ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" березня 2026 р. м. Київ Справа № 911/571/26

Суддя Бабкіна В.М., розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом Державного підприємства "ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 4)

до Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" (08711, Київська обл., Обухівський р-н, смт. Козин, вул. Рудиківська, буд. 49)

про стягнення 195283109,28 грн. заборгованості,

встановив:

До Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява № вих.01-17 від 25.02.2026 р. (вх. № 9152 від 02.03.2026 р.) Державного підприємства "ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ" до Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" про стягнення 195283109,28 грн. заборгованості за договором поставки вугілля № 111/31 від 11.07.2019 р., а саме - 6025960,36 грн. основного боргу, 4831602,48 грн. заборгованості з відшкодування вартості доставки вугілля, 6351696,92 грн. пені, 17383295,08 грн. 3% річних, 80690554,44 грн. інфляційних втрат, а також судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.03.2026 р. вказану позовну заяву було залишено без руху, запропоновано позивачу в строк до десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання доказів сплати судового збору за вказаним позовом у розмірі 931840,00 грн.

17.03.2026 р. до Господарського суду Київської області через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про усунення недоліків № 01-27 від 16.03.2026 р. (вх. № 4465/26 від 17.03.2026 р.), до якої додано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви № 01-28 від 16.03.2026 р. (вх. № 1364/26 від 17.03.2026 р.) до ухвалення судового рішення у даній справі.

Розглянувши клопотання про відстрочення судового збору, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2026 року становить 3328 грн. Відтак, максимальний розмір судового збору за майновою вимогою складає 1164800,00 грн.

Поряд з цим, згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Зі змісту поданої позовної заяви про стягнення 195283109,28 грн. вбачається, що вона має майновий характер.

З огляду на зазначене, за подання даного позову в електронній формі до господарського суду справляється судовий збір у розмірі 931840,00 грн., враховуючи коефіцієнт 0,8 (1164800,00 грн. х 0,8).

Водночас, позивач просить суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення рішення у даній справі.

Стаття 8 Закону України «Про судовий збір» врегульовує питання щодо відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 р. у справі № 940/2276/18 зроблено висновок про те, що з аналізу ст. 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені у ст. 5, або у справах із предметом спору, не охопленим ст. 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

При цьому, слід враховувати, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на доступ до суду, тобто право ініціювати у судах провадження у цивільних справах, є невід`ємним елементом, притаманним праву, закріпленому пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це право на доступ не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які, однак, не можуть забороняти або скорочувати доступ особи у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть цього права була підірвана (див. рішення у справах "Голдер проти Сполученого Королівства" [Golder v. the United Kingdom], від 21.02.1975 р., пункт 36, Серія А №18, "Пономаренко проти України" [Ponomarenko v. Ukraine], заява № 13156/02, пункт 36, від 14.06.2007 р., "Мацюк проти України" [Matsyuk v. Ukraine], заява № 1751/03, пункт 28, від 10.12.2009 р. та "Кузьменко проти України" [Kuzmenko v. Ukraine], заява № 49526/07, пункт 25, від 09.03.2017 р.).

З урахуванням частини першої статті 32 Конвенції щодо поширення юрисдикції ЄСПЛ на всі питання її тлумачення і застосування, частини другої статті 19 Конституції України щодо обов`язку органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, частин першої, третьої статті 124 Конституції України та частини першої статті 5 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", можна зробити висновок, що всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї є компетенцією ЄСПЛ, а застосування норм матеріального і процесуального права та вирішення юридичних спорів під час здійснення правосуддя в Україні є виключними повноваженнями національних судів.

З урахуванням висновків, викладених у рішенні ЄСПЛ від 09.10.2025 р. у справі "Король та інші проти України" (Korol and Others v. Ukraine, заява № 82560/17 та інші, включно з № 36465/21), задля дотримання норм ст. 6 Конвенції, суд оцінює пропорційність обмеження доступу до суду індивідуально з урахуванням фактичної можливості сплатити судовий збір та наслідків відмови у доступі для права на судовий захист.

Така правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.01.2026 р. у справі № 925/1293/19.

