ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 914/3681/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.,

за участі секретаря судового засідання - Купрейчук С.П.

за участю представників:

відповідно до протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Компанії "Нордвінд Трейд" (Nordwind Trade SA) (вх.№8860/2025)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.10.2024

на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Львівської області від 21.05.2025 (в частині вимог ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта")

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.07.2025

у справі № 914/3681/23

за заявою Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Нафтопереробний комплекс - Галичина"

ВСТАНОВИВ:

1. У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за заявою ініціюючого кредитора ПАТ «Укрнафта» про банкрутство ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина».

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

2. Оскаржується ухвала Господарського суду Львівської області від 30.10.2024, якою Господарський суд Львівської області грошові вимоги ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» визнав частково в сумі 253 023 996,23 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина», з яких: 4 844,80 грн. (судовий збір) - перша черга; 231 140 788,92 грн (заборгованість) - четверта черга; 21 878 362,51грн (пеня) - шоста черга. В частині грошових вимог в сумі 38 485,67 грн (судовий збір у справі № 914/1247/23) залишив заяву без розгляду.

3. Оскаржується ухвала попереднього засідання Господарського суду Львівської області від 21.05.2025 в частині включення до реєстру вимог кредиторів визнанні грошові вимоги ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» до ПАТ «Нафтопереробний комплекс Галичина» у розмірі 253 023 996, 23 грн, з яких: 4 844,80 грн (судовий збір) - перша черга; 231 140 788,92 грн (заборгованість) - четверта черга; 21 878 362,51 грн (пеня) - шоста черга.

4. Також оскаржується постанова Західного апеляційного господарського суду від 24.07.2025, якою апеляційну скаргу Компанії "Нордвінд Трейд" (Nordwind Trade SA) залишено без задоволення, а оскаржувані ухвали Господарського суду Львівської області від 30.10.2025 та від 21.05.2025 в частині визнання грошових вимог кредитора Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» до Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс - Галичина» у розмірі 253 023 996,23 грн - без змін.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

5. До Верховного Суду від Компанії "Нордвінд Трейд" (Nordwind Trade SA) (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати вказані судові рішення в частині визнання грошових вимог четвертої черги Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта на суму 205 603 407, 21 грн та у вказаній частині постановити нові ухвали, якими відмовити у визнанні грошових вимог.

6. В обґрунтування підстав для задоволення касаційної скарги Скаржник наводить наступні доводи:

6.1. Під час постановлення оскаржуваного рішення суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку обставинам справи неправильно застосував:

- приписи ст. ст. 203, 215, 241 Цивільного кодексу України без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 05.12.2023 у справі № 924/92/23;

- приписи ст. ст. 2, 44 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 3 ГПК України без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду у від 23.12.2021 року у справі № 924/1155/18 та від 01.12.2021 у справі №908/2755/19.

6.2. Скаржник вказує, що у справі № 914/3681/23 суди першої та апеляційної інстанцій повно не встановили, чи є ПАТ «Укртатнафта» заінтересованою особою стосовно боржника, у розумінні ст. 1 КУПБ, що є обов`язковим при визнанні/відхиленні кредиторських вимог, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню.

6.3. Суд апеляційної інстанції, переглядаючи оскаржувані ухвали неправильно застосував приписи ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 01.12.2021 у справі № 927/605/19, що є окремою підставою касаційного оскарження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

6.4. У свою чергу, не витребування судами попередніх інстанцій всієї повноти доказів щодо заінтересованості ПАТ «Укртатнафта» та встановлення за таких умов відсутності заінтересованості останнього є також підставою касаційного оскарження відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 287 ГПК (п. 3 ч. 3 ст. 310 ГПК).

6.5. Також Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові допустив порушення приписів ч. 2 ст. 207 ГПК України та не урахував висновків, викладених в постанові від 11.02.2020 у справі № 917/512/19.

Відзиви

7. Від ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" надійшов відзив на касаційну скаргу у якому наводяться аргументи щодо залишення касаційної скарги без задоволення та залишення без змін оскаржуваних судових рішень

Інші заяви та клопотання

8. Від розпорядника майна боржника надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності розпорядника майна ПАТ "НПК-Галичина" арбітражного керуючого Ткачука О.В.

Розгляд касаційної скарги Верховним Судом

9. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін виходячи з наступного.

10. Відповідно до приписів ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

11. Суди попередніх інстанцій встановили наступні фактичні обставини справи:

Між ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (продавець) та ПАТ «Нафтопереробний комплекс-Галичина» (покупець) 30.06.2020 був укладений договір купівлі-продажу № 996/1/2120.

За умовами вказаного договору продавець зобов`язався передати покупцеві, а покупець - прийняти та оплатити, товар - нафту та газовий конденсат українських родовищ, якість яких повинна відповідати ГОСТ 9965-76 або ТУ У 06.1-6:2018 (для нафти), ОСТ 51.65-80 (для газового конденсату).

Відповідно до умов пунктів 3.1 та 3.2 договору, передача товару здійснюється на умовах DDP - резервуари ПАТ «Укртатнафта» (Україна, м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3) не пізніше 31.12.2021, про що складаються відповідні акти прийому-передачі. Акт прийому-передачі підписується уповноваженими представниками сторін в момент передачі товару.

Згідно умов пункту 9.1 договору, останній діє до 31.03.2022, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору № 996/1/2120, ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, а саме: до 31.12.2021 передало ПАТ «Нафтопереробний комплекс-Галичина» нафту та газовий конденсат в обумовленій кількості, що документально підтверджується оформленими та підписаними без зауважень обома сторонами актами прийому-передачі товару від 01.10.2021 №№ 01, 02, 03, 04, 05, 06, 07, 08, 09, від 02.10.2021 №№ 10, 11, 12, 13 та від 16.10.2021 № 14. Загальна вартість фактично переданого товару - 354427029,86 грн.

За умовами п. 5.1 договору покупець зобов`язався провести оплату товару протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту підписання актів приймання-передачі шляхом перерахування грошових коштів на банківські рахунки продавця, зазначені в договорі.

В порушення умов договору ПАТ «НПК - Галичина» лише частково виконало свої зобов`язання з оплати поставленого йому товару та сплатило 214261378,81 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: від 21.12.2021 № 9597 на суму 10701054,98 грн, № 9598 на суму 49298945,02 грн, № 9601 на суму 64135048,91 грн, № 9602 на суму 21115586,01 грн, № 9603 на суму 14400208,57 грн, № 9604 на суму 10448713,10 грн; від 08.07.2022 № 11125 на суму 18000000,00 грн; від 10.08.2022 № 11433 на суму 4250000,00 грн; від 28.09.2022 № 11890 на суму 13411822,22 грн; від 30.09.2022 № 11900 на суму 8500000,00 грн.

Як вбачається із наведеного та підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору купівлі-продажу від 30.06.2020 № 996/1/2120 ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» передало ПАТ «Нафтопереробний комплекс-Галичина» товар загальною вартістю 354427029,86 грн, а покупець оплатив лише 214261378,81 грн, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 140165651,05 грн.

Між ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (зберігач) та ПАТ «Нафтопереробний комплекс-Галичина» (поклажодавець) 28.12.2015 був укладений договір № 686/10/2120 на надання послуг зі зберігання нафти (далі - договір 686).

За умовами пунктів 1.1 та 1.3 вказаного договору (з врахуванням змін, внесених сторонами до договору згідно додаткової угоди від 30.09.2021 № 6) зберігач зобов`язався прийняти на зберігання до резервуарів ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», зберігати і повернути після зберігання нафту сиру та/або газовий конденсат (далі - Товар), що належить поклажодавцеві на праві власності.

Приймання і передача товару на зберігання та повернення зі зберігання, згідно умов п.2.2 договору 686, оформляються актами приймання-передачі (на зберігання / зі зберігання, відповідно), які обов`язково містять дані про кількість, якість та вартість переданого товару, та підписуються уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 3.1.2 договору 686 поклажодавець зобов`язався оплатити послуги по зберіганню товару в розмірі, у порядку та в терміни відповідно до розділу 4 цього договору, зокрема:

- поклажодавець здійснює оплату вартості послуг по зберіганню товару, виходячи з фактичних обсягів нафти та/або газового конденсату, що знаходились на зберіганні, і періоду зберігання таких обсягів, котрі (фактичні обсяги товару та період його зберігання) визначаються відповідно до оформлених сторонами актів приймання-передачі зі зберігання / на зберігання (п. 4.2 договору 686 в редакції додаткової угоди № 5 від 01.12.2020);

- ціна (тариф) послуг зі зберігання становить 2,57 гривень за тонну нетто товару, що знаходиться на зберіганні на умовах даного договору, за кожну добу зберігання, крім того ПДВ 0,51 грн., усього вартість послуг зі зберігання тонни нетто товару в добу з ПДВ складає 3,08 гривень (п. 4.3 договору 686 в редакції додаткової угоди № 3 від 01.03.2019);

- за приймання нафти на зберігання поклажодавець одноразово сплачує зберігачу 35,00 гривень за тонну нетто товару, що передається на зберігання на умовах даного договору, крім того ПДВ 7,00 гривень, усього вартість послуг з приймання товару на зберігання складає 42,00 гривні за одну тонну нетто товару з ПДВ (п. 4.3 договору 686 в редакції додаткової угоди № 3 від 01.03.2019);

- оплата вартості послуг по зберіганню товару здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів протягом 60 (шістдесяти) банківських днів від дати виписки рахунку-фактури на оплату (п. 4.4 договору 686);

- у випадку не одержання зберігачем підписаного з боку поклажодавця акту наданих послуг, вважається, що послуги по зберіганню товару за звітний місяць надані зберігачем та прийняті поклажодавцем у повному обсязі згідно «Акту наданих послуг по зберіганню товару», підписаного зберігачем в односторонньому порядку, і поклажодавець зобов`язаний здійснити остаточний розрахунок за надані послуги по зберіганню відповідно до такого акту (п. 4.6 договору 686).

