ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/3770/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Богатиря К.Ф.

Ярош А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД»

на ухвалу Господарського суду Одеської області

від 17 вересня 2025 року (повний текст складено 17.09.2025)

у справі № 916/3770/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД»

про: стягнення 4 530 317,41 грн.,

суддя суду першої інстанції: Волков Р.В.

місце винесення ухвали: м. Одеса, просп. Шевченка, 29,Господарський суд Одеської області, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД» про стягнення 4 530 317,41 грн, з яких: 3 242 941,99 грн пені; 1 287 375,42 грн штрафу.

Позовні вимоги мотивовані порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД» своїх зобов`язань за Договором підряду № (капітальне будівництво) від 04.11.2021, в частині строків виконання робіт за Договром, у зв`язку з чим нараховані пеня та штраф.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.09.2025 у справі №916/3770/25 (суддя Волков Р.В.) вирішено матеріали позовної заяви (вх. № 3869/25 від 12.09.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (03065, м. Київ, проспект Любомира Гузара, буд. 44; ) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД» (65045, Одеська обл., м. Одеса, вул. Катерининська, буд. 48, кв. 47; ) про стягнення 4 530 317,41 грн передати за підсудністю до Господарського суду Івано-Франківської області (вул. Грушевського, 32, м. Івано-Франківськ, 76018).

Висновок суду мотивований тим, що оскільки нерухоме майно в спірному випадку розташоване в Івано-Франківській області, то позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД» про стягнення 4 530 317,41 грн підлягає розгляду Господарським судом Івано-Франківської області.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.09.2025 року у справі №916/3770/25 скасувати повністю та направити справу для подальшого розгляду до Господарського суду Одеської області.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна і до яких слід застосовувати правила виключної підсудності, відносяться спори, вимоги за якими безпочередньо стосуються об`єкта нерухомого майна.

Скаржник зазначає, що в даному випадку позовні вимоги позивача жодним чином не стосуються майнових прав на нерухоме майно або стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна. Даний спір стосується невиконання умов договооу підряду, який на даний момент є нечинний.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 29.09.2025, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Богатиря К.В., Ярош А.І.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.10.2025 вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД» було відкладене до надходження витребуваних цією ж ухвалою з Господарського суду Одеської області матеріалів справи №916/3770/25 до суду апеляційної інстанції.

03.10.2025 матеріали справи №916/3770/25 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 вказану апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.09.2025 року у справі №916/3770/25 залишено без руху; встановлено апелянту строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі та доказів, які підтверджують повноваження Черток Ольги Владиленівни представляти інтереси Товариства в суді апеляційної інстанції, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

10.10.2025 від апелянта до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додані докази сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та докази, які підтверджують повноваження Черток Ольги Владиленівни представляти інтереси Товариства в суді апеляційної інстанції.

16.10.2025 ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження у даній справі, Продовжити розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.09.2025 на розумний строк. Вирішено розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.09.2025 у справі № 916/3770/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами

23.10.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» надійшов відзив на апеляційу скаргу, відповідно до якого просив апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.09.2025 у справі №916/3770/25 залишити без змін.

У відзиві на апкеляційну скаргу, представник товарства зазначає, що спір у даній справі стосується прав і обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном об`єкта «Реконструкція підстанції 25/6 кВ крмпресорної станції «Долина» за Договором підряду № від 04.11.2021, який знаходиться на території крмпресорної станції «Долина» в селі Княжолука Долинської територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області.

Приписами п. 1 ч. 1 встановлено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про передачу матеріалів позовної заяви за підсудністю.

Частинами 1, 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п. п. 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Одеської області про передачі позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» підсудністю до Господарського суду Івано-Франківської області (вул. Грушевського, 32, м. Івано-Франківськ, 76018).

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Предметом господарського процесу як форми діяльності суду є господарські спори або інші справи, віднесені до компетенції господарських судів Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський процесуальний кодекс України встановлює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п.п. 6, 10, 15 ч. 1 ст. 20 цього Кодексу).

З огляду на приписи ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, просторова компетенція однорідних судів.

Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Згідно з частинами першою і другою статті 27 Господарського процесуального кодексу України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Статтею 30 Господарського процесуального кодексу України врегульовано виключну територіальну підсудність справ та наведено перелік категорій справи, які підлягають розгляду за правилами виключної підсудності.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у ст. 27 - 29 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, - господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Щодо незгоди Товариства з обмеженою відповідальністю ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД з оскаржуваною ухвалою місцевого господарського суду, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує наступне.

