ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.03.2026м. СумиСправа № 920/1572/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Короленко В.Л., за участі секретаря судового засідання Виходцевої О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду матеріали справи №920/1572/25

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта (юридична адреса: вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, м. Київ, Київська обл., 02081; адреса для листування: вул. Засумська, буд. 3, м. Суми, 40009; код за ),

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «Конотопагропостач» (вул. Генерала Тхора, буд. 59, м. Конотоп, Сумська обл., 41615; код за ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення 75024,10 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Скринька Л.О. (довіреність від 26.05.2025 №08-03-05/254),

від відповідача: Польовик Ю.В. (керівник, самопредставництво, витяг з ЄДРПОУ),

Денисенко В.О. (Довіреність від 09.03.2026 №39),

від третьої особи: не прибув,

справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження

установив:

18.11.2025 позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 75024,10 грн виплаченого страхового відшкодування та 3028,00 грн судового збору.

18.11.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від справу № 920/1572/25 призначено судді Короленко В.Л.

20.11.2025 за електронним запитом суду сформовані:

1)витяг з ЄДРПОУ, за яким Товариство з додатковою відповідальністю «Конотопагропостач» зареєстроване як юридична особа з ідентифікаційним кодом 21120582 та місцезнаходженням: вул. Генерала Тхора, буд. 59, м. Конотоп, Сумська обл., 41615;

2)відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру, за якою за параметрами запиту « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » особу не знайдено.

Ухвалою від 24.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляд та відкрито провадження у справі №920/1572/25 у порядку спрощеного позовного провадження; задоволено клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; призначено судове засідання з розгляду справи по суті на на 12.01.2026, 11:00; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ); установлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи.

Листом від 24.11.2025 у справі №920/1572/25 суд звернувся до Дубов`язівської селищної ради із запитом про надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

27.11.2025 на електронну адресу суду надіслано відомості з реєстру територіальної громади про місце проживання особи (за даними громади: Дубов`язівська територіальна громада) за період з 19.05.2010 по 18.11.2025 за якими ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , у період з 19.05.2010 по 18.11.2025 було зареєстроване наступне місце проживання: АДРЕСА_2 .

02.12.2025 копія ухвали, надіслана на адресу третьої особи за матеріалами справи - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , була повернута суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

08.12.2025 судом повторно надіслано електронний запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи з параметрами запиту: ПІБ: ОСОБА_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ).

Відповідно до відповіді №2100342 від 08.12.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що за вказаними параметрами особу не знайдено.

10.12.2025 відповідач подав відзив на позов (вх №5938), за яким відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

11.12.2025 відповідач подав заяву (вх №5965) про надання доказів направлення засобами поштового зв`язку відзиву на позов третій особі.

Листом від 11.12.2025 у справі №920/1572/25 суд звернувся до Державної міграційної служби України з запитом про надання інформації з 19.11.2025 про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Листом від 11.12.2025 у справі №920/1572/25 суд звернувся до Дубов`язівської селищної ради із запитом про надання інформації про причини зняття з реєстрації ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).

16.12.2025 Державна міграційна служба листом №6.2-17930/6-25 повідомила суд, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку зі смертю, ІНФОРМАЦІЯ_2 знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

18.12.2025 позивач подав відповідь на відзив (вх №6088), за якою позивач позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити.

24.12.2025 електронною поштою Дубов`язівська селищна рада Конотопського району Сумської області надіслала лист №59-14-21/6, за яким повідомила суд, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 помер (актовий запис №1083 від 31.10.2025, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 31.10.2025).

08.01.2026 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи (вх №105).

Відповідно до акту Господарського суду Сумської області від 12.01.2026 у справі №920/1572/25 розгляд справи, призначений в судове засідання на 12.01.2026, 11:00, не відбувся у зв`язку із оголошенням на території Сумського району Сумської області повітряної тривоги.

Ухвалою від 13.01.2026 у справі №920/1572/25 призначено розгляд справи по суті в судове засідання на 28.01.2026, 11:00.

26.01.2026 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи (вх №402).

Згідно з актом Господарського суду Сумської області від 28.01.2026 у справі №920/1572/25 розгляд справи, призначений в судове засідання на 28.01.2026, 11:00, не відбувся у зв`язку із оголошенням на території Сумського району Сумської області повітряної тривоги.

