ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" березня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/1230/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В.Г., при секретарі судового засідання Гупалюк О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Фізичної особи-підприємця Ковтонюка Юрія Ілліча про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню

у справі

за позовом: Керівник Вараської окружної прокуратури

в інтересах держави в особі:

позивача: 1 Західного офісу Держаудитслужби

позивача: 2 Вараської міської ради

до відповідача 1: Фізичної особи-підприємця Ковтонюка Юрія Ілліча

до відповідача 2: Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсними договорів та стягнення 777 295 грн. 45 коп. в дохід держави.

В засіданні приймали участь:

Від прокуратури: Марщівська Оксана Петрівна (в залі суду);

Від позивача: не з`явився;

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року керівник Вараської окружної прокуратури (далі - прокуратура) в інтересах держави в особі позивача: 1 Західного офісу Держаудитслужби (далі - позивач - 1) та позивача: 2 Вараської міської ради (далі - позивач - 2) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідачів Фізичної особи-підприємця Ковтонюка Юрія Ілліча (далі - відповідач - 1) та Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" (далі - відповідач - 2) про визнання недійсними договорів та стягнення 777 295 грн. 45 коп. в дохід держави.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 918/1230/24, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 15 квітня 2025 року позов задоволено, зокрема: визнано недійсним договір про закупівлю товарів № 17 від 27 червня 2018 року укладений між Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина № 3 Міністерства охорони здоров`я України" та фізичною особою-підприємцем Ковтонюком Юрієм Іллічем; визнано недійсним договір про закупівлю товарів № 16 від 27 травня 2019 року укладений між Державним закладом "Спеціалізована медико-санітарна частина № 3 Міністерства охорони здоров`я України" та фізичною особою-підприємцем Ковтонюком Юрієм Іллічем; стягнуто з фізичної особи-підприємця Ковтонюка Юрія Ілліча на користь Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" кошти в сумі 777 295 грн. 45 коп., а з Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" одержані ним за рішенням суду кошти в сумі 777 295 грн. 45 коп. стягнути в дохід держави; стягнуто з фізичної особи-підприємця Ковтонюка Юрія Ілліча на користь Рівненської обласної прокуратури 14 172 грн. 34 коп. судового збору.

01 липня 2026 року на виконання вище вказаного рішення суду видано накази.

24 березня 2026 року через електронну систему "Електронний суд" від фізичної особи-підприємця Ковтонюка Юрія Ілліча надійшла заява про визнання виконавчих документів № 918/1230/25 від 01 липня 2025 року такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26 березня 2026 року заяву фізичної особи-підприємця Ковтонюка Юрія Ілліча про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у справі № 918/1230/25 прийнято до розгляду у судовому засіданні на 31 березня 2026 року.

30 березня 2026 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від прокуратури надійшли заперечення на заяву про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання 31 березня 2026 року представник прокуратури заперечив проти задоволення заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Решта учасників процесу в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 3 ст. 328 ГПК України встановлено, що суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Отже, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду заяви.

Розглянувши матеріали заяви фізичної особи-підприємця Ковтонюка Юрія Ілліча про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вони ґрунтуються, безпосередньо дослідивши докази, які надані сторонами та мають значення для їх розгляду, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Як зазначено вище рішенням Господарського суду Рівненської області від 15 квітня 2025 року позовні вимоги за позовом: Керівник Вараської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача 1 Західного офісу Держаудитслужби позивача 2 Вараської міської ради до відповідача 1 Фізичної особи-підприємця Ковтонюка Юрія Ілліч до відповідача 2 Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради "Вараська багатопрофільна лікарня" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсними договорів та стягнення 777 295 грн. 45 коп. в дохід держави задоволено повністю.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду повернуто апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Рівненської області від 15 квітня 2025 року у справі № 918/1230/24 Ковтонюку Юрію Іллічу.

На виконання рішення суду від 15 квітня 2025 року Господарським судом Рівненської області 01 липня 2025 року видано відповідні накази.

В обґрунтування заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню заявник зазначає, що до ухвалення судом рішення у даній справі звертався до із заявою, в якій вказав, що Верховний Суд ухвалою від 13 листопада 2024 року передав на розгляд об`єднаної палати справу № 922/3456/23 за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради та Північно-східного офісу Держаудитслужби до Спеціалізованого комунального підприємства "Харківзеленбуд" Харківської міської ради, Приватного підприємства "ЛСВ Моноліт" про визнання недійсним рішення тендерного комітету, договору про закупівлю товарів та стягнення коштів. Однак, суд відмовив у зупиненні провадження у справі.

