УХВАЛА

31 березня 2026 року

м. Київ

Справа № 924/871/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Власова Ю. Л.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 березня 2026 року (колегія суддів у складі: головуюча Бучинська Г.Б., судді: Гудак А.В., Василишин А.Р.)

у справі №924/871/25

за позовом Управління поліції охорони в Тернопільській області

до Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 ,

про визнання недійсним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 02 грудня 2025 року у справі №924/871/25 відмовлено у задоволенні позову Управління поліції охорони в Тернопільській області про визнання недійсним та скасування рішення Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Територіальне відділення АМК України).

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 березня 2026 року у справі №924/871/25 рішення місцевого господарського суду скасовано, прийнято нове рішення, яким визнано недійсним та скасовано рішення Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25 липня 2025 року №72/85-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі №72/15-25.

26 березня 2026 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд, Суд) через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Територіального відділення АМК України, в якій скаржник просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 березня 2026 року у справі №924/871/25, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 02 грудня 2025 року у справі №924/871/25 залишити без змін. Судові витрати покласти на Управління поліції охорони в Тернопільській області.

В системі «Електронний суд» документ сформований 26 березня 2026 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 березня 2026 року для розгляду зазначеної касаційної скарги у справі визначено колегію суддів у складі: Власов Ю. Л. - головуючий, Булгакова І. В., Малашенкова Т. М.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Вимоги до форми і змісту касаційної скарги встановлено статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Пункт 3 частини другої статті 290 ГПК України передбачає, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Учасником справи №924/871/25, крім сторін, також є третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 , однак у касаційній скарзі скаржник не зазначив її, місце її проживання або перебування, а в порушення приписів статті 291 ГПК України не надав суду доказів надсилання третій особі копії цієї скарги і доданих до неї документів.

Відповідно до абзацу 1 пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з абзацом 1 частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У касаційній скарзі зазначено, що Територіальне відділення АМК України подало касаційну скаргу з підстав, встановлених пунктами 1, 3 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що згідно із абзацом 2 пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 абзацу 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, посилаючись на підставу, передбачену пунктом 3 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України скаржник має зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Скаржник, пославшись на пункт 3 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначив про неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що полягає у неправильному тлумаченні пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», стосовно чого відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах. Водночас на неправильне застування цієї ж норми права скаржник посилається і в обґрунтування підстави, передбаченої пунктом 1 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України, вказавши, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду стосовно застосування положень цієї норми.

Оскільки наведені обґрунтування не узгоджуються одне з одним, касаційна скарга потребує уточнень в частині визначення підстави касаційного оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 березня 2026 року стосовно застосування приписів пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

З огляду на викладене, касаційна скарга Територіального відділення АМК України на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 березня 2026 року оформлена із порушеннями вимог пунктів 3 і 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність залишити касаційну скаргу Територіального відділення АМК України на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 березня 2026 року у справі №924/871/25 без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України та надати скаржникові строк для усунення недоліків, а саме:

1) зазначити ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, її місце проживання чи перебування;

2) подати уточнення касаційної скарги, в якій зазначити підставу (пункт 1 чи 3 абзацу 1 частини другої статті 287 ГПК України) оскарження постанови апеляційного господарського суду в частині застосування положень пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Також, на виконання приписів статті 291 ГПК України скаржнику слід надіслати копію касаційної скарги, доданих до неї документів, а також матеріали усунення недоліків третій особі, докази про що надати Суду.

Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 березня 2026 року у справі №924/871/25 залишити без руху.

2. Надати Південно-західному міжобласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через систему «Електронний суд» або засобами поштового зв`язку на адресу: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити Південно-західному міжобласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Ю. Л. Власов