ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4175/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатої В.В.

при секретарі судового засідання Корнух В.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» (61070, м. Харків, в`їзд Вологодський 2-й, буд. 6) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПрАТ СК "ПЗУ Україна" (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 62)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - Коваль О.Ю.;

3-ої особи - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС», в якому просить:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» () на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () завдані збитки в порядку регресу у розмірі 64 352,22 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» () на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4175/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами.

16.12.2025 через систему «Електронний суд» представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» подано клопотання про залишення позову без руху за вх. № 29358, клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження за вх. № 29363, заяву про залучення третіх осіб за вх. № 29367, відзив на позовну заяву за вх. № 29419.

16.12.2025 через систему «Електронний суд» представником Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подано відповідь на відзив за вх. № 29466.

17.12.2025 через систему «Електронний суд» представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» подані заперечення за вх. № 29517.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.12.2025 в клопотанні Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» про залишення позову без руху (вх. № 29358 від 16.12.2025) - відмовлено. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» про залучення третіх осіб (вх. № 29367 від 16.12.2025) - задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПрАТ СК "ПЗУ Україна" (, 04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 62). Зобов`язано позивача направити на адресу залученої третьої особи позовну заяву з додатками та докази направлення надати до суду. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (вх. № 29363 від 16.12.2025) - задоволено. Постановлено перейти до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та розгляд справи № 922/4175/25 здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Призначено підготовче засідання на "19" січня 2026 р. о 15:30 год.

30.12.2025 через систему «Електронний суд» представником відповідача подано клопотання про витребування доказів за вх. № 30559.

30.12.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про виконання ухвали суду за вх. № 30595.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.01.2026 знято з розгляду справу № 922/4175/25, призначену до розгляду у судовому засіданні на "19" січня 2026 р. о 15:30 год. Призначено розгляд справи № 922/4175/25 у судовому засіданні на "26" січня 2026 р. о 16:00 год. Попереджено, що дату та час проведення судового засідання може бути змінено, з урахуванням поточної обстановки у місті Харкові, про що учасників справи буде повідомлено додатково ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.01.2026 відкладено підготовче засідання на "09" лютого 2026 р. о 15:40 год.

28.01.2026 через систему «Електронний суд» представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за вх. № 2343.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.01.2026 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 2343 від 28.01.2025) - задоволено. Постановлено підготовче засідання у справі № 922/4175/25 призначене на "09" лютого 2026 р. о 15:40 год та наступні судові засідання провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» адвоката Коваля Олександра Юрійовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з використанням власних технічних засобів (за допомогою системи для проведення відеоконференцій https://vkz.court.gov.ua).

06.02.2026 через систему «Електронний суд» представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» подано клопотання про перенесення розгляду справи за вх. № 3023, в якому представник відповідача просить: визнати поважними причини неявки представника відповідача, адвоката Коваля О.Ю. в судове засідання; не розглядати справу без присутності захисника; відкласти розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09.02.2026 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» про перенесення розгляду справи (вх. № 3023 від 06.02.2026) - задоволено. Продовжено строк підготовчого провадження у справі № 922/4175/25 на тридцять днів. Відкладено підготовче засідання на "02" березня 2026 р. о 14:20 год.

В судовому засіданні 02.03.2026 постановлено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача щодо витребування доказів (вх. № 30559 від 30.12.2025), на підставі п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16.03.2026 о 15:00 год.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.03.2026 знято з розгляду справу № 922/4175/25, призначену до розгляду у судовому засіданні на "16" березня 2026 року об 15:00 год. Призначено розгляд справи № 922/4175/25 у судовому засіданні на "23" березня 2026 р. о 14:40 год. Попереджено, що дату та час проведення судового засідання може бути змінено, з урахуванням поточної обстановки у місті Харкові, про що учасників справи буде повідомлено додатково ухвалою суду.

В судове засідання 23.03.2026 позивач та третя особа своїх представників не направили.

Представник відповідача проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позов.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Водночас, суд звертає увагу на те, що явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а брати участь у судових засіданнях є правом учасників справи, що встановлено ст. 42 ГПК України.

Окрім того, матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій та надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Разом з цим, за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Отже, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

22.02.2016 між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - Позивач) та ТОВ «Сканія Кредіт Україна» (далі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/02-069407 (далі - Договір).

Предметом даного Договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «SCANIA», державний номерний знак « НОМЕР_1 ».

У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

08.10.2021 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «MAN», державний номерний знак « НОМЕР_2 » з напівпричепом «KRONE» державний номерний знак « НОМЕР_3 », допустив зіткнення з транспортним засобом «SCANIA», державний номерний знак « НОМЕР_1 » з напівпричепом «Eurolohr» державний номерний знак « НОМЕР_4 ».

Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до Постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 20.06.2022 у справі № 528/1081/21 (провадження № 3/553/709/2022), ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

До позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок настання страхового випадку, звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі заяви страхувальника та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт № 99 від 26.10.2021.

На підставі вище зазначеного страхового акту Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 194 352,22 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 3Р101629 від 28.10.2021.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована ПрАТ СК "ПЗУ Україна", то остання керуючись ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувала Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхове відшкодування в розмірі 130 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 05.08.2022 № 00080582.

На момент вчинення ДТП, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС», що підтверджується трудовим договором та договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, які підписані між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» .