Так, предметом спору в даній справі є вимога про стягнення з відповідача 3 242 941,99 грн пені та 1 287 375,42 грн штрафу, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного виконання робіт за Договором підряду № (капітальне будівництво) від 04.11.2021.

Відповідно до п.1.1 Договору, замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на свій ризик виконати роботи відповідно до умов Договору, в повному обсязі відповідно до вимог чинних нормативних документів і Проєктної документації, по об`єкту «Реконструкція підстанції 26/6 кВ компресорної станції «Долина», а Замовник прийняти та оплатити такі Роботи відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що він вважається укладеним з моменту його підписання і діє до 31.10.2022, а в частині гарантійних зобов`язань до закінчення гарантійногог строку, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Відповідно до частини першої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) бере на себе обов`язок на власний ризик виконати визначену роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник, у свою чергу, зобов`язується прийняти результат виконаної роботи та оплатити його.

Згідно з частиною другою статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися, зокрема, на виготовлення, обробку, переробку чи ремонт речі, а також на виконання інших робіт із переданням їх результату замовнику.

Частина четверта статті 837 Цивільного кодексу України передбачає, що до окремих видів договорів підряду, визначених параграфами 2 4 глави 61 ЦК України «Підряд», застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Загальні положення про підряд», якщо інше не встановлено спеціальними нормами, що регулюють відповідні види договорів.

Відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується у встановлений строк збудувати та передати замовнику об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації. Замовник, у свою чергу, зобов`язується надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію (якщо такий обов`язок не покладається на підрядника), прийняти завершений об`єкт або виконані будівельні роботи та оплатити їх.

Такий договір укладається для здійснення нового будівництва, проведення капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель і споруд, а також для виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних із місцезнаходженням відповідного об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення ЦК України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України передання виконаних робіт підрядником і їх прийняття замовником оформлюється відповідним актом, який підписується обома сторонами.

Згідно з частиною четвертою статті 879 Цивільного кодексу України оплата виконаних робіт здійснюється після їх прийняття замовником або після прийняття збудованого об`єкта, якщо інший порядок розрахунків не визначено за домовленістю сторін.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, зокрема витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № ІФ62, місцем розташування об`єкта будівництва «Реконструкція підстанції 35/6 кВ компресорної станції «Долина» є Івано-Франківська область, Калуський район, Долинська територіальна громада, село Княжолука (територія компресорної станції «Долина»).

Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, колегія суддів дійшла висновку про застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 30 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на те, що нерухоме майно, з приводу якого виник спір, розташоване на території Івано-Франківської області, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД» про стягнення 4 530 317,41 грн підлягає розгляду Господарським судом Івано-Франківської області.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду у разі встановлення, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до частини третьої статті 31 Господарського процесуального кодексу України передача справи за встановленою підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а у випадку подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення такої скарги без задоволення.

Частиною шостою статті 31 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що спори між судами щодо визначення підсудності не допускаються.

Колегія суддів також бере до уваги положення статті 279 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню, якщо воно ухвалене з порушенням правил територіальної юрисдикції.

За таких обставин передача справи на розгляд суду, якому вона підсудна, не може розцінюватися як порушення права позивача на доступ до правосуддя та справедливий судовий розгляд. Навпаки, дотримання правил територіальної юрисдикції забезпечує розгляд справи компетентним судом та є гарантією ухвалення законного і обґрунтованого рішення, яке не буде скасоване судом вищої інстанції виключно з підстав недотримання процесуальних норм щодо підсудності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 11 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справ суд застосовує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та протоколи до неї, ратифіковані Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 3 статті 13Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України , належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Горіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Так, ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Одним із елементів цього права є "суд, установлений законом". У тому числі й судовий орган, який уповноважений законом розглядати відповідні категорії спорів.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Апелянта.

Частинами 1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати апелянта по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-285,287 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВАЦІЙНІ ТЕХНОЛОГІЇ ЛТД» на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 17.09.2025 по справі №916/3770/25 залишити без задоволення. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.09.2025 по справі №916/3770/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Ярош А.І.

Суддя Богатир К.В.