Передаючи справу № 922/3456/23 на розгляд об`єднаної палати, колегія суддів вирішила відступити від висновків колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з іншої палати, викладеного у постанові від 17 жовтня 2024 року у справі № 914/1507/23, щодо можливості застосування передбачених положеннями частини третьої статті 228 ЦК України наслідків недійсності договору, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, у разі визнання недійсним договору, укладеного з порушенням учасником закупівлі законодавства про захист економічної конкуренції.

19 грудня 2025 року Верховним судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові (справа № 922/3456/23) зауважив, що оскільки, майнові санкції, передбачені положеннями частини третьої статті 228 ЦК України, частини першої статті 208 ГК України, не підлягають застосуванню, то в разі визнання судом на підставі зазначених норм недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, підлягають застосуванню наслідки виконання недійсного правочину, передбачені частиною першою статті 216, пунктом 1 частини першої статті 1212 ЦК України. Тобто, заявник зазначає, що змінилася практика вирішення спорів щодо визнання недійсними договорів які укладено з порушення інтересів держави та застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Зважаючи на викладені обставини, заявник вважає, що висновки викладені Верховним судом у справі № 922/3456/23 слугують підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає до виконанню відповідно до ст. 328 ГПК України.

Вказані твердження заявника, суд, оцінює критично з наступних обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ГПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що "інші причини" мають свідчити про припинення обов`язку боржника, який існував на момент винесення рішення, або про виявлення обставин, які роблять виконання рішення неможливим з об`єктивних причин.

Проте процедура, передбачена ст. 328 ГПК України, не є способом перегляду судового рішення по суті. Зміна судової практики Верховного Суду, що відбулася після набрання рішенням законної сили, не припиняє матеріально-правового зобов`язання боржника, встановленого цим рішенням.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі "Брумареску проти Румунії" ЄСПЛ зазначив, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення лише з метою проведення повторного слухання та винесення нового рішення.

В рішенні від 12 березня 2026 року у справі "Ващенко та Третяк проти України" (№ 42489/16) ЄСПЛ підкреслив, що скасування рішень на користь заявників лише через те, що практика вищих судів змінилася через 4-5 місяців після винесення фінальних рішень, є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції. Суд постановив, що нова практика не може застосовуватися ретроспективно до остаточних рішень, оскільки це є непередбачуваним для сторін.

Суд наголошує, якщо дозволити визнавати накази такими, що не підлягають виконанню, на підставі зміни судової практики, це створить небезпечний прецедент масового перегляду всіх судових рішень за минулі роки, що призведе до повного колапсу правової системи та втрати довіри до суду.

Суд враховує висновки постанови ОП КГС ВС від 19 грудня 2025 року у справі № 922/3456/23 щодо конфіскаційного характеру санкцій ч. 3 ст. 228 ЦК України. Дійсно, Верховний Суд вказав, що стягнення в дохід держави за цією нормою є втручанням у право власності та має відповідати критерію пропорційності.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, суд враховує висновки Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. У даній справі № 918/1230/24 стадія вибору та застосування норм права завершилася 15 квітня 2025 року винесенням рішення по суті.

Чинне законодавство України не передбачає такої підстави для припинення обов`язку боржника за виконавчим документом, як зміна правової позиції Верховного Суду в іншій справі. Така зміна може бути підставою для перегляду справи за виключними обставинами (ст. 320 ГПК України), але не для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у порядку ст. 328 ГПК України.

Заявник не надав суду жодних доказів того, що накази були видані помилково (накази відповідають змісту рішення суду), обов`язок припинився добровільним виконанням, існують обставини, які свідчать про припинення зобов`язання (смерть особи, ліквідація без правонаступництва тощо).

Посилання заявника на те, що виконання рішення тепер "суперечить інтересам справедливості", є суб`єктивною оцінкою, яка не може нівелювати обов`язковість судового акта, що набрав законної сили.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статей 18, 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Наявності інших обґрунтованих підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню заявником суду не наведено.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню на підставі зміни судової практики, фактично означало б прихований перегляд рішення суду, яке вже не може бути оскаржене в загальному порядку. Це прямо суперечить принципу res judicata та практиці ЄСПЛ.

З огляду на вищезазначене, заява Ковтонюка Юрія Ілліча є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Ковтонюка Юрія Ілліча про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, визначені ст. 254-257 ГПК України.

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Вадим Торчинюк