ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"30" березня 2026 р. м. Київ Справа № 911/754/26

Суддя господарського суду Київської області Рябцева О.О., розглянувши заяву Державного підприємства Центр забезпечення Управління справами Апарату Верховної Ради України (03151, місто Київ, вул. Бориспільська, будинок 181, код 44276271) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський домобудівний комбінат» (08200, Київська обл., місто Ірпінь, вулиця Олега Кошового, будинок 13-Б/1, нежиле приміщення 78, код 36383223) 34487,33 грн. за договором № 01012026.010 від 15.12.2025 р. про відшкодування витрат за використання електроенергії та експлуатації електромереж

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Центр забезпечення Управління справами Апарату Верховної Ради України звернулось до господарського суду Київської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський домобудівний комбінат» 34487,33 грн. за договором № 01012026.010 від 15.12.2025 р. про відшкодування витрат за використання електроенергії та експлуатації електромереж.

За змістом статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, судом встановлено наступне.

Згідно з п. 2 ч. 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

В заяві про видачу судового наказу місцезнаходження заявника вказано як: 02093, місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 181. Однак як вбачається з відомостей, що містяться у ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Державного підприємства Центр забезпечення Управління справами Апарату Верховної Ради України є 03151, місто Київ, вул.Бориспільська, будинок 181.

Отже заявником при поданні до суду заяви про видачу судового наказу зазначено неправильну адресу заявника.

Таким чином, заявником не дотримано вимог п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

У заяві про видачу судового наказу заявник посилається на те, що боржником не оплачено вартість компенсації за використану електричну енергію, при цьому строки оплати минули. За твердженнями заявника, на час звернення до суду заборгованість ТОВ «Київський Домобудівельний Комбінат» за договором № 01012026.010 від 15.12.2025 р. перед ДП «Центр забезпечення» становить 33588,28 грн.

Відповідно до п. 8.4. договору E-документи вважаються підписаними і набирають чинності з моменту підписання з використанням КЕП (ЕЦП) Стороною-одержувачем E-документа, отриманого від Сторони-відправника з нанесеним нею КЕП (ЕЦП).

Судом встановлено, що із поданої заяви та доданих до неї документів не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, оскільки долучений рахунок на оплату та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) не підписані боржником, а отже, не підтверджують факту виникнення заборгованості ТОВ «Київський домобудівний комбінат» перед Державним підприємством «Центр забезпечення» Управління справами Апарату Верховної Ради України за договором № 01012026.010 від 15.12.2025 р.

Таким чином, заявником не дотримано вимог п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Згідно з п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З огляду на наведене, суддя дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 ГПК України).

Керуючись ст. 148, п. п. 1,8 ч. 1, ч. 2 ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Державному підприємству Центр забезпечення Управління справами Апарату Верховної Ради України у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський домобудівний комбінат» 34487,33 грн. за договором № 01012026.010 від 15.12.2025 р. про відшкодування витрат за використання електроенергії та експлуатації електромереж.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева