ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Справа № 924/934/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Кужель Є. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 3 грудня 2025 року по справі № 924/934/25 (суддя Заярнюк І.В.)

час та місце постановлення рішення: 3 грудня 2025 року; м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1; повний текст виготовлено 12 грудня 2025 року

за позовом Комунального некомерційного підприємства "Хмельницький обласний протипухлинний центр" Хмельницької обласної ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут"

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 470 249 грн 37 коп.

за участю представників сторін:

від Позивача - Мельничук І.М.;

від Відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне некомерційне підприємство "Хмельницький обласний протипухлинний центр" Хмельницької обласної ради (надалі Позивач) звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" (надалі Відповідач) про визнання недійсними додаткових угод №1 від 17 січня 2023 року, №2 від 10 квітня 2023 року, №3 від 15 червня 2023 року, №5 від 13 липня 2023 року, №6 від 10 серпня 2023 року, №7 від 30 жовтня 2023 року, №8 від 30 листопада 2023 року до договору №22100942 від 2 січня 2023 року та стягнення 470 249 грн 37 коп..

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається, що Позивачем було отримано електроенергію в обсязі 522 920 кВт/год., за яку сплачено 3 529 331 грн 37 коп. з ПДВ, ціна за яку піднято з порушенням вимог статті 631 Цивільного кодексу України та статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема пункту 2 частини 5 статті 41 цього Закону, яким встановлена не лише вимога пропорційного збільшення ціни за одиницю товару по відношенню до збільшення ціни товару на ринку, а й 10-відсоткове обмеження такого збільшення. Позивачем заявлено також вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 470 249 грн 27 коп..

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 3 грудня 2025 року (а.с. 125-127) позов задоволено.

Приймаючи дане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що збільшення ціни електричної енергії у додаткових угодах по відношенню до погодженої у договорі ціни здійснено з порушенням статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема пункту 2 частини 5 статті 41 цього Закону, яким встановлена не лише вимога пропорційного збільшення ціни за одиницю товару по відношенню до збільшення ціни товару на ринку, а й 10-відсоткове обмеження такого збільшення. Суд констатував, що з аналізу додаткових угод слідує, що динаміка зміни ціни за договором у відсотковому значенні становила + 36,14 % .

При цьому місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні вказав, що сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку електричної енергії; враховуючи діяльність Відповідача, на момент підписання основного договору Відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на електричну енергію, постачання якої він мав намір здійснювати, та гарантував її поставку замовнику за цінами відповідно до договору.

Також, судом першої інстанції зазначено, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі". Судом також зазначено, що відповідно пункту 11 частини 1 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач має право отримувати від відповідного електропостачальника повідомлення про його наміри внести зміни до будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до внесення та у разі незгоди із запропонованими змінами розірвати договір з електропосгачальником у визначеному договором порядку. Згідно підпункту 3.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 у разі зміни умов договору про постачання електричної енергії споживачу, у тому числі комерційної пропозиції, електропостачальник не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування повідомляє про це споживача з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір.

Місцевий господарський суд виснував, що сторонами не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі, тому зміна ціни згідно з оспорюваними додатковими угодами є безпідставною, суперечить принципам максимальної економії та ефективності, встановлених статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі", вказуючи, що дане стало підставою для визнання оспорених додаткових угод недійсними відповідно до статтей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Стосовно вимоги Позивача щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача безпідставно надмірно сплачених коштів за Договором в сумі 470249 грн 37 коп., то суд зазначив, що дана позовна вимога є можливою одночасно із заявленою вимогою про визнання недійсними додаткових угод, із застосуванням наслідків недійсності правочину, передбачених статтями 216, 1212 Цивільного кодексу України, є належним способом захисту, який передбачений Законом. Відповідно місцевий господарський суд задоволив і цю позовну вимогу.

Відповідач не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а.с. 123-137), в якій з підстав, висвітлених в ній, просив суд рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в позові.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу, Відповідач вказав, що додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару укладені між сторонами у відповідності до вимог частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та умовам підпункту 5.5.1 Договору, без порушення вимог чинного законодавства. Ціна за одиницю товару, яка вказана в кожній з додаткових угодах не перевищує 10 відсотків та не призводить до збільшення суми, визначеної в Договорі.