Звертаючись до суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, ДП «ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ» посилається, зокрема, на те, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.07.2022 р. № 683-р «Деякі питання управління об`єктами державної власності» органом управління, що здійснює контроль за суб`єктами господарювання, до яких належить ДП «ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ», є Фонд державного майна України. При цьому, господарська діяльність підприємства зупинилась у 2020 році, і найбільшими боржниками позивача є державні вугледобувні підприємства та енергогенеруюча компанія ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» (відповідач за даним позовом). Через невиконання відповідачем зобов`язань за укладеними з позивачем договорами поставки його загальна заборгованість перевищує 470000000,00 грн., з яких рішенням Господарського суду м. Києва від 16.03.2021 р. у справі № 910/16418/19 стягнуто з ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» на користь ДП «ДЕРЖВУГЛЕПРОСТАЧ» 249110985,21 грн. заборгованості за поставлене вугілля та штрафних санкцій за договором № 111/25 від 18.06.2019 р. На виконання вказаного рішення ВПВР ДВС Мінюсту відкрите виконавче провадження № ВП70440509 від 30.11.2022 р., яке є зупиненим, тому стягнення грошових коштів на сьогоднішній день є безрезультатним.

Поряд з цим, 28.05.2025 р. підприємство на своє звернення отримало від Фонду державного майна України лист-відповідь № 10-47-13661 з повідомленням про необхідність ініціювання підприємством розгляду Комісією з питань припинення підприємств, які перебувають в управлінні Фонду, питання про прийняття рішення про звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство відповідно до вимог частини шостої статті 34 КУзПБ, що було виконано позивачем шляхом направлення листа № 01-07 від 04.06.2025 р. Таким чином, Фонд державного майна України, як орган управління, що здійснює контроль за суб`єктами господарювання, підтвердив, що у позивача наявні ознаки неплатоспроможності, тому Фондом розглядається питання про припинення підприємства або ініціювання процедури банкрутства. На переконання заявника, даний факт є офіційним підтвердженням державного органу про фінансову неспроможність позивача, яка унеможливлює сплату ним судового збору.

Окрім того, фінансова звітність за 2025 рік підтверджує відсутність прибутку у позивача, а баланс підприємства за 2025 рік свідчить про відсутність у нього ліквідних активів та грошових коштів, рухоме майно позивача передано в податкову заставу, що підтверджується витягом з ДРОРМ № 95590444 від 07.02.2025 р., а відповідно до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2025 рік дохід від будь-якої діяльності позивача відсутній (копії фінінсової звітності, балансу, податкової декларації та витягу з ДРОРМ додаються).

Таким чином, у позивача відсутнє майно, за рахунок якого можливо сплатити судовий збір на дату подання позову.

Окрім того, згідно Витягу з журналу реєстрації повідомлень про відкриття/закриття рахунків/електронних гаманців у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей (Форма № П10) від 09.03.2026 р. (Додаток 11 до Порядку подання повідомлень про відкриття/закриття рахунків/електронних гаманців платників податків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей до контролюючих органів (пункт 4 розділу VI), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.08.2015 р. № 721), на даний час позивач має рахунки тільки в АБ «Укргазбанк», решта рахунків протягом 2019-2025 років були закриті АТ «ОЩАДБАНК» та Державною казначейською службою. Згідно з довідкою АБ «Укргазбанк» № 11513/30712/2025 від 11.09.2025 р. станом на 09.09.2025 р. залишок коштів на всіх рахунках позивача становить 0,00 грн., а виписки з рахунку позивача в даному банку за період з 01.01.2020 р. по 09.09.2025 р. доводять відсутність господарської діяльності підприємства та грошових коштів на рахунках. Відповідно до довідки АТ «ОЩАДБАНК» № 77/4-09/110862/2025 від 28.08.2025 р. рахунки позивача були заблоковані з 03.02.2020 р. на підставі постанов про арешт коштів боржника, останній рух коштів по рахунках відбувся 27.10.2021 р., залишок коштів на рахунках становить 0,00 грн. Листом АТ «ОЩАДБАНК» № 77/4-09/148645/2025 від 20.11.2025 р., що додається, позивач був повідомлений, що у зв?язку із відсутністю руху коштів протягом останніх трьох років по вищевказаному(им) рахунку(ах) та керуючись п. 123 Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 р. № 162, рахунок буде закрито 09 грудня 2025 року. Як підтверджує вказаний вище Витяг з журналу реєстрації повідомлень про відкриття/закриття рахунків/електронних гаманців у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей (Форма № П10) від 09.03.2026 р., всі рахунки в АТ «ОЩАДБАНК» були закриті 22.12.2025 р.

Таким чином, рух коштів по банківським рахункам позивача відсутній з 2021 року, що стало підставою для їх закриття з ініціативи АТ «ОЩАДБАНК» та Державної казначейської служби; залишок коштів на рахунках в АБ «Укргазбанк» становить 0,00 грн., на них накладено арешт виконавчою службою, що унеможливлює сплату позивачем судового збору на дату подання позову.

Окрім того, згідно інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 28.02.2026 року, за запитом щодо ДП «ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ» в реєстрі знайдено 189 записів щодо виконавчих проваджень, які знаходяться на виконанні Шевченківського ВДВС у м. Києві КМУ МЮУ та Відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України. Серед іншого, постановою про повернення виконавчого документа стягувачу № ВП 74123404 від 08.04.2025 р., винесеною державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при примусовому виконанні наказу № 910/10251/23, виданого 04.12.2023 р. Господарським судом Донецької області про стягнення з ДП «ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ» заборгованості у розмірі 22031,36 грн., встановлено, що при примусовому виконанні вищезазначеного виконавчого документа звернути стягнення на кошти, транспортні засоби та нерухоме маи?но боржника неможливо, оскільки дане майно в боржника відсутнє; заходи, здійснені державним виконавцем щодо розшуку маи?на боржника виявились безрезультатними, в результаті чого стягувачу повернуто виконавчий документ. Таким чином, у позивача, за його твердженням, відсутнє майно та грошові кошти, а банківські рахунки арештовані виконавчою службою, що унеможливлює сплату судового збору на дату подання позову.

Дослідивши долучені позивачем до клопотання про відстрочення сплати судового збору докази, суд вважає за необідне відзначити таке.

Враховуючи, що розмір судового збору за подання даної позовної заяви становить 931840,00 грн., а господарська діяльність позивача є вісутньою протягом тривалого часу, рухоме майно передано в податкову заставу, відсутній дохід, рух коштів по банківським рахункам позивача відсутній з 2021 року, залишок коштів на рахунках позивача становить 0,00 грн., беручи до уваги все викладене вище, суд дійшов висновку про наявність у даному випадку підстав для відстрочення Державному підприємству "ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ" сплати судового збору за подання позовної заяви.

При цьому суд відзначає, що відстрочення не означає звільнення від сплати судового збору, а лише вказує на перенесення строку її здійснення.

З огляду на вказане суд вважає за можливе задовольнити клопотання ДП "ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ" № 01-28 від 16.03.2026 р. (вх. № 1364/26 від 17.03.2026 р.) про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у даній справі.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 ГПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для прийняття позовної заяви Державного підприємства "ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ" до розгляду та відкриття провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст. 165, 166, 167, 174, 176, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Клопотання Державного підприємства "ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ" № 01-28 від 16.03.2026 р. (вх. № 1364/26 від 17.03.2026 р.) про відстрочення сплати судового збору задовольнити.

2. Відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви Державного підприємства "ДЕРЖВУГЛЕПОСТАЧ" до Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" про стягнення 195283109,28 грн. заборгованості до ухвалення рішення у даній справі.

3. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у даній справі.

4. Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

5. Підготовче засідання призначити на 07 травня 2026 р. о 15:00.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Київської області (м. Київ, вул. С. Петлюри, 16/108).

6. Встановити відповідачу строк - протягом 16-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення або визнання вимог позивача з посиланням на діюче законодавство та з дотриманням приписів ст. 165 Господарського процесуального кодексу України. До відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів учасникам справи.

7. Встановити позивачу строк - протягом 7-ми днів з дня отримання відзиву на позов (якщо такий буде поданий) для подання суду: відповіді на відзив, копію якої направити відповідачу, докази чого надати суду.

8. Встановити відповідачу строк - протягом 7-ми днів з дня отримання відповіді на відзив (якщо таку буде подано) для подання суду: заперечень на відповідь на відзив, копію яких направити позивачу, докази чого надати суду.

9. Повідомити учасників процесу про судове засідання.

10. Інформацію по справі учасники процесу можуть отримувати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/).

11. Ухвалу направити учасникам справи.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 23.03.2026 р.

Суддя В.М. Бабкіна