Згідно п. 7.2 договору 686 (в редакції додаткової угоди № 2 від 29.12.2017), договір діє до 31.12.2018 включно; у випадку, якщо за 15 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору жодна із сторін не направила іншій стороні в письмовій формі повідомлення про небажання продовжувати дію даного договору, даний договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік на умовах, які діяли станом на дату закінчення строку дії даного договору.

На виконання умов договору 686 ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» належним чином виконувало свої обов`язки та надавало ПАТ «Нафтопереробний комплекс-Галичина» послуги з приймання товару на зберігання та послуги зі зберігання товару, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі товару на зберігання та актами наданих послуг, копії яких містяться в матеріалах справи.

Зокрема, зберігач прийняв на зберігання товар поклажодавця, а саме: нафту сиру українських родовищ: за актом № 51 від 14.03.2022 - 1 129,907 тонн; за актом № 52 від 16.03.2022 - 1 339,577 тонн; за актом № 53 від 17.03.2022 - 2 435,969 тонн; за актом № 54 від 18.03.2022 - 2 512,290 тонн; за актом № 55 від 19.03.2022 - 699,700 тонн; за актом № 56 від 19.03.2022 - 2 388,210 тонн; за актом № 57 від 21.03.2022 - 276,800 тонн; за актом № 58 від 21.03.2022 - 1 822,495 тонн; за актом № 59 від 23.03.2022 - 2 498,472 тонн; за актом № 60 від 24.03.2022 - 203,280 тонн; за актом № 61 від 05.04.2022 - 358,690 тонн; за актом № 62 від 06.04.2022 - 58,710 тонн; за актом № 63 від 30.04.2022 - 476,338 тонн; за актом № 64 від 25.08.2022 - 2998,700 тонн.

Станом на 31.01.2023 вартість наданих ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» послуг з прийняття товару на зберігання та послуг зберігання товару становила 28168788,58 грн.

Відповідно до вимог пункту 4.4 договору 686 поклажодавець був зобов`язаний провести оплату послуг протягом 60 (шістдесяти) банківських днів від дати виписки рахунку-фактури шляхом безготівкового перерахування грошових коштів. Однак, ПАТ «Нафтопереробний комплекс-Галичина» лише частково виконало свої зобов`язання з оплати послуг за договором 686 за період з 01.08.2022 по 31.01.2023 та сплатило 19371858,21 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 28.06.2022 № 10994 на суму 7730700,00 грн та від 28.09.2022 №11883 на суму 11641158,21 грн. В результаті наведеного станом на 31.01.2023 у поклажодавця числилась заборгованість перед зберігачем за послуги, надані за договором 686, в розмірі 8796930,37 грн.

Як зазначає заявник, після 31.01.2023 товар поклажодавця у кількості 18 222,638 тонн продовжував знаходитись на зберіганні на ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» на умовах, визначених договором 686, що підтверджується листом ПАТ «НПК - Галичина» від 11.04.2023 № 05-20б, в якому останній просить надіслати на його адресу оригінали актів наданих послуг, зокрема, за січень, лютий та березень 2023 року.

Згідно приписів частини першої та третьої статті 946 ЦК України, плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Відповідно, зберігач нарахував поклажодавцеві плату за послуги зберігання товару за період з 01.02.2023 по 25.12.2023 на суму 18353112,09 грн на підставі п. 4.3 договору 686 (в редакції додаткової угоди № 3 від 01.03.2019). Однак, у матеріалах справи відсутні докази оплати ПАТ «НПК - Галичина» наданих послуг.

01.08.2019 між ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (зберігач) та ПАТ «Нафтопереробний комплекс-Галичина» (замовник) був укладений договір № 964/10/2118 на надання послуг зі зберігання нафтопродуктів (далі - договір 964).

За умовами п. 1.1 та п. 1.3 вказаного договору зберігач зобов`язався прийняти на зберігання до резервуарів ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», зберігати і повернути після зберігання наступні нафтопродукти (в редакції додаткової угоди від 01.09.2022 № 31):

- газ нафтовий скраплений марки А - в кількості 11876,143 тонн;

- газ нафтовий скраплений марки С - в кількості 12843,157 тонн;

- газ нафтовий скраплений марки D - в кількості 184,397 тонн;

- мазут - в кількості 3541,370 тонн;

- газ нафтовий скраплений марки В - в кількості 51 994,143 тонн.

Згідно приписів п 1.5 договору 964 (в редакції додаткової угоди № 22 від 17.12.2021) зберігання нафтопродуктів здійснюється зберігачем до моменту пред`явлення замовником вимоги про повернення нафтопродуктів зі зберігання, але не пізніше 31.12.2022. Замовник, в свою чергу зобов`язався вибрати нафтопродукти (прийняти зі зберігання) до закінчення граничного терміну зберігання (п. 2.1.1 договору 964).

Умовами п. 5.4 договору 964 передбачено, що в разі порушення замовником обов`язку вибрати нафтопродукти до закінчення граничного терміну зберігання, замовник вносить плату за зберігання нафтопродуктів за весь фактичний час їх зберігання, відшкодовує зберігачу (на вимогу останнього) всі збитки в повному обсязі та сплачує неустойку.

Відповідно до п. 2.1.3 договору 964 замовник зобов`язався оплатити послуги зі зберігання нафтопродуктів в розмірі, в порядку та в строки згідно з розділом 3 даного договору, зокрема:

- замовник проводить оплату вартості послуг зі зберігання нафтопродуктів із розрахунку 3,00 грн за одну тонну нафтопродукту за добу, крім того ПДВ 0,60 грн, всього вартість послуг зі зберігання на добу однієї тонни нафтопродуктів становить 3,60 грн з ПДВ (п. 3.1 договору 964);

- замовник здійснює оплату послуг у розмірі 100 % від загальної вартості у строк, вказаний у листі-вимозі зберігача про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги замовник проводить оплату послуг протягом 60-ти календарних днів від дати підписання сторонами актів наданих послуг зі зберігання нафтопродуктів (п. 3.3 договору 964);

- підставою для перерахування оплати за послуги є рахунок-фактура зберігача, який виставляється зберігачем (п. 3.3 договору 964).

Згідно п. 7.2 договору 964 (в редакції додаткової угоди № 22 від 17.12.2021) договір діє по 31.12.2022, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.

На виконання умов договору ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» надало ПАТ «НПК - Галичина», а останнє прийняло послуги зі зберігання нафтопродуктів, вартість яких станом на 30.09.2022 становила 6 550 672,19 грн, що підтверджується відповідними актами наданих послуг, підписаних обома сторонами, а саме: від 31.03.2022 № 1/03, від 30.04.2022 № 1/04, від 31.05.2022 № 1/05, від 30.09.2022 № 1/09.

ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» лише частково виконало свої зобов`язання з оплати послуг за договором 964 та сплатило 5895732,88 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 28.09.2022 № 11887, в результаті чого станом на 31.10.2022 у замовника виникла заборгованість перед зберігачем в розмірі 654939,31 грн.

Як зазначає заявник, до граничного терміну зберігання (31.12.2022) замовник вибрав весь обсяг газу нафтового скрапленого марки А, В, С та D, але не вибрав мазут в кількості 3541,370 тонн.

На підставі наведеного та керуючись умовами договору 964, зберігачем нараховано замовнику плату за послуги зберігання нафтопродуктів (мазуту) за період з 01.11.2022 по 25.12.2023 на суму 5354551,44 грн.

20.10.2022 між ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (зберігач) та ПАТ «Нафтопереробний комплекс-Галичина» (поклажодавець) був укладений договір № 499/10/2120 на надання послуг зі зберігання (далі - договір 499).

За умовами вказаного договору зберігач зобов`язався прийняти на зберігання до резервуарів ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», зберігати і повернути після зберігання Конденсат газовий стабілізований природний (далі - товар).

Відповідно до п. 3.1.2 договору 499 поклажодавець зобов`язався оплатити послуги по зберіганню товару в розмірі, у порядку та в терміни відповідно до розділу 4 цього договору, зокрема:

- ціна (тариф) зберігання товару становить 2,57 гривень за тонну нетто товару, що знаходиться на зберіганні на умовах даного договору, за кожну добу зберігання, крім того ПДВ 0,51 грн, усього вартість послуг зі зберігання тонни нетто товару в добу з ПДВ складає 3,08 грн (п. 4.1 договору 499);

- за приймання товару на зберігання поклажодавець одноразово сплачує зберігачу 35,00 грн за тонну нетто товару, що передається на зберігання на умовах даного договору, крім того ПДВ 7,00 грн, усього вартість послуг з приймання товару на зберігання складає 42,00 грн за одну тонну нетто товару з ПДВ (п. 4.1 договору 499);

- поклажодавець здійснює оплату вартості послуг по зберіганню товару, виходячи з їх фактичних обсягів, що знаходились на зберіганні, і періоду зберігання таких обсягів товару, котрі (фактичні обсяги товару та період їх зберігання) визначаються відповідно до оформлених сторонами актів приймання-передачі зі зберігання / на зберігання (п. 4.2 договору 499);

- оплата вартості послуг по зберіганню товару здійснюється поклажодавцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок зберігача протягом 60 (шістдесяти) календарних днів від дати виписки зберігачем рахунку на оплату послуг по зберіганню, оформленого на підставі «Акту наданих послуг по зберіганню» (п. 4.4 договору 499).

Відповідно до умов п. 7.2 договору 499 договір діє до 31.12.2023 включно, а в частині розрахунків - до повного їх завершення; у випадку, якщо за 15 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору жодна із сторін не направила іншій стороні в письмовій формі повідомлення про небажання продовжувати дію даного договору, даний договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік.

На виконання умов договору 499 зберігач ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» надавав ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» послуги з приймання на зберігання та послуги зі зберігання товару, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі товару на зберігання та актами наданих послуг.

Зокрема, зберігач прийняв на зберігання конденсат газовий стабілізований природний згідно наступних актів приймання-передачі товару на зберігання: за актом № 1 від 24.10.2022 - 72,360 тонн; за актом № 2 від 26.10.2022 - 47,660 тонн; за актом № 3 від 27.10.2022 - 23,760 тонн; за актом № 4 від 28.10.2022 - 18,500 тонн; за актом № 5 від 29.10.2022 - 47,420 тонн; за актом № 6 від 30.10.2022 - 47,640 тонн; за актом № 7 від 31.10.2022 - 23,640 тонн; за актом № 8 від 01.11.2022 - 71,800 тонн; за актом № 9 від 02.11.2022 - 47,560 тонн; за актом № 10 від 03.11.2022 - 70,780 тонн; за актом № 11 від 06.11.2022 - 47,240 тонн; за актом № 12 від 07.11.2022 - 48,000 тонн.

Станом на 31.12.2022 вартість послуг ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» з прийняття товару на зберігання та послуг зберігання товару становила 132200,38 грн.

Відповідно до вимог п. 4.4 договору 499 поклажодавець був зобов`язаний провести оплату послуг протягом 60 (шістдесяти) календарних днів від дати виписки зберігачем рахунку на оплату послуг по зберіганню, оформленого на підставі «Акту наданих послуг по зберіганню». Проте, ПАТ «Нафтопереробний комплекс-Галичина» не виконало свої зобов`язання з оплати послуг за договором 499 за період з 24.10.2022 по 31.12.2022, в результаті чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 132200,38 грн.

Як зазначає заявник, після 31.12.2022 товар поклажодавця у кількості 566,360 тонн продовжував знаходитись на зберіганні ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» на умовах, визначених договором 499, що підтверджується листом ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» від 11.04.2023 № 05-20б, в якому останній просить надіслати на його адресу оригінали актів наданих послуг за договором 499 за жовтень, листопад, грудень 2022 року, січень, лютий та березень 2023 року.

Таким чином, зберігач нарахував поклажодавцеві плату за послуги зберігання товару у кількості 566,360 тонн за період з 01.01.2023 по 25.12.2023 на суму 626235,58 грн, однак, у матеріалах справи відсутні докази оплати ПАТ «НПК - Галичина» наданих послуг.

18.07.2022 між ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (як зберігачем) та ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» (як поклажодавцем) був укладений договір № 32/22-119/1 зберігання товарно-матеріальних цінностей (далі за текстом - договір 32/22), за умовами якого зберігач зобов`язався прийняти на зберігання на території ПАТ «Укртатнафта», зберігати і повернути після зберігання товарно-матеріальні цінності поклажодавця (промислове обладнання та устаткування, визначене пунктом 1.2 договору) (далі - майно). Поклажодавець, в свою чергу, зобов`язався сплатити зберігачу вартість послуг зі зберігання майна (п. 2.2.1 договору 32/22) та забрати майно після закінчення строку зберігання (п. 1.6 договору 32/22).

Відповідно до пунктів 1.5 та 6.1 договору 32/22 (в редакції додаткової угоди № 1 від 31.12.2022) строк зберігання майна настає з дати підписання акту прийому-передачі і закінчується 31.12.2023, строк дії договору - до 31.12.2023, а в частині розрахунків - до їх повного завершення.

За умовами пункту 3.1 договору 32/22 вартість послуг по зберіганню майна становить 504,00 грн (з ПДВ) за місяць зберігання. У разі, якщо послуги надавалися в неповному місяці, тоді вартість послуг розраховується шляхом множення кількості днів фактичного зберігання на тариф зберігання за один день, який становить 16,80 грн (з ПДВ).

Згідно вимог п. 3.2 договору 32/22 поклажодавець здійснює оплату послуг по зберіганню майна на розрахунковий рахунок зберігача в строк до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (за місяцем надання послуг зі зберігання).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору 32/22 ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» 03.08.2022 прийняв на зберігання за актом прийому-передачі та до 31.12.2023 зберігав майно поклажодавця.

Вартість фактично наданих зберігачем та прийнятих поклажодавцем послуг зі зберігання майна за період з 03.08.2022 по 25.12.2023 становить 8467,20 грн, що підтверджується відповідними долученими до матеріалів справи актами наданих послуг та рахунками-фактурами на вказану суму.

01.01.2019 між ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (як зберігачем) та ПАТ «НПК - Галичина» (як поклажодавцем) був укладений договір № 121-12/18 зберігання товарно-матеріальних цінностей (далі- договір 121-12/18), за умовами якого зберігач зобов`язався прийняти на зберігання на території ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», зберігати і повернути після зберігання теплообмінник 222-Е03 АВС/DEF (6 секцій) (далі - майно). Поклажодавець, в свою чергу, зобов`язався сплатити зберігачу вартість послуг зі зберігання майна (п. 2.2.1 договору 121-12/18) та забрати майно після закінчення строку зберігання (п. 1.6 договору 121-12/18).

Відповідно до пунктів 1.5 та 6.1 договору 121-12/18 (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.12.2022) строк зберігання майна настає з дати підписання акту прийому-передачі і закінчується 31.12.2023, строк дії договору - до 31.12.2023, а в частині розрахунків - до їх повного завершення.

За умовами пункту 3.1 договору 121-12/18 вартість послуг по зберіганню майна становить 504,00 грн (з ПДВ) за місяць зберігання. У разі, якщо послуги надавалися в неповному місяці, тоді вартість послуг розраховується шляхом множення кількості днів фактичного зберігання на тариф зберігання за один день, який становить 16,80 грн (з ПДВ).

Згідно вимог п. 3.2 договору 121-12/18 поклажодавець здійснює оплату послуг по зберіганню майна на розрахунковий рахунок зберігача в строк до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору 121-12/18 ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» прийняло на зберігання за актом прийому-передачі та до 31.12.2023 зберігало майно поклажодавця.

Вартість фактично наданих зберігачем та прийнятих поклажодавцем послуг зі зберігання майна за договором 121-12/18 становить 13608,00 грн, що підтверджується відповідними долученими до матеріалів справи актами наданих послуг та рахунками-фактурами на вказану суму.

Як вбачається з матеріалів справи, поклажодавець свої зобов`язання за договором 121-12/18 виконав частково, сплативши за надані ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» послуги по зберіганню майна 6048,00 грн згідно платіжного доручення від 28.09.2022 №11885, в результаті чого у ПАТ «НПК - Галичина» числиться заборгованість за період з 01.09.2022 по 25.12.2023 в розмірі 7980,00 грн.

30.09.2019 між ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (як зберігачем) та ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» (як поклажодавцем) був укладений договір № 102-19/38 зберігання товарно-матеріальних цінностей (далі- договір 102-19/38), за умовами якого зберігач зобов`язався прийняти на зберігання на території ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта», зберігати і повернути після зберігання компресор 1TZL63 кмп ЗВП, поз. ПК-101А/Б (далі - майно). Поклажодавець, в свою чергу, зобов`язався сплатити зберігачу вартість послуг зі зберігання майна (п. 2.2.1 договору 102-19/38) та забрати майно після закінчення строку зберігання (п. 1.6 договору 102-19/38).

Відповідно до пунктів 1.5 та 6.1 договору 102-19/38 (в редакції додаткової угоди № 4 від 20.12.2022) строк зберігання майна настає з дати підписання акту прийому-передачі і закінчується 31.12.2023, строк дії договору - до 31.12.2023, а в частині розрахунків - до їх повного завершення.

За умовами пункту 3.1 договору 102-19/38 вартість послуг по зберіганню майна становить 504,00 грн (з ПДВ) за місяць зберігання. У разі, якщо послуги надавалися в неповному місяці, тоді вартість послуг розраховується шляхом множення кількості днів фактичного зберігання на тариф зберігання за один день, який становить 16,80 грн (з ПДВ).

Згідно вимог п. 3.2 договору 102-19/38 поклажодавець здійснює оплату послуг по зберіганню майна на розрахунковий рахунок зберігача в строк до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

На виконання умов договору 102-19/38 ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» 30.09.2019 прийняло на зберігання за актом прийому-передачі майна та до 31.12.2023 зберігав майно поклажодавця.

Вартість фактично наданих зберігачем та прийнятих поклажодавцем послуг зі зберігання майна за договором 102-19/38 становить 13608,00 грн, що підтверджується відповідними долученими до матеріалів справи актами наданих послуг та рахунками-фактурами на вказану суму.

Як вбачається з матеріалів справи, поклажодавець свої зобов`язання за договором 102-19/38 виконав частково, сплативши за надані ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» послуги по зберіганню майна 6048,00 грн згідно платіжного доручення від 28.09.2022 №11886, в результаті чого у ПАТ «НПК - Галичина» числиться заборгованість за період з 01.09.2022 по 25.12.2023 в розмірі 7980,00 грн.

Між ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» (експедитор) та ПАТ «Нафтопереробний комплекс-Галичина» (клієнт) 22.02.2016 був укладений договір транспортного експедирування № 539/10/2120 (далі - договір 539).

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.4 вказаного договору експедитор зобов`язався за плату і за рахунок клієнта виконати та/або організувати транспортування нафти клієнта системою магістральних нафтопроводів ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртранснафта» за маршрутами «Гнідинці - Кременчук», «Глинсько - Розбишівська - Кременчук», «Мала Павлівка - Кременчук».

Відповідно до п. 1.5 та п. 2.1.2 договору 539 клієнт оплачує вартість наданих експедитором послуг в порядку, за тарифами та на умовах, визначених даним договором, зокрема:

- комісійна винагорода експедитора за транспортно-експедиційне обслуговування становить 0,5 % від вартості наданих транспортних послуг (п. 4.1 договору 539);

- оплата наданих послуг проводиться клієнтом протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати підписання акту наданих послуг з транспортного експедирування на підставі отриманого рахунку (п. 4.3 договору 539);

- тариф на послуги з транспортування нафти з 01.11.2021: за маршрутом «Гнідинці - Кременчуцький НПЗ» - 135,70 грн за 1 тонну нетто; за маршрутом «Мала Павлівка - Кременчуцький НПЗ» - 146,66 грн за 1 тонну нетто; за маршрутом «Глинсько-Розбишівська - Кременчуцький НПЗ» - 80,04 грн за 1 тонну нетто, до яких додається 20 % ПДВ (п. 4.4 договору 539 в редакції додаткової угоди № 5 від 01.11.2020).

Відповідно до умов п. 7.2 договору 539 (в редакції додаткової угоди № 2 від 29.12.2017), договір діє до 31.12.2019 включно, а в частині здійснення розрахунків - до повного їх виконання. У випадку, якщо за 15 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору жодна із сторін не направила іншій стороні в письмовій формі повідомлення про небажання продовжувати дію даного договору, даний договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік.