Відповідач зазначає в апеляційній скарзі, що з системного аналізу положень законодавства та умов договору на його переконання слідує, що внесення змін до договору на підставі підпункту 7 пункту 19 Особливостей є правомірним у разі зміни тарифів на передачу та/або розподіл електричної енергії, яка мала місце у період з моменту укладення основного договору до моменту укладення додаткової угоди. З даного апелянт виснує, що договір № 22100942 про постачання електричної енергії був укладений 2 січня 2023 року за цінами, визначеними станом на момент оголошення про проведення відкритих торгів 15 грудня 2022 року, що повністю відповідає підпункту 7 пункту 19 Особливостей, та що даним Договором чітко передбачено можливість вносити зміни до ціни електроенергії у випадку зміни тарифів на її постачання та розподіл. Додаткові угоди до Договору укладені не за усною домовленістю, а на підставі звернення Відповідача, як постачальника, до споживача, з відповідним обґрунтуванням та наданням доказів наявності підстав для зміни істотних умов Договору.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 5 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на рішення Господарського суду Хмельницької області від 3 грудня 2025 року у справі №924/934/25.

13 січня 202 року через підсистему "Електронний суд" від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому Позивач просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Позивач вказав, що застосування зміненої ціни за одиницю електричної енергії для виставлення рахунку за спожиту електричну енергію здійснюється з дати підписання сторонами додаткової угоди. Вказує, що на підтвердження факту збільшення середньозваженої ціни на ринку постачальник посилався на довідку Хмельницької ТПП №1007 від 7 серпня 2023 року хоча фактично відбулася зміна ціни із 1 серпня 2023 року. Звертає увагу, що повідомлення про зміну ціни датоване 7 серпня 2023 року, а підняття ціни відбувалося із 1 серпня 2023 року, тобто раніше ніж за 20 днів з дати отримання повідомлення від постачальника, із застосуванням положень частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України, а також всупереч положенням підпункту 5.5.1 Договору. Таким чином, Позивач вказав, що додаткова угода №6 від 10 серпня 2023 суперечить наведеним вище нормам Цивільного кодексу України та чинному законодавству, тому є недійсною. Позивач наголошує, що додатковою угодою №7 від 30 жовтня 2023 року піднято ціну за одиницю товару на 10,35%, у зв`язку з коливанням ціни на ринку і що на підтвердження факту збільшення середньозваженої ціни на ринку постачальник посилався на довідку Хмельницької ТПП №22-05.1147 від 25 жовтня 2023 року. Констатував, що за додатковою угодою №8 від 30 листопада 2023 року піднято ціну за одиницю товару з моменту останнього внесення змін до Договору на 36,14 % у зв`язку з коливанням ціни на ринку.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 20 січня 2026 року проведення підготовчих дій закінчено. Розгляд апеляційної скарги призначено на 4 березня 2026 року об 15:20год.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 23 січня 2026 року задоволено заяву представника Позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою апеляційного господарського суду від 2 лютого 2026 року задоволено заяву представника Відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

2 березня 2026 року через підсистему "Електронний суд" від представника Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, обгрунтоване незапланованою відпусткою представника Відповідача.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 4 березня 2026 року відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у справі № 902/601/24 на 11 березня 2026 року 2026 року об 14:00 год.

В судове засідання від 4, 11 березня 2026 року представник Відповідача не з`явився (заяви про участь в судовому засіданні від 11 березня 2026 року апеляційному господарському суду не подавав).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання судом вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд не викликав учасників справи у судове засідання, відповідно до частини 1 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, що вказує на те, що ухвалою суду від 20 січня 2026 року явка сторін обов`язковою не визнавалась.

Частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

В той же час, в силу дії пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

При цьому суд констатує, що згідно з частинами 1 та 2, пунктами 1, 2, 6, 8-11 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищевказане суд констатує, що відкладення розгляду апеляційної скарги, визначене статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, по суті є неприпустимим з огляду на те, що це суперечить одному із завдань господарського судочинства, визначених частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (своєчасне вирішення судом спорів). При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що в силу дії частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншим міркуваннями в судовому процесі.

В судовому засіданні від 4 березня 2026 року представник Позивача просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Представник вказав, що обмеження у 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни, кількість підписаних додаткових угод, тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання зростання ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Констатував при цьому, що для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, Закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Представник Позивача вказав, що відповідно до плану закупівлі, джерелом фінансування закупівлі є кошти місцевого бюджету. Також вказав, що використання бюджетних коштів при проведенні закупівлі повністю підтверджується матеріалами справи, тому на його переконання суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами стосуються саме використання бюджетних коштів і становлять суспільний інтерес, а незаконність Додаткових угод до Договору, на підставі яких ці кошти надмірно витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги Відповідача стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північнозахідного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу Відповідача слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. При цьому колегія виходила з наступного.

Із наявних у справі та досліджених судом апеляційної інстанції доказів слідує, що 2 січня 2023 року між Позивачем (Споживач) та Відповідачем (Постачальник) укладено договір №22100942 про постачання електричної енергії споживачу (надалі - .

