ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/253/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінов С.В., розглянувши матеріали за позовом Одеської міської ради; (пл. Біржова, 1,м. Одеса,Одеський р-н, Одеська обл.,65026) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради до відповідача: Приватне підприємство "Кулік" (вул. 1-а Сортувальна, 38Б, м. Одеса, Одеський р-н, Одеська обл., 65102) про стягнення 510771,88 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Кулік" про стягнення заборгованості за договором оренди землі від 24.06.2008 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 24.06.2008 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 2726, у розмірі 429 399,60 грн, інфляційні втрати у розмірі 54 744,41 грн, 3% річних у розмірі 17 159,35 грн та пеня у розмірі 9 468,52грн.

Ухвалою суду від 30.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст. 165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив

Разом з позовною заявою Одеською міською радою було подано до господарського суду заяву (вх. № 2-120/26 від 28.01.2026) про забезпечення позову в порядку ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти, що належать Приватному підприємству "Кулік" як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Приватному підприємству "Кулік" у межах розміру позовних вимог на загальну суму 510771,88грн. та накладення арешту на нерухоме майно, яке належить Приватному підприємству "Кулік", у межах розміру позовних вимог 510771,88грн., лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів у разі їх недостатності.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 30.01.2026 задоволено заяву про забезпечення позову..

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на адресу реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана судом відповідачу рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою"

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресами місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Отже, оскільки ухвала суд про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

24.06.2008 р. між Одеською міською радою та Приватним підприємством «Кулік» (далі ПП «Кулік») укладено договір оренди земельної ділянки площею 3029 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. 1-ша Сортувальна, буд. 38б, з кадастровим номером :26:009:0001, для експлуатації та обслуговування нежилої будівлі деревообробного цеху, терміном на 25 років (далі Договір).

Договір від 24.06.2008 р. посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 24.06.2008 р. та зареєстрований в реєстрі за № 2726.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.04.2014 р. НВ-014 датою державної реєстрації вищевказаної земельної ділянки є 01.09.2008 р.

Згідно з п. 2.1 розділу 2 Договору в оренду передається земельна ділянка площею 3029 кв.м, для експлуатації та обслуговування нежилої будівлі деревообробного цеху, у тому числі по угіддях: під капітальною одноповерховою забудовою 1246 кв.м; під проїздами, проходами та площадками 1783 кв.м.

Відповідно до п. 2.2 розділу 2 Договору на земельній ділянці розташована нежила будівля деревообробного цеху, що належить ПП «Кулік» на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 16.02.2006 р., право власності на яку зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 01.03.2006 р. в книзі 49-неж-166 за номером запису 426.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.01.2026 р. № 461142189 право власності на нежилу будівлю деревообробного цеху загальною площею 1524 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Сортувальна 1, буд. 38Б, зареєстроване за ПП «Кулік».

Згідно з п. 4.4 розділу 4 договору орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності .

П.п. 9.1.2 п. 9.1 розділу 9 договору, встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до п. 4.1 розділу 4 Договору орендна плата за земельну ділянку площею 3029 кв.м розрахована у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 24 855,17 грн на рік (з урахуванням індексації за 2007 рік).

Положеннями п. 4.2 розділу 4 Договору визначено, що розмір орендної плати встановлюється за домовленістю сторін згідно з рішенням Одеської міської ради у відповідності до розрахунку розміру орендної плати та може збільшуватися Одеською міською радою в межах, передбачених законодавством, в залежності від збільшення ринкової вартості земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні.

Відповідно до п. 4.4 розділу 4 Договору умови цього договору щодо розміру орендної плати можуть бути змінені за згодою обох сторін шляхом укладання відповідних угод, які мають бути нотаріально посвідчені та будуть невідємними частинами цього договору, крім випадків:- зміни розміру земельного податку відповідно до чинного законодавства України;- коригування «Грошової оцінки земель м. Одеси», яка затверджується рішеннями Одеської міської ради;- зміни функціонального призначення будівлі або її частини.

Рішенням Одеської міської ради від 29.06.2016 р. № 756-VII затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, яка застосовується з 01.01.2017 р.

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.11.2020 р. № 1760, виданим Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3029 кв.м становить 4 130 072,79 грн.

Орендна плата за 2021 р. розрахована у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає 123 902,18 грн. Орендна плата за 2022 р. складає 136 292,40 грн (123 902,18 грн * 1,10 (індекс 2021 р.). Орендна плата за 2023 р. складає 156 736,26 грн (136 292,40 грн * 1,15 (індекс 2022 р.). Орендна плата за 2024 р. складає 164 729,81 грн (156 736,26 грн * 1,051 (індекс 2023 р.).

Позивач зазначає, що Департаментом архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради розраховано заборгованість ПП «Кулік» за Договором за період з 01.10.2021 р. по 31.08.2024 р. у розмірі 429 399,60 грн.

У зв`язку з порушенням Відповідачем зобов`язань за договором Позивачем було нараховано Відповідачу інфляційні втрати у розмірі 54 744,41 грн, 3% річних у розмірі 17 159,35 грн та пеня у розмірі 9 468,52грн.

Враховуючи вищевикладено, Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Кулік" про стягнення заборгованості за договором оренди землі від 24.06.2008 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 24.06.2008 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 2726, у розмірі 429 399,60 грн, інфляційні втрати у розмірі 54 744,41 грн, 3% річних у розмірі 17 159,35 грн та пеня у розмірі 9 468,52грн.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч.1 ст.510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 762 ЦК України, орендар зобов`язаний вносити оренду плату своєчасно і у повному обсязі незалежно від наслідків господарської діяльності.

Судом встановлено, що 24.06.2008 р. між Одеською міською радою та Приватним підприємством «Кулік» укладено договір оренди земельної ділянки площею 3029 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. 1-ша Сортувальна, буд. 38б, з кадастровим номером :26:009:0001, для експлуатації та обслуговування нежилої будівлі деревообробного цеху, терміном на 25 років.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 03.04.2014 р. НВ-014 датою державної реєстрації вищевказаної земельної ділянки є 01.09.2008 р.

Згідно з п. 2.1 розділу 2 Договору в оренду передається земельна ділянка площею 3029 кв.м, для експлуатації та обслуговування нежилої будівлі деревообробного цеху, у тому числі по угіддях: під капітальною одноповерховою забудовою 1246 кв.м; під проїздами, проходами та площадками 1783 кв.м.

Відповідно до п. 2.2 розділу 2 Договору на земельній ділянці розташована нежила будівля деревообробного цеху, що належить ПП «Кулік» на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 16.02.2006 р., право власності на яку зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 01.03.2006 р. в книзі 49-неж-166 за номером запису 426.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.01.2026 р. № 461142189 право власності на нежилу будівлю деревообробного цеху загальною площею 1524 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. Сортувальна 1, буд. 38Б, зареєстроване за ПП «Кулік».

Згідно з п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України (далі ЗК України) землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату

Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з п. 4.4 розділу 4 договору орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності .

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця, зокрема, право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.

ПП «Кулік» у період з 01.10.2021 р. по 31.08.2024 р. не виконало належним чином обов`язок за Договором щодо сплати орендної плати, що прямо суперечить вищенаведеним положенням законодавства, договору

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) орендна плата обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди .

Згідно з п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до п. 4.1 розділу 4 Договору орендна плата за земельну ділянку площею 3029 кв.м розрахована у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає 24 855,17 грн на рік (з урахуванням індексації за 2007 рік).

Положеннями п. 4.2 розділу 4 Договору визначено, що розмір орендної плати встановлюється за домовленістю сторін згідно з рішенням Одеської міської ради у відповідності до розрахунку розміру орендної плати та може збільшуватися Одеською міською радою в межах, передбачених законодавством, в залежності від збільшення ринкової вартості земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні.

