ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

23.03.2026 м.Дніпро справа №908/132/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кучеренко О.І. (доповідач)

суддів: Стефанів Т.В., Кошлі А.О.

розглянув апеляційну скаргу Запорізької міської ради на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.02.2026 (суддя Азізбекян Т.А.) про відмову у задоволенні заяви Запорізької міської ради про забезпечення позову у справі

за позовом: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький електроапаратний завод» (69032, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 9, )

про стягнення 3200563 грн 20 коп.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.02.2026 відмовлено у задоволенні заяви Запорізької міської ради про забезпечення позову у справі №908/132/26.

11.03.2026 Запорізька міська рада подала апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.02.2026, у якій апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу у справі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Запорізької міської ради про забезпечення позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький електроапаратний завод» про стягнення заборгованості за договором оренди землі у розмірі 3 200 563 грн 20 коп.

Згідно з протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 11.03.2026 визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кучеренко О.І., судді: Стефанів Т.В., Кошлі А.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.03.2026 апеляційну скаргу Запорізької міської ради на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.02.2026 залишено без руху, надано апелянту строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків та зобов`язано надати докази сплати судового збору у сумі 3328 грн 00 коп., мотивоване клопотання на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, а також уточнити прохальну частину своєї апеляційної скарги.

16.03.2026 апелянтом подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжну інструкцію №354 від 13.03.2026 про сплату судового збору на суму 3328 грн 00 коп., уточнено прохальну частиною апеляційної скарги, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

У клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги апелянт вказує, що повний текст ухвали суду першої інстанції підписано та направлено в електронний кабінет Запорізької міської ради 26.02.2026, відповідно, на переконання апелянта, кінцевий строк подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції є 13.03.2026. Оскільки позивач-апелянт подав апеляційну скаргу 11.03.2026, тобто протягом 10 днів з дня його (її) проголошення, тому наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина 3). Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу (частина 4).

Розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 113 Господарського процесуального Кодексу України).

Відповідно до вимог частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Закон пов`язує початок перебігу строку апеляційного оскарження з моментом отримання судового рішення або з моментом, коли особа дізналася чи могла дізнатися про його ухвалення.

Згідно з положеннями статей 115-116 Господарського процесуального Кодексу України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Як зазначає сам скаржник у заяві про усунення недоліків, оскаржувана ухвала постановлена 23.02.2026, а повний текст ухвали підписано та направлено в електронний кабінет Запорізької міської ради 26.02.2026. Отже, з урахуванням положень пункту 2 частини 2 статті 256 Господарського процесуального кодексу України, останнім днем для оскарження є 09.03.2026 (з урахуванням вихідних днів).

Скаржником сформовано апеляційну скаргу у системі «Електронний суд» 11.03.2026, у цей же день апеляційну скаргу зареєстровано у суді, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції та відміткою канцелярії Центрального апеляційного господарського суду.

З урахуванням вище наведеного, твердження скаржника, що кінцевий строк подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції становить 13.03.2026 є помилковими.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Ґарсія Манібардо проти Іспанії» від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 02.03.1987, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29.10.1996).

ЄСПЛ звернув увагу, що при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Волчлі проти Франції», від 08.12.2016 у справі «ТзОВ «Фріда» проти України»).

При цьому, якщо процесуальним законом окреслені певні строки, особи, що звертаються зі скаргами мають бути обізнані, що такі строки будуть застосовані.

За приписами частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тому, негативні наслідки у вигляді неможливості поновлення процесуального строку (у зв`язку з відсутністю об`єктивних обставин його пропуску) покладаються на апелянта.

Суд апеляційної інстанції також враховує висновки, наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №756/11081/20:

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

Встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Як зазначено вище, апелянт помилково зазначив, що останній днем на подання апеляційної скарги є 13.03.2026, тому судом в ухвалі про залишення без руху апеляційної скарги було вказано на цей недолік та запропоновано надати мотивоване клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апелянт у заяві про усунення недоліків фактично не навів жодних інших обставин в обґрунтування підстав пропуску строку, які можуть бути віднесені судом до поважних обставин, та які зумовили пропуск встановленого строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що клопотання Запорізької міської ради про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду не підлягає задоволенню, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити відповідно до пункту 4 частини 1 статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234-235, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Запорізької міської ради на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.02.2026.

Апеляційну скаргу Запорізької міської ради на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 23.02.2026 повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.І. Кучеренко

судді Т.В. Стефанів

А.О. Кошля