ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року Справа № 903/1152/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Саврій В.А. , суддя Романюк Ю.Г.

секретар судового засідання Порєчна Т.Г.

за участю представників сторін:

позивача: не з`явився

відповідача: Мандзя В.І., адвоката, ордер на надання правничої допомоги від 30.01.2026 серія ВС №1435530

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Фонд на ухвалу Господарського суду Волинської області, постановлену 23.01.26р. суддею Шум М.С. у справі № 903/1152/25

за позовом Приватного підприємства Оскарпарк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Фонд

про стягнення 7214655,03 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 23.01.2026 у справі №903/1152/25 заяву Приватного підприємства Оскарпарк про забезпечення позову у справі №903/1152/25 задоволено повністю. Накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Фонд, які знаходяться на рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, в межах суми позову в розмірі 7 214 655,03 грн, до набрання законної сили рішенням суду у справі № 903/1152/25.

Застосовано заходи зустрічного забезпечення шляхом внесення Приватним підприємством Оскарпарк на депозитний рахунок Господарського суду Волинської області (рахунок отримувача - UA0004974, ДКСУ в м. Київ , банк Державна казначейська служба України) суми коштів в розмірі 36 073,28 грн у десятиденний строк з дня постановлення ухвали.

Не погодившись із винесеною ухвалою, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 23.01.2026 у справі №903/1152/25 повністю та прийняти постанову, якою відмовити повністю у задоволенні заяви ПП Оскарпарк про забезпечення позову.

Так скаржник з посиланням на ст. ст. 2, 13, 74, 80, 136, 137 ГПК України, ст. 41 Конституції України, постанови Верховного Суду від 05.02.2020 у справі №910/7511/19, від 03.04.2020 у справі №904/4511/19, від 23.12.2020 у справі №911/949/20, від 03.03.2023 у справі №905/448/22, від 14.08.2023 у справі №904/1329/23, від 11.07.2023 у справі №917/322/23, від 28.07.2023 у справі №911/2797/22, від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, від 15.09.2020 у справі №753/22860/17, від 21.01.2019 у справі № 902/483/18, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 21.01.2021 у справі № 924/881/16, від 18.05.2021 №914/1570/20, від 05.04.2023 № 915/577/22, від 13.02.2023 № 922/1737/22, від 09.06.2022 у справі №924/1277/20 (924/1226/21) вказує, що позивач лише посилається в заяві на потенційну неможливість чи утруднення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та подання відповідних доказів. Заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях заявника, та жодним чином не доводиться, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Позивачем не доводиться, що ТОВ «Агро Фонд» вчиняє заходи, які пов`язані із виведенням (реалізацією) коштів чи підготовчими діями до його реалізації, виведенням (витрачанням) грошових активів, укладенням договорів поруки чи застави тощо. Заявником надано первинних чи інших документів, які підтверджували б намір реалізувати активи відповідачем (грошові кошти, нерухоме майно, тощо). Отже, докази, які б переконливо свідчили про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову, позивачем не було долучено до заяви про забезпечення позову.

Звертає увагу, що товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Фонд» належить до сектору агропромислового комплексу. Дата взяття на облік платника податків - 12.05.2014, номер запису 25. Основним видом економічної діяльності підприємства є - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (46.21). ТОВ «Агро Фонд» відноситься до великих платників податків України (№1133 Реєстру Великих платників податків на 2026 рік) та як платник податків перебуває на обліку в Західному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків. Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Фонд» має зареєстровані виробничі підрозділи та виробничі потужності на території Львівської, Волинської та Одеської області та має достатньо велику матеріально-технічну базу та основні засоби для успішного виконання основних завдань підприємства та виконання зобов`язань підприємства. Суми сплачених податків і зборів ТОВ «Агро Фонд» до державного та місцевих бюджетів за 2024 рік становить 113,4 млн. грн, за 2025 рік 59,8 млн. грн.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надійшло, що в силу вимог ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений заздалегідь та належним чином, ухвалу про відкриття апеляційного провадження та призначення скарги до розгляду надіслано до його електронного кабінету.

Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представника позивача, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженої ухвали, а тому, колегія суддів, визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника останнього, за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи викладені в скарзі та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить її задоволити.

Заслухавши пояснення представника скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженої ухвали, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

16.12.2025 представник Приватного підприємства Оскарпарк сформував в системі Електронний суд позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Фонд про стягнення 7214655,03 грн, в т.ч.: 5731739,88 грн - сума основного грошового зобов`язання, 938960,51 грн - пеня, 129183,72 грн - 3% річних, 414 770,92 грн - інфляційні втрати.

Позовна заява обґрунтована не виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно договору поставки №26/07/24/703 від 26.07.2024.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 29.12.2025 справу за №903/1152/25 розподілено судді Шуму М.С.

Ухвалою суду від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначити на 27 січня 2026 року на 12:15 год.

На адресу суду 20.01.2026 від Приватного підприємства Оскарпарк надійшла заява про забезпечення позову у справі.

Як зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Волинської області від 23.01.2026 у справі №903/1152/25 заяву Приватного підприємства Оскарпарк про забезпечення позову у справі №903/1152/25 задоволено повністю. Накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Фонд, які знаходяться на рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, в межах суми позову в розмірі 7 214 655,03 грн, до набрання законної сили рішенням суду у справі № 903/1152/25.

Застосовано заходи зустрічного забезпечення шляхом внесення Приватним підприємством Оскарпарк на депозитний рахунок Господарського суду Волинської області (рахунок отримувача - UA0004974, ДКСУ в м. Київ , банк Державна казначейська служба України) суми коштів в розмірі 36 073,28 грн у десятиденний строк з дня постановлення ухвали.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Як встановлено ч.2 ст.136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20.01.2022 у справі №908/964/21 (908/2696/21).

Згідно з нормами пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Правові позиції Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводяться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.10.2018 у справі № 913/257/18).

Суд зазначає, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони/ зобов`язання відповідача вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Позивач посилається на те, що ТОВ Агро Фонд грошові кошти ПП Оскарпарк не повертає, від добровільного виконання зобов`язання ухиляється. З травня 2025 ТОВ Агро Фонд не вчиняє дій щодо погашення своєї кредиторської заборгованості. Також доводить, що для виконання в майбутньому судового рішення у даній справі за позовом ПП Оскарпарк про стягнення 7 214 655, 03 грн у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежатиме від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, тому застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти, безпосередньо пов`язане із предметом позову. При цьому доводить, що можливість відповідача в будь-який момент розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках є вагомою обставиною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення у даній справі, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

У заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на грошові кошти, що належать ТОВ Агро Фонд, які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах суми позову у розмірі 7 214 655, 03 грн.

Зазначає, що єдиним можливим заходом забезпечення позову є накладення арешту на грошові кошти відповідача.

При вирішенні вказаної заяви про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21. У цій постанові суд касаційної інстанції виснував, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22, постанова Верховного Суду від 22.09.2025 у справі №910/6569/25).

Враховуючи наведене вище, доводи відповідача, що заява про забезпечення позову містить лише припущення позивача стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову без подання відповідних доказів, що ТОВ «Агро Фонд» є боржником за невиконаними рішеннями судів, що вчиняє заходи, які пов`язані із виведенням (реалізацією) коштів чи підготовчими діями до його реалізації, виведенням (витрачанням) грошових активів, укладенням договорів поруки чи застави, тощо не беруться судом апеляційної інстанції до уваги.

Слід вказати, що заходи забезпечення позову, виконуючи роль гарантії виконання судового рішення з конкретним предметом спору, водночас не повинні припиняти чи іншим чином негативно впливати на діяльність сторони зобов`язання чи інших осіб. Проте, у заявлений позивачем спосіб забезпечення позову і в межах суми спору, що є предметом стягнення у справі №903/1152/25 законні права відповідача не порушуються. Арешт на грошові кошти, який накладається судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, має на меті подальше звернення стягнення на них в разі задоволення позову. Відповідний спосіб забезпечення позову не порушує балансу інтересів сторін, а є законним тимчасовим заходом до результатів вирішення спору, спрямованим на забезпечення гарантії виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Застосування судом обраного заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів заявника.

Вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає позиції Європейського суду зазначеній вище.

Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/4669/21).

Таким чином на переконання суду апеляційної інстанції, вимоги заяви позивача про забезпечення позову є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ Агро Фонд, які знаходяться на рахунках відповідача в банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах суми позову у розмірі 7 214 655,03 грн.

Крім того, згідно ст.ст. 139, 141 ГПК України судом першої інстанції правомірно вжито заходи зустрічного забезпечення шляхом зобов`язання Приватного підприємства Оскарпарк внести на депозитний рахунок Господарського суду Волинської області грошові кошти у розмірі 36 073,28 грн.

Таким чином задоволивши заяву позивача судом першої інстанції враховано інтереси сторін та дотримано принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами, що спростовує доводи скарги про протилежне.

За наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із місцевим господарським судом про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

А тому, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Волинської області від 23.01.2026 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Фонд на ухвалу Господарського суду Волинської області від 23.01.26р. у справі № 903/1152/25 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 23.01.26р. у справі № 903/1152/25 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Матеріали оскарження ухвали у справі № 903/1152/25 повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "26" березня 2026 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Романюк Ю.Г.