Враховуючи наведене, позивач звернувся до відповідача з претензією вих. № 14512/ІНС від 14.06.2024, в якій вимагав сплатити 64 352, 22 грн, що є різницею між розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

Оскільки вимога позивача залишилась відповідачем без реагування, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 64 352,22 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується зі ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування) (ст. 980 ЦК України).

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ст. 6 Закону України "Про страхування").

У силу ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Аналогічна норма закріплена й у п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування".

Як встановлено судом, 22.02.2016 між Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - Позивач) та ТОВ «Сканія Кредіт Україна» (далі - Страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/02-069407.

Матеріалами справи також підтверджено, що на виконання вищевказаного договору, на підставі страхового акту № 99 від 26.10.2021 Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 194 352,22 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 3Р101629 від 28.10.2021.

За приписами ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом, згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована ПрАТ СК "ПЗУ Україна", то остання керуючись ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувала Приватному акціонерному товариству «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхове відшкодування в розмірі 130 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Як встановлено судом, відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 20.06.2022 у справі № 528/1081/21 (провадження № 3/553/709/2022), ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

На момент вчинення ДТП, ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС».

Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати юридична або фізична особа, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Згідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 64 352,22 грн.

Таким чином, в розумінні ст.ст. 993, 1187, 1194, 1172 ЦК України у Відповідача виникло зобов`язання перед Позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого Позивачем страхового відшкодування страхувальнику.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що зі змісту Постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 20.06.2022 по справі № 528/1081/21, на яку посилається Позивач в якості підтвердження винуватості водія ОСОБА_1 , вбачається, що в рамках вказаної справи судом призначалась судова комісійна автотехнічна експертиза.

В матеріалах справи № 528/1081/21 міститься Висновок експертів № 1224/5750/560/561 за результатами проведення комісійної судової автотехнічної експертизи від 25.04.2022, відповідно до якого експертами було зроблено наступні висновки:

«В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля MAN TGA з напівпричепом Krone Доценко Є.А. повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем Wolkswagen-Golf для водія автомобіля MAN TGA з напівпричепом Krone Доценка Є.А. визначалась шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля MAN TGA з напівпричепом Krone Доценка Є.А. не відповідали вимогам п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України та, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Wolkswagen-Golf ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Wolkswagen-Golf ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем MAN TGA з напівпричепом Krone шляхом виконання ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Wolkswagen-Golf ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України та знаходилися, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.».

В своїй постанові Ленінський районний суд м. Полтави зазначив, що аналіз змісту вказаного висновку експертизи свідчить про те, що він оформлений у відповідності з вимогами чинного законодавства, в тому числі Закону України «Про судову експертизу», експертами надані відповіді на усі питання, поставлені судом, які ґрунтуються на матеріалах справи, яка надавалась на дослідження, підстав для призначення по справі додаткової чи повторної судової експертизи не встановлено, з відповідними клопотаннями жоден з учасників справи не звернувся.

А отже, на переконання відповідача, з викладеного вбачається, що під час розгляду справи № 528/1081/21 за адміністративним матеріалом у відношенні водія ОСОБА_1 судом було отримано та досліджено докази щодо наявності у вчиненні ДТП вини також і іншого водія - ОСОБА_2 . Враховуючи, що кількість винних у ДТП осіб двоє, то сума страхового відшкодування у розмірі 194 352,22 грн., на думку відповідача, підлягає поділу на 2, тобто по 97 176,11 грн. з кожної винної особи.

За вказаних обставин, відповідач наполягає, що здійснивши незаконний розрахунок розміру страхового відшкодування та відповідно його виплату на користь потерпілого, Позивач відповідно не має законних підстав вимагати в порядку регресу вказану суму від Відповідача.

Однак, не погодуючись з наведеними доводами відповідача, суд звертає увагу на те, що відносно ОСОБА_1 , працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення № 126631, водночас щодо ОСОБА_2 , протокол про адміністративне правопорушення складений не був.

Крім того, в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано доказів того, що ОСОБА_1 звертався до патрульної поліції з результатами проведеної експертизи, задля складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 .

Разом з цим, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Так, згідно з принципом презумпції невинуватості, особа вважається невинуватою, доки її вина не буде доведена в законному порядку. У справах про адміністративні правопорушення, якщо протокол про адміністративне правопорушення не складено або не доведено факт порушення та вину особи у судовому порядку, то особа вважається невинуватою, і сумніви тлумачаться на її користь.

Зважаючи на викладене, суд констатує, що відповідачем не було надано до суду належних та допустимих доказів того, ОСОБА_2 винен у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема, відповідачем не надано постанови суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності або ж постанови про закриття провадження про притягнення до адміністративної відповідальності у зв`язку із закінчення строків.

А отже, доводи відповідача, викладені у відзиві на позов є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами та не приймаються судом до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ГПК України визначає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Обсяг обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Принцип справедливості, закріплений у ст. 6 Конвенції, порушується, лише якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України", заява № 63566/00, п. 25, від 18 липня 2006 року, та "Нечипорук і Йонкало проти України", заява № 42310/04, п. 280, від 21 квітня 2011 року).

А отже, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також беручи до уваги, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував доводи позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. покладає на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» (61070, м. Харків, в`їзд Вологодський 2-й, буд. 6, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44, ) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 64 352,22 грн. витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомобільно-транспортне підприємство «АВТОТРАНС» (61070, м. Харків, в`їзд Вологодський 2-й, буд. 6, ).

Повне рішення складено "01" квітня 2026 р.

СуддяВ.В. Усата

справа № 922/4175/25