ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3061/23

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Босової Ю.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву фізичної особи-підприємця Алієва Автанділа Нізамовича (вх. №2-391/26 від 02.03.2026) про розстрочення виконання судового рішення, подану по справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до фізичної особи-підприємця Алієва Автанділа Нізамовича про стягнення 61 486,60 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.10.2023 (у урахуванням ухвали про виправлення описки від 23.11.2023) у даній справі позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (далі по тексту Департамент) було задоволено частково шляхом присудження до стягнення з фізичної особи-підприємця Алієва Автанділа Нізамовича (далі по тексту ФОП Алієв А.Н.) на користь позивача заборгованості з орендної плати у розмірі 1469,96 грн, неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 48081,33 грн, судового збору у розмірі 2157,04 грн.

23.11.2023 судом було видано наказ про примусове виконання рішення від 30.10.2023 у даній справі.

02.03.2026 до суду від ФОП Алієва А.Н. надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду від 30.10.2023 шляхом виплати суми, що підлягає стягненню, щомісячно рівними частинами протягом одного року. В обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на перебуванні на його догляді матері, неотримання доходів від підприємницької діяльності та відсутність інших постійних джерел доходу, що ускладнює виконання судового рішення.

Ухвалою від 04.03.2026 заява відповідача була призначена до розгляду у засіданні суду на 23.03.2026 о 12:15 год, явка представників сторін у якому була визнана судом необов`язковою. При цьому судом було встановлено позивачу строк до 18.03.2026 для подання пояснень на заяву відповідача про розстрочення виконання судового рішення.

ФОП Алієв А.Н. був повідомлений про призначене судом засідання шляхом направлення ухвали суду від 04.03.2026 на його адресу для листування, Департаменту ухвала суду була доставлена до зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд».

Департамент не скористався наданим законом правом на подання пояснень на заяву відповідача у зв`язку з чим суд вирішує питання про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду на наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши заяву ФОП Алієва А.Н. про розстрочення виконання судового рішення господарський суд дійшов наступних висновків.

Частиною 2 ст. 19, ст. 129-1 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (зі змінами) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 №5-рп/2013 зазначив, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Також Конституційний Суд України зауважив, що за судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім`ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 навела висновки про те, що розстрочення - це виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення. Водночас розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Рішенням суду від 30.10.2023 позовні вимоги Департаменту було задоволено частково.

23.11.2023 судом було видано наказ про примусове виконання рішення від 30.10.2023 у даній справі.

Проте докази часткового або повного виконання відповідачем рішення суду від 30.10.2023 у даній справі в матеріалах справи відсутні.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Водночас із заявою про розстрочення виконання рішення суду від 30.10.2023 ФОП Алієв А.Н. звернувся лише в 2026 році, тобто поза межами річного строку з дня ухвалення рішення суду, що, відповідно виключає можливість задоволення заяви відповідача.

З урахуванням викладеного, враховуючи звернення ФОП Алієва А.Н. до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду від 30.10.2023 поза межами річного строку з дня ухвалення судового рішення, господарський суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні поданої відповідачем заяви. Наведене виключає необхідність надання оцінки доводам відповідача, наведеним в обґрунтування заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 86, 234, 331 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити фізичній особі-підприємцю Алієву Автанділу Нізамовичу у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 30.10.2023 у справі № 916/3061/23.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Повна ухвала складена 30.03.2026.

Суддя С.П. Желєзна