Згідно пункту 2.1 Договору, Відповідач продає Позивачу із 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року товар "код ДК 021:2015:09310000-5-"Електрична енергія" (Електрична енергія)" для забезпечення потреб електроустановок Позивача, а Позивач оплачує Відповідачу вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до пункту 5.1 Договору, ціна цього Договору становить 5 352 750 грн.

Ціна за одиницю Товару визначається у додатку № 1 до Договору "Комерційна пропозиція Постачальника" (пункт 5.2 Договору). Кількість електричної енергії, яка мала бути поставлена за договором - 915 000,00 кВт/год. Відповідно до додатку № 1 до Договору "Комерційна пропозиція Постачальника" ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 4 грн 875 коп. без ПДВ.

У розділі 5 Договору передбачено ціну та порядок оплати електричної енергії. Зокрема у пункті 5.5 Договору визначено, що на виконання підпункту 2 пункту 19 Особливостей, зміна ціни за одиницю товару без врахування тарифів та встановлення щомісячної ціни поставки товару без врахування тарифів здійснюється виходячи з коливання ціни на ринку товару, а саме середньозваженої ціни на ринку на добу вперед.

У відповідності до підпункту 5.5.1 Договору, погоджено зміну ціни за одиницю товару в Договорі про закупівлю, у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбувалося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до Договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної у Договорі про закупівлю на момент його укладення. Внесення таких змін можливе за умови пред`явленого учасником обґрунтованого документального підтвердження коливання ціни такого товару на ринку, отриманого від уповноваженого органу. Документ, що надається учасником, повинен містити інформацію про середньозважену ціну на товар станом на дату або місяць укладення Договору (останньої додаткової угоди) та ринкову (середньозважену) ціну на товар станом на момент укладення додаткової угоди (документ, що підтверджує коливання ціни товару на ринку повинен бути виданий не більше 5 календарних днів відносно дати укладення угоди).

Пунктом 13.6 Договору також визначено, що істотні умови Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених пунктом 19 Особливостей.

Упродовж дії Договору сторонами внесенні зміни до істотних умов Договору, а саме збільшено ціну за одиницю товару у зв`язку з її коливанням на ринку та змінено кількість одиниць електроенергії, про що укладено додаткові угоди: №1 від 17 січня 2023 року, №2 від 10 квітня 2023 року, №3 від 15 червня 2023 року, №4 від 13 липня 2023 року, №5 від 13 липня 2023 року, №7 від 30 жовтня 2023 року, №8 від 30 листопада 2023 року, №9 від 15 грудня 2023 року.

Додатковою угодою №1 від 17 січня 2023 року піднято ціну за одиницю товару з дати укладення Договору до 4,99528 грн без ПДВ за 1 кВт/год електричної енергії; кількість електричної енергії змінено до 892 967,36 кВт/год.

Також, додатковою угодою №2 від 10 квітня 2023 року піднято ціну за одиницю товару до 5,04525 грн без ПДВ за 1 кВт/год електричної енергії; кількість електричної енергії змінено до 885 605,16 кВт/год.

Водночас, додатковою угодою №3 від 15 червня 2023 року піднято ціну за одиницю товару до 5,2104 грн без ПДВ за 1 кВт/год електричної енергії; кількість електричної енергії змінено до 859 246,17 кВт/год.

Крім того, додатковою угодою №4 від 13 липня 2023 року кількість електричної енергії змінено до 864321,63 кВт/год.

Додатковою угодою №5 від 13 липня 2023 року піднято ціну за одиницю товару до 5,51298 грн без ПДВ за 1 кВт/год електричної енергії; кількість електричної енергії змінено до 830400,79 кВт/год.

Також, додатковою угодою №6 від 10 серпня 2023 року піднято ціну за одиницю товару до 5,70431 грн без ПДВ за 1 кВт/год електричної енергії; кількість електричної енергії змінено до 812 096,17 кВт/год.

Окрім того, додатковою угодою №7 від 30 жовтня 2023 року піднято ціну за одиницю товару до 6,06203 грн без ПДВ за 1 кВт/год електричної енергії; кількість електричної енергії змінено до 786 795,71 кВт/год.

Водночас, додатковою угодою №8 від 30 листопада 2023 року піднято ціну за одиницю товару з дати укладення Договору до 7,44041 грн без ПДВ за 1 кВт/год електричної енергії; кількість електричної енергії змінено до 727 147,49 кВт/год.

Додатковою угодою №9 від 25 грудня 2023 року кількість електричної енергії змінено до 522920,00 кВт/год.

За додатковою угодою №1 від 17 січня 2023 року піднято ціну за одиницю товару у зв`язку з набуттям із 1 січня 2023 року чинності постанови НРЕКП №1811 від 21 грудня 2022 року Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ "Хмельницькобленерго" та постанови НРЕКП №1788 від 21 грудня 2022 року Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "УКРЕНЕРГО". Встановлено, що угода набирає чинності (вважається укладеною) з моменту її підписання уповноваженими представниками Сторін і є невід`ємною частиною вищевказаного Договору та згідно статті 631 Цивільного кодексу України розповсюджує свою дію на правовідносини, які виникли між сторонами з 1 січня 2023 року і діє до 31 грудня 2023 року.

Позивач отримано електроенергію в обсязі 522 920 кВт/год, за яку сплачено 3 529 331 грн 37 коп. з ПДВ.

Позивачем надіслано претензію Відповідачу №692 від 23 липня 2025 року про повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 470 249 грн 27 коп..

У відповіді на претензію №694 від 8 серпня 2025 року Відповідач з заявленими вимогами не погодився.

Позивач покликаючись на те, що Додаткові угоди 1-8, якими змінено ціну за одиницю товару - електричну енергію, укладені з порушенням чинного законодавства, звернувся до суду з позовом про визнання додаткових угоди недійсними та стягнення 470249 грн 37 коп..

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

В силу дії частини 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Частинами 1 - 3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначає, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом частин 1-3 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Правові та економічні засади закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України "Про публічні закупівлі".

Метою вказаного закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

У статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" зазначено, що договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Крім того, частиною 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Розглядаючи позовну вимогу Позивача щодо визнання спірних Додаткових угод недійсними із посиланням на порушення при укладення такого правочину статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Досліджуючи оспорювані Додаткові угоди до Договору на предмет їх недійсності, що входить в предмет позовної вимоги Прокурора та зважаючи на заперечення апеляційної скарги Відповідача щодо відсутності порушень частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», колегія суддів досліджує наступні обставини.

У відповідності до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційні збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни зі одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електрично енергії.

При цьому метою регулювання, передбаченого частиною п`ятою статті 41 Закону «Про публічні закупівлі», а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10%, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови Договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії;

Колегією суду враховується, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18 червня 2021 року у справі №927/491/19 висловив правову позицію, що закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Стаття 652 Цивільного кодексу України передбачає, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим.

Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України "Про публічні закупівлі" нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Відповідно до частини 1 статі 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України "Про публічні закупівлі" не містить виключень з цього правила.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки частиною 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища після підписання договору та до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі.

Тобто, внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди.

При цьому, існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами, та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Разом з тим, у документах, які видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року в справі №912/1580/18.

При цьому судом враховується, що будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

З іншого боку, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки .

Між тим, Позивач, який мав беззаперечне право на отримання електричної енергії за ціною, визначеною в укладеному між сторонами Договорі, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо збільшення ціни товару підписав оспорені Додаткові угоди, внаслідок чого ціна за одиницю товару збільшилась, а обсяг поставки, що передбачався за Договором, фактично, зменшився.

Крім того, збільшення ціни електричної енергії у спірних Додаткових угодах по відношенню до погодженої у Договорі ціни здійснено з порушенням статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", яким встановлена не лише вимога пропорційного збільшення ціни за одиницю товару по відношенню до збільшення ціни товару на ринку, а й 10-відсоткове обмеження такого збільшення.

Як уже встановлено вище в даній постанові, Позивач просить визнання недійсними додаткові угоди №1 від 17 січня 2023 року, №2 від 10 квітня 2023 року, №3 від 15 червня 2023 року, №5 від 13 липня 2023 року, №6 від 10 серпня 2023 року, №7 від 30 жовтня 2023 року, №8 від 30 листопада 2023 року до Договору та стягнути 470 249 грн 37 коп..

Як визначено частиною 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

У пункті 5.1 Договору сторони визначили ціну Договору 5 352 750 грн, а також у пункті 5.2 Договору встановили, що ціна за одиницю товару визначається у додатку №1 до Договору "Комерційна пропозиція Постачальника".

У додатку №1 до Договору - "Комерційна пропозиція Постачальника" сторони погодили, з-поміж іншого: кількість (обсяг постачання) електричної енергії - 915 000 кВт/год; тариф на передачу - 0,34564 грн. за кВт/год без ПДВ; тариф на розподіл - 1,26442 грн за кВт/год без ПДВ; базову ціну товару з тарифом на передачу та тарифом на розподіл - 4,8750 грн за кВт/год без ПДВ.

При цьому у додатку зазначено, що відповідно до Договору тариф на передачу електричної енергії, що включений в ціну за одиницю товару, станом на дату проведення аукціону по процедурі, згідно з якою укладено цей Договір, затверджено постановою НКРЕКП №2454 від 1 грудня 2021 року, та становить 0,34564 грн без ПДВ. Відповідно Договору тариф на розподіл електричної енергії, що включений в ціну за одиницю товару, затверджено постановою НКРЕКП №2611 від 17 грудня 2021 року та становить 1,26442 грн без ПДВ.