Ухвалою від 29.01.2026 у справі №920/1572/25 призначено розгляд справи по суті в судове засідання на 25.02.2026, 12:00.

24.02.2026 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи (вх №946).

У судовому засіданні 25.02.2026 в порядку ч. 5 ст. 233 ГПК України суд постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (вх №946 від 24.02.2026).

У судовому засіданні 25.02.2026 розпочато розгляд справи по суті та відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви з розгляду справи по суті до 17.03.2026, 12:30.

Ухвалою від 26.02.2026 у справі №920/1572/25 повідомлено відповідача про оголошення перерви з розгляду справи по суті до 17.03.2026, 12:30.

Ухвалою від 13.03.2026 у справі №920/1572/25 задоволено заяви відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх №1052, 1053 від 10.03.2026); постановлено провести судове засідання у справі, призначене на 17.03.2026, 12:30, за участі представників відповідача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Згідно з ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.

У судовому засіданні 17.03.2026 встановлено:

Представники позивача та відповідача у судове засідання прибули, представник третьої особи не прибув.

Судовий процес на виконання ч. 1 ст. 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Підстави для відкладення розгляду справи та/або оголошення перерви в судовому засіданні відповідно до ст. 216 ГПК України відсутні.

Судом продовжено розгляд справи по суті.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у позові.

Під час судового розгляду, відповідно до статей 209, 210 ГПК України були з`ясовані всі обставини та досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

У судовому засіданні в порядку абз. 1 ч. 1 ст. 219 ГПК України суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та на підставі ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.

05.04.2022 між Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - страховик, позивач) та ОСОБА_2 (далі - страхувальник) укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 208509177) строком дії з 07.04.2022 по 06.04.2023 та забезпеченим транспортним засобом: автомобіль DAF FT ХЕ 105.410, тип С2, номерний знак НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 , рік випуску - 2010, місце реєстрації - м. Конотоп, Сумська область.

25.10.2022 між фізичною особою-підприємцем Польовик Валентиною Іванівною як наймодавцем та Товариством з додатковою відповідальністю «Конотопагропостач» як наймачем (далі - відповідач) укладено договір найму (оренди) транспортних засобів, за пунктами 1.1 та 4.1 якого наймодавець зобов`язується передати наймачу в термінове володіння і користування строком на 5 років з дня передачі, а наймач зобов`язується прийняти в термінове володіння і користування, транспортні засоби: автомобіль марки DAF, модель FT XF І05.410, тип спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , зареєстрований 29.05.2019 ТСЦ 5942; автомобіль марки DAF, модель XF 105.460, тип спеціалізований вантажний-сідловий тягач-Е, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , зареєстрований 16.02.2018 ТСЦ 5942; напівпричіп марки JANMIL,, модель; NW-1S, тип спеціалізований/напівпричіп-спеціалізований/-Н/ПР-самоскид-Е/, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_8 , зареєстрований 16.06.2020 ТСЦ 5942, та зобов`язується сплачувати наймодавцю орендну плату.

Відповідно до наказу № 21-к від 12.07.2018 «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 » та листа ТОВ «Конотопагропостач» від 30.06.2025 № 93 з 13.07.2018 та станом на 31.03.2023 ОСОБА_1 працював у Товаристві з додатковою відповідальністю «Конотопагропостач» за професією «водій автотранспортних засобів».

31.03.2023 згідно з подорожнім листом вантажного автомобіля №29 від 31.03.2023 водій ОСОБА_1 виконував рейс на автомобілі DAF FT XF 105.410 реєстраційний номер НОМЕР_3 з напівпричепом напрямку: місто Одеса, Одеський район та Одеська область.

31.03.2023 о 20 год. 30 хв. на 144 км+972 м а/д Київ-Одеса трапилась ДТП за участі ОСОБА_1

14.04.2023 Служба відновлення та розвитку інфраструктури в Черкаській області подала до HACK «Оранта» повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування в зв`язку з ДТП.

Відповідно до Звіту від 25.04.2023 №28/0423 про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, в результаті пошкодження металевого бар`єрного відбійника за адресою: Черкаська область, а/д М-05 Київ - Одеса, км 144 +972 м. виконаного ТОВ «Ай експерт» на замовлення ПАТ НАСК «Оранта» вартість проведення відновлювальних ремонтних робіт, необхідних для усунення наслідків пошкодження об`єкту становить 77524,10 грн без ПДВ.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 25.07.2023 у справі №705/1866/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого в ТОВ «Конотопагропостач», за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ухвалено визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП; закрито провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Постанова набрала законної сили 05.08.2023.

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 25.07.2023 у справі №705/1866/23 встановлено:

« 31.03.2023 року о 20 год. 30 хв. на 144 км+972 м а/д Київ-Одеса у порушення вимог п.п. 2.3А Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем DAF FT XF 105.460, д/н. НОМЕР_3 , з напівпричепом, д/н НОМЕР_9 , ОСОБА_1 перед початком руху не забезпечив технічно-справний стан автомобіля, внаслідок чого відбувся розрив шини, та здійснив наїзд на металевий дорожній відбійник. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками та пошкоджено металевий відбійник довжиною 42 метри.

ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

......Вина ОСОБА_1 підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 391162 від 31.03.2023 р.; схемою місця ДТП від 31.03.2023 року; рапортом поліцейського від 31.03.2023 р., письмовим поясненням ОСОБА_1 ».

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 13.09.2023 та страхового акту № ОЦВ-23-23-89887/1 від 21.09.2023 встановлено розмір страхового відшкодування в сумі 75024,10 грн.

Згідно з платіжним дорученням від 04.10.2023 №49736 ПАТ «НАС «Оранта» виплачено Службі відновлення та розвитку інфраструктури в Черкаській області 75024,10 грн страхового відшкодування.

02.04.2025 позивач надіслав відповідачу претензію №1890-01-12/135 про відшкодування в порядку регресу 75024,10 грн страхового відшкодування. Претензія залишена відповідачем без задоволення.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.07.2025 у справі №577/1231/25 залишено без розгляду позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з додатковою відповідальністю Конотопагропостач, ОСОБА_2 про стягнення виплаченого страхового відшкодування. 07.08.2025 ухвала набрала законної сили.

Враховуючи той факт, що відповідач виплату страхового відшкодування в порядку регресу за вищезазначеним страховим випадком не здійснив, позивач звернувся з даним позовом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно зі ст. 33.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

У статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування та документи, які визначені п. 35.2 ст. 35 Закону.

Відповідно до ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з правилами ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, а) якщо він керував транспортним засобом у стані сп`яніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотоксичних чи інших одурманюючих речовин; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

Відповідно до матеріалів справи, джерело підвищеної небезпеки - транспортний засіб DAF FT XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_3 на момент вчинення ДТП перебував в оренді у Товариства з додатковою відповідальністю «Конотопагропостач», з яким третя особа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як водій, який винний у ДТП, перебував на час його скоєння у трудових правовідносинах.

Заперечення відповідача щодо відсутності підстав щодо стягнення страхового відшкодування у регресному порядку спростовуються матеріалами справи та не приймаються судом до уваги.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, - це є його законний володілець.

Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Враховуючи, що відшкодування шкоди, заподіяної працівником (третьою особою), має відбуватися роботодавцем (відповідачем), позивачем доведено правові підстави застосування положення ч. 2 ст. 1187 ЦК України у спірних правовідносинах, з огляду на що позовні вимоги визнаються судом законними та обґрунтованими.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За результатом розгляду справи, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову щодо стягнення з відповідача 75024,10 грн сплаченого страхового відшкодування. Таким чином, суд задовольняє зазначені позовні вимоги як законні та обґрунтовані.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3028,00 грн судового збору, розмір якого підтверджений платіжною інструкцією від 25.09.2025 №57796.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 3028,00 грн судового збору.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Конотопагропостач» (вул. Генерала Тхора, буд. 59, м. Конотоп, Сумська обл., 41615; код за ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія Оранта (юридична адреса: вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, м. Київ, Київська обл., 02081; адреса для листування: вул. Засумська, буд. 3, м. Суми, 40009; код за ) 75024,10 грн (сімдесят п`ять тисяч двадцять чотири грн 10 коп.) сплаченого страхового відшкодування, а також 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повне рішення складено та підписано 24.03.2026.

СуддяВ.Л. Короленко