ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2026 м. Дніпро Справа № 904/5794/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Фещенко Ю.В. (доповідач),

суддів: Джепи Ю.А., Соп`яненко О.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2026 (ухвалене суддею Дичком В.О. у м. Дніпрі, повне рішення складене 13.01.2026) у справі № 904/5794/25

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м.Дніпро)

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

про стягнення 44 893 грн 64 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість в загальній сумі 44 893 грн 64 коп., яка складається з:

- 37 285 грн 24 коп. - інфляційних втрат;

- 7 608 грн 40 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" умов договору від 25.02.2020 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, яке полягало в оплаті наданих за цим договором послуг з порушенням строків, що підтверджено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2025 у справі № 904/4916/24, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.06.2025.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2026 у справі №904/5794/25 позовні вимоги задоволено; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" інфляційні втрати у сумі 37 285 грн 24 коп., 3% річних у сумі 7 608 грн 40 коп. та судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп.

Рішення обґрунтовано наступним:

- чинне законодавство України не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про стягнення заборгованості не припиняє грошове зобов`язання боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України сум;

- обов`язок зі сплати інфляційних втрат та 3% річних виникає безпосередньо з Цивільного кодексу України, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" за допомогою системи "Електронний суд" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх № суду 48580 від 28.01.2026), в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2026 у справі № 904/5794/25 скасувати; ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні інфляційних втрат у повному обсязі та 3% річних у частині стягнення 7 352 грн 11 коп.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- висновки суду першої інстанції суперечать як приписам законодавства, так і положенням договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, укладеному між позивачем та відповідачем, оскільки договором та Правилами розрахунків за перевезення вантажів не визначено строк виконання відповідачем обов`язку з оплати послуг, у разі не підписання ним відомостей плати та накопичувальних карток або наявності спору щодо наданих послуг;

- обставини, встановлені судом у справі № 904/4916/24, свідчать про те, що між сторонами у позасудовому порядку не було досягнуто згоди щодо плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, тому стягнення здійснювалось у судовому порядку за позовом залізниці; з огляду на наявність спору між сторонами стосовно надання послуг та їх вартості, виникнення у відповідача (замовника) обов`язку з оплати таких послуг перед позивачем безпосередньо пов`язано з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2025 по справі № 904/4916/24, яке набрало законної сили 26.06.2025;

- доводи про те, що прострочення виникло з моменту надання послуг або з дати оформлення накопичувальних карток та відомостей плати, ігнорують спеціальний порядок розрахунків у сфері залізничних перевезень та не враховують правових наслідків підписання таких документів із зауваженнями;

- висновок суду про наявність прострочення є правильним лише у період, з наступного дня після набрання законної сили рішенням у справі, до дня, що передував фактичній сплаті боргу, у зв`язку з чим, інфляційні втрати за попередній період не підлягають стягненню, а 3 % річних обґрунтовано стягнуті у мінімальному розмірі;

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2025 по справі №904/4916/24, яке набрало законної сили 26.06.2025, було добровільно виконано відповідачем 09.07.2025. Отже, прострочення відповідача існувало у період з 27.06.2025 (наступний день після набрання рішенням суду у справі № 904/4916/24 законної сили) до 08.07.2025 (день, що передує дню оплати), тобто 12 календарних днів;

- з урахуванням викладеного, за доводами скаржника, за несвоєчасне внесення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, що були стягнуті з відповідача рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/4916/24, позивачем надлишково нараховані 3% річних у розмірі 7 352 грн 11 коп. та безпідставно нараховані інфляційні втрати;

- суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та безпідставно стягнув інфляційні втрати у розмірі 37 285 грн 24 коп. та 3% річних у розмірі 7 352 грн 11коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів: Джепи Ю.А., Соп`яненко О.Ю.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.02.2026, зокрема, відкрито апеляційне провадження, вирішено розглянути апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2026 у справі № 904/5794/25 у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без виклику та повідомлення учасників справи.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № суду 1253/26 від 05.02.2026), в якому він просить рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Відзив обґрунтований такими обставинами:

- відповідно до пункту 2.1.7. договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № /2020-0001 накопичувальна картка та відомість плати за користування вагонами зі сторони відповідача повинні підписуватись не пізніше двох робочих днів від дня їх складення; ненадання відповідачем згоди на списання його коштів унеможливлює отримання залізницею належних їй платежів у строк, визначений договором, а саме: не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг (складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами), відповідно, прострочення платежів починається після двох робочих днів від дня складення відомостей плати за користування вагонами;

- відповідач помилково вважає датою початку виникнення обов`язку оплатити борг дату набрання законної сили рішення суду по іншій справі, не врахувавши договірні строки й фактичні дії сторін щодо підписання документів;