На момент укладення сторонами Договору про постачання електричної енергії споживачу Відповідачу було відомо про прийняття НКРЕКП постанови, що не може бути розцінено добросовісною поведінкою сторони та поважною причиною, яка забезпечує реалізацію принципів максимальної економії, ефективності та пропорційності. Відповідач, підписуючи договір та погоджуючи його Істотні умови, повинен був оцінити можливість виконання зобов`язання щодо поставки електричної енергії етапом на дату укладення Договору, а тому подальше укладення додаткової угоди № 1 до Договору та посилання на збільшення тарифу на послуги з розподілу електричної енергії постановою НКРЕКП вже після підписання Договору не є поважною підставою для внесення відповідних змін.

При цьому, необхідною умовою для застосування частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України є наявність неврегульованих договором відносин між сторонами, які мали місце до укладання договору, а не під час дії іншого договору або іншої редакції цього ж договору, а тому вказані приписи не надають право сторонам застосовувати зворотну дію в часі пунктів додаткової угоди або окремого договору, які змінюють вже врегульовані договірні відносини.

При цьому, стаття 631 Цивільного кодексу України не надає права сторонам застосовувати зворотну дію в часі пунктів додаткової угоди або договору, які змінюють врегульовані та вже виконані договірні відносини.

Разом з тим, застосування нових цін до правовідносин, які виникли до моменту укладення додаткової угоди суперечить імперативним вимогам нормативно-правових актів, які регулюють постачання електричної енергії споживачам, зокрема: пункту 4 частини 3 статті 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальник має у чіткий та прозорий спосіб інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в порядку, встановленому Законом, про будь-яке збільшення ціни і про їхнє право припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови; за пунктом 11 частини 1 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач має право отримувати від відповідного електропостачальника повідомлення про його наміри внести зміни до будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до внесення та у разі незгоди із запропонованими змінами розірвати договір з електропосгачальником у визначеному договором порядку; за підпунктом 3.2.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, визначено, що у разі зміни умов договору про постачання електричної енергії споживачу, у тому числі комерційної пропозиції, електропостачальник не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування повідомляє про це споживача з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір.

В той же час, у даному випадку, підняття ціни відбувалося раніше ніж за 20 днів з дати отримання повідомлення від Постачальника.

Таким чином, додаткова угода №1 від 17 січня 2023 року суперечить наведеним вище нормам Цивільного кодексу України та чинному законодавству, а тому також є недійсною.

Аналогічно за додатковою угодою №2 від 10 квітня 2023 року піднято ціну за одиницю товару у зв`язку із зміною тарифів, встановлених постановою НРЕКП №1811 від 21 грудня 2022 року «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «Хмельницькобленерго» та постанови НРЕКП №1788 від 21 грудня 2022 року «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК «УКРЕНЕРГО».

Фактично відбулася зміна ціни із 1 квітня 2023 року, так як повідомлення про зміну ціни датоване 5 квітня 2023 року, а підняття ціни відбувалося із 1 квітня 2023 року, тобто раніше ніж за 20 днів з дати отримання повідомлення від Постачальника.

Таким чином, додаткова угода №2 від 10 квітня 2023 року суперечить наведеним вище нормам Цивільного кодексу України та чинному законодавству, а тому також є недійсною.

За додатковою угодою №3 від 15 червня 2023 року піднято ціну за одиницю товару у зв`язку із зміною тарифів, встановлених постановою НРЕКП №1811 від 21 грудня 2022 року «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «Хмельницькобленерго». Фактично відбулася зміна ціни із 1 червня 2023 року, однак повідомлення про зміну ціни датоване 5 червня 2023 року, а підняття ціни відбувалося із 1 червня 2023 року, тобто раніше ніж за 20 днів з дати отримання повідомлення від Відповідача.

Таким чином, додаткова угода №3 від 15 червня 2023 року суперечить наведеним вище нормам Цивільного кодексу України та чинному законодавству, відтак є недійсною.

За додатковою угодою №5 від 13 липня 2023 року піднято ціну за одиницю товару у зв`язку з набуттям із чинності постанови НРЕКП №930 від 23 травня 2023 року, (якою внесено зміни до постанови НРЕКП №1811 від 21 грудня 2022 року «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії АТ «Хмельницькобленерго»), та постанови НРЕКП №1788 від 21 грудня 2022 року «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК «УКРЕНЕРГО». Фактично відбулася зміна ціни із 1 липня 2023 року, при цьому повідомлення про зміну ціни датоване 7 липня 2023 року, а підняття ціни відбувалося із 1 липня 2023 року, тобто раніше ніж за 20 днів з дати отримання повідомлення від Відповідача.

Таким чином, додаткова угода №5 від 13 липня 2023 року також суперечить наведеним вище нормам ЦК України та чинному законодавству, відтак є недійсною.

За додатковою угодою №6 від 10 серпня 2023 року піднято ціну за одиницю товару з дати укладення Договору на 5,86%, у зв`язку зі збільшенням середньозваженої ціни на ринку «на добу наперед».

У разі документально підтвердженого зростання ціни за одиницю товару, одночасно здійснюється зменшення кількості товару. Застосування зміненої ціни за одиницю електричної енергії для виставлення рахунку за спожиту електричну енергію здійснюється з дати підписання Сторонами додаткової угоди.

На підтвердження факту збільшення середньозваженої ціни на ринку Відповідач посилався на довідку Хмельницької ТПП №1007 від 7 серпня 2023 року.

При цьому фактично відбулася зміна ціни із 1 серпня 2023 року, а повідомлення про зміну ціни датоване 7 серпня 2023 року, хоча підняття ціни відбувалося із 1 серпня 2023 року, тобто раніше ніж за 20 днів з дати отримання повідомлення від Відповідача, із застосуванням положень частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України, а також всупереч положенням підпункту 5.5.1 Договору. Таким чином, додаткова угода №6 від 10 серпня 2023 року суперечить наведеним вище нормам Цивільного кодексу України та чинному законодавству, а відтак теж є недійсною.

За додатковою угодою №7 від 30 жовтня 2023 року піднято ціну за одиницю товару на 10,35%, у зв`язку з коливанням ціни на ринку.

На підтвердження факту збільшення середньозваженої ціни на ринку Відповідач посилався на довідку Хмельницької ТПП №22-05.1147 від 25 жовтня 2023 року. Повідомлення про зміну ціни датоване 30 жовтня 2023 року, тобто раніше ніж за 20 днів з дати отримання повідомлення від Відповідача.

В той же час, колегія суду зауважує, що на підтвердження факту коливання ціни на товар у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору.

Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

За додатковою угодою №8 від 30 листопада 2023 року піднято ціну за одиницю товару з моменту останнього внесення змін до Договору на 36,14 % у зв`язку з коливанням ціни на ринку.

На підтвердження факту збільшення середньозваженої ціни на ринку Постачальник посилався на довідку Хмельницької ТПП №1483 від 30 листопада 2023 року.

Разом з тим, повідомлення про зміну ціни датоване 30 листопада 2023 року, тобто раніше ніж за 20 днів з дати отримання повідомлення від Відповідача, а також всупереч положенням підпункту 5.5.1 Договору.

Таким чином, додаткова угода №8 від 30 листопада 2023 року суперечить наведеним вище нормам Цивільного кодексу України та чинному законодавству, тому є недійсною.

В той же час, вказані довідка Торгово-промислової палати України не містить інформацію про здорожчання ціни на конкретні дати, а містять лише відомості про відношення цін на електричну енергію у серпні, вересні, жовтні та листопаді 2023 року, у зв`язку з чим не містять належного обгрунтування для зміни істотних умов Договору на підставі пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі. При цьому у вказаній довідці ТПП України відсутня інформація яка підтверджує саме коливання цін на ринку з 2 січня 2023 року (дата укладання Договору) по дати укладання додаткових угод №5, № 6, №7, № 8.

Колегія суду при цьому констатує, що згідно з пунктом 4 частини 3 статті 57 Закону України Про ринок електричної енергії електропостачальник має у чіткий та прозорий спосіб інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в порядку, встановленому Законом, про будь-яке збільшення ціни і про їхнє право припинити дію Договору, якщо вони не приймають нові умови.

Враховуючи викладене вище колегія суду резюмує, що Відповідачем належним чином документально не підтверджено та не обґрунтовано наявність підстав для підвищення ціни за одиницю товару з моменту укладення Договору до моменту виникнення необхідності внесення змін до Договору.

Окрім того, колегія суду зазначає, що зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні «ОЕС України». Таким документальним підтвердженням можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу на перед» (далі - РДН) та внутрішньодобовому ринку (далі - ВДР), та інші показники, які склалися у відповідному розрахунковому періоді в торговій зоні «ОЕС України» та оприлюднені офіційному веб-сайті ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» за адресою в мережі Інтернет://www.oree.com.ua - згідно з частиною шостою а. У якості документального підтвердження даних, сторонами визнаються, зокрема, завірені роздруківки з веб-сайту Звітів про результати роботи РДН/ ВДР та про діяльність ОР за відповідний календарний місяць, які оприлюднюються відповідно до законодавства ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ»://www.oree.com.ua або інший документ органу, установи чи організації, які мають повноваження здійснювати моніторинг цін на товари, визначати зміни ціни товару на ринку.