З огляду на матеріали справи, на виконання умов договору 539, у серпні 2022 року ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» здійснило транспортне експедирування нафти клієнта (ПАТ «НПК - Галичина») в кількості 3000,0 тонн за маршрутом «Глинсько-Розбишівська - Кременчуцький НПЗ».

Згідно акту наданих послуг від 31.08.2022 № 24 вартість послуг з транспортного експедирування вищевказаної нафти становила 288019,14 грн (з ПДВ), вартість комісійної винагороди - 1440,10 грн (з ПДВ). На підставі казаного акту наданих послуг експедитор виписав рахунки-фактури від 31.08.2022 № 90867468 та № 90867469 на суму наданих послуг та на суму комісійної винагороди.

ПАТ «Нафтопереробний комплекс-Галичина» не виконав свої зобов`язання за договором 539 з оплати наданих йому послуг та заборгував ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» 288019,14 грн за транспортне експедирування, а також 1440,10 грн комісійної винагороди.

У поданій заяві з грошовими вимогами до боржника ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» просить також визнати нараховані відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України три відсотки річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання по кожному із вищевказаних договорів. А саме:

- 47427747,51 грн інфляційних втрат та 8691918,61 грн три відсотки річних по договору купівлі-продажу від 30.06.2020 № 996/1/2120;

- 296707,63 грн інфляційних втрат та 224452,04 грн три відсотки річних по договору надання послуг зі зберігання нафти від 28.12.2015 № 686/10/2120;

- 35206,31 грн інфляційних втрат та 20040,79 грн три відсотки річних по договору надання послуг зі зберігання нафтопродуктів від 01.08.2019 № 964/10/2118;

- 5358,22 грн інфляційних втрат та 3486,87 грн три відсотки річних по договору надання послуг зі зберігання від 20.10.2022 № 499/10/2120;

- 294,69 грн інфляційних втрат та 161,23 грн три відсотки річних по договору зберігання товарно-матеріальних цінностей від 18.07.2022 № 32/22-119/1;

- 239,64 грн інфляційних втрат та 142,33 грн три відсотки річних по договору зберігання товарно-матеріальних цінностей від 01.01.2019 № 121-12/18;

- 239,64 грн інфляційних втрат та 142,33 грн три відсотки річних по договору зберігання товарно-матеріальних цінностей від 30.09.2019 № 102/19-38;

- 26700,10 грн інфляційних втрат та 10444,32 грн три відсотки річних по договору транспортного експедирування від 22.02.2016 № 539/10/2120.

Заявником також нараховано пеню (неустойку) на загальну суму 21878362,51 грн згідно умов вищевказаних договорів за прострочення розрахунку за ними.

Крім того, заявником заявлено грошову вимогу на суму 38485,67 грн судового збору, стягнутого за рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 914/1247/23, яку просить включити до реєстру вимог кредиторів боржника.

Так, рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 914/1247/23 від 12.09.2023 стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс - Галичина» на користь Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова компанія «Укртатнафта 1794397,50 грн основного боргу, 525407,46 грн втрат від інфляції, 72415,01 грн 3% річних, 173491,20 грн пені та 38485,67 грн судового збору. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 вказане рішення залишено без змін.

12. Відповідно до приписів ст. 1 КУзПБ грошове зобов`язання (борг) - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) та інші зобов`язання, які мають бути виражені у грошових одиницях, при цьому до складу грошових зобов`язань боржника не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

13. Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство (після відкриття провадження) та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема ст.ст. 45, 46, 47 КУзПБ, за змістом яких під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам, поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).

14. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником; надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (ст. 76 ГПК України), допустимості (ст. 77 ГПК України), достовірності (ст. 78 ГПК України) та вірогідності (ст. 79 ГПК України).

15. Верховний Суд зазначає, що покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (подібний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №911/2498/18 та від 13.09.2022 у справі №904/6251/20).

16. Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанови Верховного Суду від 27.08.2020 у справі №911/2498/18, від 01.03.2023 у справі №902/221/22).

17. Верховний Суд наголошує, що при вирішенні питання про визнання грошових вимог у справі про банкрутство господарський суд не здійснює повторного розгляду спору про право, а встановлює наявність та розмір грошового зобов`язання на підставі належних доказів, зокрема первинних документів та/або судового рішення компетентного органу.

18. Зі встановлених обставин справи суди попередніх інстанцій вказали наступне:

- Сума боргу за договором купівлі-продажу від 30.06.2020 № 996/1/2120 в розмірі 140165651,05 грн підлягає визнанню.

- Матеріалами справи підтверджено, а боржником не спростовано наявність залишку заборгованості перед заявником за надані послуги згідно договору № 686/10/2120 в розмірі 8796930,37 грн основної заборгованості за період з 01.08.2022 по 31.01.2023 та 18353112,09 грн основної заборгованості за період з 01.02.2023 по 25.12.2023, яка підлягає визнанню.

- Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано боржником, сума основної заборгованості ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» перед ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» за надані послуги зберігання нафтопродуктів за договором 964 складає 654939,31 грн за період з 01.09.2022 по 31.10.2022 та 5 354 551,44 грн (за послуги зберігання мазуту) за період з 01.11.2022 по 25.12.2023, яка підлягає визнанню.

- Матеріалами справи підтверджено, а боржником не спростовано наявність у ПАТ «НПК - Галичина» основної заборгованості перед ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» за надані послуги згідно договору № 499/10/2120 в розмірі 132200,38 грн за період з 24.10.2022 по 31.12.2022 та 626235,58 грн за період з 01.01.2023 по 25.12.2023, яка підлягає визнанню.

- Поклажодавець своїх зобов`язань за договором не виконав, за надані ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» послуги по зберіганню майна у період з 03.08.2022 по 25.12.2023 не оплатив, в результаті чого у ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» числиться заборгованість в розмірі 8467,20 грн за договором № 32/22-119/1, яка підлягає визнанню.

- Поклажодавець свої зобов`язання за договором 121-12/18 виконав частково, сплативши за надані ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» послуги по зберіганню майна 6048,00 грн згідно платіжного доручення від 28.09.2022 №11885, в результаті чого у ПАТ «НПК - Галичина» числиться заборгованість за період з 01.09.2022 по 25.12.2023 в розмірі 7980,00 грн, яка підлягає визнанню.

- Поклажодавець свої зобов`язання за договором 102-19/38 виконав частково, сплативши за надані ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» послуги по зберіганню майна 6048,00 грн згідно платіжного доручення від 28.09.2022 №11886, в результаті чого у ПАТ «НПК - Галичина» числиться заборгованість за період з 01.09.2022 по 25.12.2023 в розмірі 7980,00 грн, яка підлягає визнанню.

- Сума боргу за договором транспортного експедирування від 22.02.2016 №539/10/2120 в розмірі 289459,24 грн підлягає визнанню.

- Рішення Господарського суду Львівської області у справі № 914/1247/23 від 12.09.2023 набрало законної сили 24.01.2024, обов`язок ПАТ «НПК-Галичина» по сплаті судового збору в розмірі 38485,67 грн на користь ПАТ «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» виник після набрання вказаним рішенням законної сили та після відкриття провадження у справі про банкрутство. Таким чином, грошова вимога на суму 38485,67 грн судового збору, стягнутого за рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 914/1247/23 заявлена передчасно, тому суд дійшов висновку залишити її без розгляду.

- Перевіривши правильність розрахунку заявником інфляційних втрат та трьох відсотків річних, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що такі підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів.

- Заявником також нараховано пеню (неустойку) на загальну суму 21878362,51 грн згідно умов вищевказаних договорів за прострочення розрахунку за ними. Суд вважає, що пеня нарахована правомірно, в межах встановленого строку та підлягає визнанню.

19. Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

20. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частина 2 вказаної статті передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є і договори та інші правочини.

21. У відповідності до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

22. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

23. Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

24. Відповідно до ст. 946 Цивільного кодексу України, якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

25. Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

26. Статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

27. У статті 934 Цивільного кодексу України визначено, що за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 Цивільного кодексу України.

28. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

29. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

30. Статтею 193 Господарського кодексу України закріплено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

31. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

32. В силу положень ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

33. У ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

34. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

35. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, правовими наслідками порушення зобов`язання є зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

36. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

37. Беручи до уваги встановлені в оскаржуваних судових рішеннях фактичні обставини справи та вищезазначені положення норм права, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що слід визнати частково грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «Укртатнафта» до боржника в сумі 253023996,23 грн заборгованості, 4844,80 грн сплаченого за подання заяви з грошовими вимогами до боржника судового збору та включити їх до реєстру вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс-Галичина».

38. Вказане спростовує доводи касаційної скарги та свідчить про те, що при постановленні ухвали Господарського суду Львівської області від 30.10.2024, ухвали попереднього засідання Господарського суду Львівської області від 21.05.2025 (в частині вимог ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта") та постанови Західного апеляційного господарського суду від 24.07.2025 у справі № 914/3681/23 було правильно застосовано положення ст. ст. ст. 45, 46, 47 КУзПБ.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

39. Відповідно до положень ст. 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

40. З урахуванням тих обставин, що при ухваленні постановленні ухвали Господарського суду Львівської області від 30.10.2024, ухвали попереднього засідання Господарського суду Львівської області від 21.05.2025 (в частині вимог ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта") та постанови Західного апеляційного господарського суду від 24.07.2025 у справі № 914/3681/23 було правильно застосовано положення ст. ст. ст. 45, 46, 47 КУзПБ, колегія суддів суду касаційної інстанції, на підставі ст. 309 Господарського процесуального кодексу України, дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги Компанії "Нордвінд Трейд" (Nordwind Trade SA) та залишення без змін вказаних судових рішень.

Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Компанії "Нордвінд Трейд" (Nordwind Trade SA) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 30.10.2024, ухвалу попереднього засідання Господарського суду Львівської області від 21.05.2025 (в частині вимог ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта") та постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.07.2025 у справі № 914/3681/23 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

К.М. Огороднік