- беручи до уваги факти, встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/4916/24, яке набрало законної сили, відповідач підписав відповідні відомості плати за користування вагонами ф. ГУ-46, накопичувальні картки ФДУ-92 з застереженнями, що унеможливило списання залізницею плати за користування вагонами за відомістю плати за користування вагонами, а також збору за зберігання вантажу за накопичувальними картками; при цьому отримання залізницею коштів поставлене у залежність від виконання відповідачем певних дій, зокрема, підписання відомостей плати за користування вагонами та накопичувальних карток без заперечень;

- ненадання відповідачем згоди на списання його коштів унеможливлює отримання залізницею належних їй платежів у строк, визначений договором, а саме: не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг (складення відомостей плати за користування вагонами), відповідно, прострочення платежів починається після двох робочих днів від дня складення відомостей плати за користування вагонами;

- оскільки оплата за надані залізницею послуги здійснюється негайно в день підписання (оформлення) відомості плати за користування вагонами, відомості плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню з дня, наступного за днем оформлення накопичувальної картки;

- обов`язок зі сплати 3% річних та інфляційних втрат виникає безпосередньо з Цивільного кодексу України. Отже, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, обґрунтовані статтею 625 Цивільного кодексу України, заявлені правомірно.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що апеляційним господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Під час розгляду апеляційної скарги судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки предметом апеляційного оскарження у даному випадку є задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 37 285 грн 24 коп. інфляційних втрат та 7 352 грн 11 коп. 3 % річних, то відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише у цій частині.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, а також правильність застосування норм матеріального права, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджуються такі не оспорені сторонами обставини.

Повідомленням № 45-00191023/2020-0001 від 01.07.2020 Акціонерне товариство "Укрзалізниця" (далі - перевізник) засвідчило прийняття від Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - замовник) заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору від 25.02.2020 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, згідно з пунктом 1.1. якого предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагона для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до пункту 1.4. договору надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.

Згідно з пунктом 1.9. договору перевізник, за результатом розгляду заяви (акцепту), направляє замовнику у власній інформаційній системі перевізника повідомлення з накладенням КЕП: або про мотивоване повернення без розгляду заяви (акцепту) із зазначенням причин для такого повернення; або про дату укладення Договору, присвоєння замовнику коду замовника як платника, коду вантажовідправника/вантажоодержувача. Код платника є номером договору з замовником.

У пункті 1.10. договору визначено, що договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до пункту 12.1. договору

Згідно з підпунктом 2.1.4. пункту 2.1. договору обов`язки замовника: сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором, з сум внесеної передоплати за кодом платника. Самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообіг, строк перебування вагона за межами України та інших послуг перевізника.

Відповідно до абзацу 2 підпункту 2.1.7. пункту 2.1. договору обов`язки замовника: підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а. А у випадку оформлення вказаних вище документів в паперовій формі на вимогу замовника - підписувати та надавати перевізнику не пізніше двох робочих днів від дня надання такої його вимоги.

Згідно з пунктом 4.1. договору розрахунки за договором здійснюються через Філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" АТ "Укрзалізниця".

Відповідно до пункту 4.4. договору, по мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати:

- провізних платежів за перевезення, зазначених в накладних;

- суми додаткових зборів та додаткових послуг за вільними тарифами;

- плати за використання власних вагонів перевізника за межами України, що відображається в щодобових інформаційних повідомленнях;

- штрафів на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами), інформаційних повідомлень тощо;

- неустойки, нарахованої згідно з додатками до Договору та відображеної в інформаційному повідомленні;

- пені.

Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення Договору, здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/, та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення Договору. На звернення замовника умови Договору застосовуються до відносин з замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію (пункт 12.1. договору).

У липні 2024 року позивач надав відповідачу послуги з перевезення власних порожніх вагонів, які замовник мав оплатити на умовах договору.

Плату за користування вагонами включено до відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№ 13079005, 13079008, 13079009, 14079006, 14079010, 14079011, 15079007, 15079012, 19079013, а збір за зберігання вантажів - до накопичувальних карток форми ФДУ-92 №№ 16079001, 16079002, 16079003, 16079004 від 16.07.2024.

Також місцевим господарським судом встановлено, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2025 у справі № 904/4916/24, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.06.2025, позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на її користь плату за користування вагонами в сумі 245 701 грн 20 коп. та збір за зберігання вантажів у сумі 14 153 грн 40 коп.

Відповідач платіжною інструкцією № від 09.07.2025 сплатив заборгованість у загальній сумі 259 854 грн 60 коп. (арк. с. 33).

Викладені обставини не заперечуються сторонами.

Посилаючись на порушення з боку відповідача строків сплати вищевказаних грошових коштів, позивач нарахував інфляційні втрати у сумі 37 285 грн 24 коп. за загальний період з серпня 2024 року по червень 2025 року та 3% річних у сумі 7 608 грн 40 коп. за загальний період з 17.07.2024 до 08.07.2025.

Неоплата вказаних сум відповідачем стала причиною звернення позивача з позовом до суду у даній справі.

Згідно з частинами 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до пункту 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Згідно з пунктом 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Суд враховує, що за приписами частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У даному випадку, беручи до уваги обставини, встановлені у справі № 904/4916/24, рішення у якій набрало законної сили, відповідач підписав накопичувальні картки та відомості плати із запереченнями.

Вказане унеможливило списання залізницею плати за користування вагонами за відомостям плати за користування вагонами. При цьому, з огляду на умови пункту 2.1.7 договору обов`язок підписати означені накопичувальні картки та відомості плати у відповідача виник після двох робочих днів від дня надання послуг, що підтверджується одним із документів передбачених пунктом 1.4. договору.

Оплата послуг перевізника здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати на підставі підписаних без заперечень накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами. Тобто, отримання залізницею коштів поставлене в залежність від виконання відповідачем певних дій, зокрема, підписання накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами без заперечень. При цьому, в силу пункту 1.4 договору надання послуг може підтверджуватись, зокрема, накопичувальною карткою та відомістю плати за користування вагонами, які з боку відповідача повинні підписуватись не пізніше двох робочих днів від дня їх складення.

Звідси, ненадання відповідачем згоди на списання його коштів унеможливлює отримання залізницею належних їй платежів у строк, визначений договором, а саме: не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг (складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами).

Відповідно, прострочення платежів починається після двох робочих днів від дня складення накопичувальних карток та відомостей плати за користування вагонами.

Отже, посилання апелянта на відсутність строку для оплати наданих послуг спростовується умовами укладеного між сторонами договору.

Господарським судом обґрунтовано зазначено, що у відповідача виник обов`язок внести плату за користування вагонами і збору за зберігання вантажу з моменту надання таких послуг та фіксації їх надання у відповідних документах (відомостях плати, накопичувальних картках).

Оскільки оплата за надані залізницею послуги здійснюється негайно в день підписання (оформлення) накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами, відомості плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню з дня, наступного за днем оформлення накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами, відомості плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу.

За порушення строків внесення плати за користування вагонами і збору за зберігання вантажу позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, з урахуванням положень наведених вище норм та фактичних обставин справи, зокрема, з огляду на підтвердження факту прострочення відповідачем виконання зобов,язання зі сплати за користування вагонами та зберігання вантажу, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 37 285 грн 24 коп. та 3% річних у сумі 7 608 грн 40 коп.

Наведені позивачем розрахунки, з урахуванням визначеного залізницею періоду прострочення, не спростовані відповідачем. Разом з тим, підстави для врахування у даному випадку розрахунків, наведених Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" останнім не доведені.

При цьому за змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Припис частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України застосовується судом за наявності порушення боржником будь-якого грошового зобов`язання. Грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Отже, обов`язок зі сплати 3% річних та інфляційних втрат виникає безпосередньо з Цивільного кодексу України.

Фактично доводи скаржника зводяться до непогодження його з періодом прострочення виконання зобов`язання.

У цьому зв`язку суд враховує наступне.

Як зазначено вище, у даному випадку, факт порушення відповідачем зобов`язання за договором встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2025 у справі № 904/4916/24, яким підтверджено правомірність та обґрунтованість нарахування спірної плати за користування вагонами, додаткових зборів та встановлено порушення відповідача у вигляді несплати належних залізниці платежів.

Оскільки рішення суду не породжує зобов`язання грошового характеру, захист порушеного права позивача жодним чином не залежить від дати ухвалення рішення суду та набрання ним законної сили, а права та обов`язки позивача та відповідача виникають з умов укладеного між сторонами договору.

Таким чином, твердження апелянта щодо виникнення обов`язку з оплати спірної суми у відповідача з дня набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2025 у справі № 904/4916/24 є необґрунтованим, а заявлені позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України вимоги про стягнення 3% та інфляційних втрат, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Невиконання боржником грошового зобов`язання це триваюче правопорушення, тому право на позов про стягнення на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.

Вказане узгоджується з постановами Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 по справі № 127/15672/16-ц та від 24.04.2024 по справі № 657/1024/16-ц.

З огляду на викладене, доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються вищевикладеним.

За результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду таким, що підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

З підстав наведеного та керуючись статтями 129, 269, 270, 275 - 284, 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2026 у справі № 904/5794/25 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2026 у справі № 904/5794/25 - залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

4. Матеріали справи № 904/5794/25 повернути до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 02.04.2026.

Головуючий суддя Ю.В. Фещенко

Суддя Ю.А. Джепа

Суддя О.Ю. Соп`яненко