Нова (змінена) ціна застосовується з першого числа відповідного розрахункового періоду (календарного місяця) і залишається незмінною до його завершення.

Крім того, істотні умови Договору можуть змінюватися у випадку зміни регульованих цін (тарифів) та нормативів, які застосовуються у Договорі, а саме: тарифу на послуги з передачі електричної енергії, який враховується в структурі остаточної ціни електричної енергії, що постачають за Договором.

У цьому випадку зміну ціни здійснюють у такому порядку: підставою для зміни ціни є набрання чинності постановою НКРЕКП про зміну відповідного регульованого тарифу, що застосовується у Договорі; нову (змінену) ціну застосовують з дня введення в дію відповідного регульованого тарифу згідно з рішенням НКРЕКП, якщо інше не встановлено чинним законодавством України (у тому числі відповідними рішеннями НКРЕКП).

Сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне за собою підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору. Умовою такого підвищення обов`язково є неможливість спрогнозувати таке підвищення та закласти відповідні ризики при формуванні тендерної пропозиції. Зазначене є особливо актуальним у тому випадку, якщо коливання цін на товар обумовлюється його сезонним характером або у випадку, коли за умовами тендерної документації товар повинен бути наявним у постачальника.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції констатує, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом України "Про публічні закупівлі".

Схожа правова позиція наведена також в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2019 року в справі № 915/1868/18.

Колегія при цьому констатує, що при зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції)

Подібну правову позицію наведено також у постанові Верховного Суду від 18 червня 2021 року в справі № 927/491/19.

При цьому судом апеляційної інстанції звертається увага на те, що сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку електричної енергії; враховуючи діяльність Відповідача, адже на момент підписання Договору Відповідач знав (не міг не знати) про ціни, які склалися на ринку на електричну енергію, постачання якої він мав намір здійснювати, та гарантував її поставку замовнику за цінами відповідно до Договору.

Окрім того, колегія суду зауважує, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в Договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії Договору. Тобто під час дії Договору щодо закупівлі сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону України Про публічні закупівлі, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Приходячи до відповідних висновків апеляційний господарський суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 жовтня 2024 року в справі № 922/2321/22.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 січня 2025 року в справі № 922/2321/22 висвітлила позицію щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» стосовно неможливості збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 листопада 2025 року по справі № 920/19/24 виснувала про те, що внесені Законом № 1530-IX зміни до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, якими у першому реченні слова "підписання договору про закупівлю" замінено словами "підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", друге речення після слів "дизельного пального" доповнено словом "природного", не можуть бути підставою для іншого висновку про застосування цієї норми щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару погодженого сторонами договору про закупівлю, порівняно з тим, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2025 року у справі № 922/2321/22. З огляду на викладене та з урахуванням наведених у цій постанові висновків, Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав відступу від висновку про застосування норми права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року в справі № 922/2321/22.

При цьому постачання електроенергії здійснювалося щоденно, тобто електроенергія не тільки переходила у власність Позивача, а й споживалася ним, однак оспорювані Додаткові угоди укладалися з урахуванням вимог частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України, а саме ціна Договору не може змінюватися після передачі продавцем товару у власність покупця, протилежне суперечить вимогам частини 3 статті 632 Цивільного кодексу України

При цьому, обмеження у 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в Договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Аналогічна правова позиція, наведена і в постанові Верховного Суду від 7 вересня 2022 року в справі №927/1058/21.

Одночасно постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у Договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судому складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18 червня 2021 року в справі № 927/491/19.

При цьому, будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

З іншого боку, будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Аналогічна правова позиція, викладена також у постанові Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі №927/550/20.

У постанові Верховного Суду від 18 червня 2021 року в справі №927/491/19 зазначено, що: «Перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом так званого "каскадного" укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця.»

Враховуючи наведене, перемога у закупівлі, джерелом фінансування якої є кошти місцевого бюджету та укладення Договору щодо закупівлі електричної енергії з ціною за 1 кВт*год електричної енергії 4,875 грн/кВт*год (без ПДВ) та її подальше підвищення (тобто на 36,14 %) шляхом укладення оспорюваних Додаткових угод (без відповідного коливання ціни на ринку), що призвело до загального збільшення ціни на понад 10 %, є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку Відповідача.

Разом з тим, у статті 5 Закону України «Про публічні закупівлі», закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях. Поряд з цим, перемога в тендері (закупівля за кошти місцевого бюджету) та укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення більш як на 10% у спосіб укладення оскаржуваних додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця, та свідчить про свідоме заниження цінової пропозиції у тендері з метою перемоги.

Аналогічну правову позицію викладено і в постанові Верховного Суду від 16 лютого 2023 року в справі №903/366/22.

Із системного тлумачення наведених норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Колегією при цьому враховано правовий висновок наведений Великою Палатою Верховного Суду, в постанові від 24 січня 2024 року в справі №922/2321/22.

В іншому випадку не досягається мета Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Підсумовуючи усе описане вище колегія суду резюмує, що з підписанням оспорюваних Додаткових угод вартість електричної енергії зросла на 36,14 %, водночас, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

В той же час суд апеляційної інстанції констатує, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проєкту, що входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Для збільшення ціни за одиницю товару має бути реальне коливання ціни такого товару на ринку в сторону збільшення, що повинно оцінюватися починаючи від підписання договору та до моменту укладення відповідної додаткової угоди, тобто на момент укладання додаткової угоди ціни на товар повинні бути вищими ніж на момент укладання основного договору про закупівлю (або ж додаткової угоди, у разі її обґрунтованого укладення).

Враховуючи встановлені обставини, Відповідачем не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов Договору про закупівлю після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі, що в даному випадку оспорено Позивачем.

Натомість, колегією суддів встановлено, що Відповідач послідовно збільшував вартість електроенергії, за відсутності доказів, що її вартісні показники упродовж дії Договору зростали в такій прогресії, що виконання його умов стало вочевидь невигідним (збитковим) для Позивача (зокрема, в сторону збільшення).

Враховуючи те, що Відповідачем не підтверджено правомірності дій щодо зміни істотних умов Договору щодо закупівлі після його підписання та до виконання сторонами в повному обсязі, то за таких обставин зміна ціни згідно з оспорюваними Додатковими угодами є безпідставною, суперечить принципам максимальної економії та ефективності, встановлених статтею 5 Закону України "Про публічні закупівлі", відтак, Додаткові угоди до Договору суперечать вищенаведеним нормам Цивільного кодексу України та Закону України Про публічні закупівлі, а тому підлягають визнанню недійсними.

Дане рішення в цій частині прийнято і місцевим господарським судом, а тому Північно-західний апеляційний господарський суд приймаючи рішення про задоволення позову щодо визнання недійсними оспорюваних Додаткових угод залишає рішення місцевого господарського суду в цій частині без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача кошти в сумі 470249 грн 37 коп., то колегія суду зазначає наступне.

Згідно з приписами частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

В силу дії пункту 1 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

З урахуванням усього вищеописане вбачається надмірне витрачання коштів внаслідок укладення спірних Додаткових угод, якими безпідставно збільшено ціну товару за Договором.

Таким чином, грошові кошти в сумі 470249 грн 37 коп. є такими, що були безпідставно одержані Відповідачем (підстава їх набуття відпала), а тому Відповідач зобов`язаний їх повернути Позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі №922/2321/22.

Оскільки оспорювані Додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між сторонами щодо ціни електричної енергії, поставленої за Договором, мали регулюватись основним Договором, згідно з яким ціна за одиницю електричної енергії 4,875 грн без ПДВ за кВт*год., а відтак грошові кошти в сумі 470249 грн 37 коп. є такими, що були безпідставно одержані Відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому Відповідач зобов`язаний їх повернути Позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.

Все вищеописане є підставою для задоволення позовних вимог Позивача щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача 470249 грн 37 коп..

Дане рішення в цій частині прийнято Господарським судом Хмельницької області.

Приймаючи таке рішення, Північно-західний апеляційний господарський суд залишає рішення місцевого господарського суду в цій частині без змін.

Суд апеляційної інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі доводи та докази Позивача, Відповідача як вищевказані, так і інші, наведені у позові та апеляційній скарзі, як кожний окремо, так і, головне, у їх комплексі та сукупності на підтвердження чи непідтвердження порушення оскаржуваними Додатковими угодами умов Договору та вимог діючого законодавства України.

Доводи наведені Відповідачем в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи та усім вищеописаним в даній судовій постанові, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З огляду на усе вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Позивача.

Дане вчинено і місцевим господарським судом, а відтак апеляційний господарський суд залишає оспорюване рішення без змін з огляду на його законність і обгрунтованість, а також те, що при прийнятті даної постанови, Північно західним апеляційним господарським судом не встановлено обставин, що б вказували на необхідність скасування даного рішення (в розумінні частини 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, виносячи дану постанову та враховуючи те, що апеляційним господарським судом залишено без задоволення апеляційну скаргу Відповідача 2, суд апеляційної інстанції, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, залишає судовий збір за розгляд апеляційної скарги за Відповідачем.

Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 3 грудня 2025 року по справі № 924/934/25 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 3 грудня 2025 року по справі № 924/934/25 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Справу №924/934/25 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови виготовлено 23 березня 2026 року.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Маціщук А.В.