження у справі, заявником подано суду пропозицію про призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Лихопьока Дениса Павловича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 105 від 04.02.2013), заяву про участь якого долучено до матеріалів заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до пункту 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією у разі відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім відомостей, передбачених частиною 1 статті 34, частиною 2 статті 116 цього Кодексу, повинна містити пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.

Ініціюючий кредитор або боржник - фізична особа додає до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяву арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, про участь у справі, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною 3 статті 28 цього Кодексу.

Господарський суд, відкриваючи провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), призначає арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, розпорядником майна або керуючим реструктуризацією.

У разі якщо заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не містить пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією або до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не додано заяви цього арбітражного керуючого про участь у справі, або з підстав, визначених частиною 3 статті 28 цього Кодексу, цього арбітражного керуючого не може бути призначено розпорядником майна або керуючим реструктуризацією, або заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство подано боржником - юридичною особою, призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією здійснюється господарським судом самостійно з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, у порядку, що діяв до дня введення цього Кодексу в дію, шляхом застосування автоматизованої системи.

Частиною 3 статті 28 Кодексу України з процедур банкрута встановлено, що розпорядником майна, керуючим реструктуризацією, керуючим санацією, ліквідатором, керуючим реалізацією не можуть бути призначені арбітражні керуючі:

1) які є заінтересованими особами у цій справі;

2) які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня відсторонення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років;

3) яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом;

4) які мають реальний чи потенційний конфлікт інтересів;

6) які є близькими особами боржника - фізичної особи;

7) щодо яких відкрито провадження у справі про неплатоспроможність або з дня закриття провадження у справі про неплатоспроможність минуло менше трьох років;

8) за наявності підстав, визначених статтею 26 цього Кодексу.

Відомостей про те, що арбітражний керуючий Лихопьок Денис Павлович (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 105 від 04.02.2013) здійснював управління боржником або ж є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів, судом не встановлено, не встановлено також обмежень, визначених частиною 3 статті 28 Кодексу України з процедур банкрута, кандидатура арбітражного керуючого не належить до жодної з категорій осіб, зазначених у вказаній статті.

За таких обставин, суд вирішив призначити розпорядником майна ТОВ «ЛЖЄ» арбітражного керуючого Лихопьока Дениса Павловича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 105 від 04.02.2013) з процесуальними наслідками, встановленими Кодексом України з процедур банкрутства.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12-ть місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

У зв`язку з викладеним вище, суд встановлює розпоряднику майна боржника арбітражному керуючому Лихопьоку Денису Павловичу розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна боржника із розрахунку трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника.

Таким чином, встановивши факт загрози неплатоспроможності боржника, а також визначившись з кандидатурою арбітражного керуючого для призначення розпорядником майна боржника, керуючись статтями 28, 39 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 16-А; ідентифікаційний ).

2. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БІМ ІНВЕСТ" (49000, місто Дніпро, вулиця Набережна В.І.Леніна, будинок 27-К, офіс 1; ідентифікаційний ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 16-А; ідентифікаційний ) у розмірі 3 013 359,29 грн.

3. Ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів.

4. Ввести процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 16-А; ідентифікаційний ).

5. Оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 16-А; ідентифікаційний ), текст якого додається.

6. Призначити розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЖЄ" (04073, місто Київ, проспект Степана Бандери, будинок 16-А; ідентифікаційний ) арбітражного керуючого Лихопьока Дениса Павловича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 105 від 04.02.2013).

7. Встановити оплату послуг арбітражному керуючому Лихопьоку Денису Павловичу (розпоряднику майна) в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявника.

8. Заборонити боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави.

9. Встановити розпоряднику майна боржника строк до 23.04.2026 для подачі до Господарського суду міста Києва відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення щодо складеного реєстру по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), реєстру вимог кредиторів, а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду.

10. Визначити дату проведення попереднього судового засідання на 06.05.26 о 14:00 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 44-В, зал судових засідань № 7.

11. Зобов`язати розпорядника майна у строк до 04.05.2026 провести інвентаризацію майна боржника.

12. Зобов`язати Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації надати суду докази внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців запису про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

13. Копію ухвали надіслати боржнику, ініціюючому кредитору та засновнику (учаснику) боржника, місцевому загальному суду, органу державної виконавчої служби, приватним виконавцям, у яких перебувають виконавчі провадження (згідно реєстру боржників), органу державної податкової служби за місцезнаходженням боржника та державному реєстратору відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації для відома та внесення відповідних відомостей про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвала набирає законної сили в порядку частин 4, 5 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства та може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Повна ухвала складена 27.03.2026.

СУДДЯ ВІКТОРІЯ ДЖАРТИ