Відповідно до п. 4.4 розділу 4 Договору умови цього договору щодо розміру орендної плати можуть бути змінені за згодою обох сторін шляхом укладання відповідних угод, які мають бути нотаріально посвідчені та будуть невідємними частинами цього договору, крім випадків:- зміни розміру земельного податку відповідно до чинного законодавства України;- коригування «Грошової оцінки земель м. Одеси», яка затверджується рішеннями Одеської міської ради;- зміни функціонального призначення будівлі або її частини. У цих випадках розмір орендної плати змінюється орендодавцем.

Згідно з п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Рішенням Одеської міської ради від 29.06.2016 р. № 756-VII затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси, яка застосовується з 01.01.2017 р.

Згідно з витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.11.2020 р. № 1760, виданим Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3029 кв.м становить 4 130 072,79 грн.

Орендна плата за 2021 р. розрахована у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає 123 902,18 грн. Орендна плата за 2022 р. складає 136 292,40 грн (123 902,18 грн * 1,10 (індекс 2021 р.). Орендна плата за 2023 р. складає 156 736,26 грн (136 292,40 грн * 1,15 (індекс 2022 р.). Орендна плата за 2024 р. складає 164 729,81 грн (156 736,26 грн * 1,051 (індекс 2023 р.).

Департаментом архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради розраховано заборгованість ПП «Кулік» за Договором за період з 01.10.2021 р. по 31.08.2024 р. у розмірі 429 399,60 грн.

У зв`язку з порушенням Відповідачем зобов`язань за договором Позивачем було нараховано Відповідачу, інфляційні втрати у розмірі 54 744,41 грн, 3% річних у розмірі 17 159,35 грн та пеня у розмірі 9 468,52грн..

Положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 30.01.2019 р. у справі № 922/175/18 визначено, що за змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Як вже зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанов Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 22.11.2018 р. у справі № 903/962/17, від 17.10.2018 р. у справі № 916/1883/16 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а, якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та не погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 54 744,41 грн, 3% річних у розмірі 17 159,35 грн підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойка (пеня) штраф, то вона підлягає стягненню у повному розмірі незалежно від відшкодування збитків.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п. 4.6 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня, розмір якої визначається згідно зі ст. 16 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платника податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Суд, звертає увагу, що Закон України «Про порядок погашення зобов`язань платника податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» втратив чинність, зміни та додаткові угоди до договору оренди землі не укладались.

Отже, якщо сторони не узгодили можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку.

Таким чином, суд доходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 9468,52грн. не підлягають судом задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 501 303,36 грн., з яких сума заборгованості у розмірі 429 399,60 грн, інфляційні втрати у розмірі 54 744,41 грн, 3% річних у розмірі 17 159,35 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Кулік» (65102, м. Одеса, вул. 1-ша Сортувальна, буд. 38б, ідентифікаційний код юридичної особи: 22481655) заборгованість за договором оренди землі від 24.06.2008 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 24.06.2008 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 2726, у розмірі 429 399,60 грн, інфляційні втрати у розмірі 54 744,41 грн, 3% річних у розмірі 17 159,35 грн на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська (Біржова), буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи: 26597691) за наступними реквізитами: Одеська міська ТГ, отримувач ГУК в Одеської області /м. Одесі/, код отримувача (ЄДРПОУ) 37607526, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA 468 9999 8033 4 15744, код класифікації доходів бюджету 18010600 «орендна плата з юридичних осіб».

3. Стягнути з Приватного підприємства «Кулік» (65102, м. Одеса, вул. 1-ша Сортувальна, буд. 38б, ідентифікаційний код юридичної особи: 22481655) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 6 014,92 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1 331,20 грн, на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи: 26597691) на рахунок Юридичного департаменту Одеської міської ради за наступними реквізитами: код 26302537, р/р UA 198 2017 2034 4290 2130 0003 4995, ДКСУ м. Київ, МФО 820172.

4. В частині стягнення пені у розмірі 9 468,52грн, - відмовити.

Накази видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 25 березня 2026 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов