номер провадження справи 19/143/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
18.03.2026 Справа № 908/2842/25
м.Запоріжжя Запорізької області
Суддя Господарського суду Запорізької області Давиденко І.В. розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Дяченка Павла Михайловича про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/2842/25
за первісним позовом: Фізичної особи-підприємця Дяченка Павла Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
про визнання недійсним одностороннього правочину про дострокове розірвання договору та визнання дійсним договору
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Дяченка Павла Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
про стягнення 396 586,01 грн
без виклику учасників справи
До Господарського суду Запорізької області надійшла заява (вх. 4995/08-08/26 від 05.03.2026) представника Фізичної особи-підприємця Дяченко Павла Михайловича, яка підписана уповноваженим представником - адвокатом Ляшенко Оленою Степанівною, про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, відповідно до якої просить суд поновити строк на подання доказів розміру судових витрат на правничу допомогу та ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області судові витрати у розмірі 12 500,00 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2026 заяву про ухвалення додаткового рішення передано на розгляд судді Давиденко І.В.
Ухвалою суду від 12.03.2026 задоволено клопотання ФОП Дяченка П.М. та поновлено строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення, прийнято до розгляду заяву ФОП Дяченка П.М. про ухвалення додаткового рішення по справі № 908/2842/25 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, без проведення судового засідання та виклику учасників справи; запропоновано сторонам надати суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали письмові пояснення (заперечення) щодо заяви (в разі наявності).
Заява ФОП Дяченка П.М. про ухвалення додаткового рішення обґрунтована наступним.
25.02.2026року Господарським судом Запорізької області ухвалено рішення по справі 908/2842/25, яким позовні вимоги ФОП Дяченка П.М. до 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області задоволено частково; визнано недійсним викладений у листі № 53 22-35-2196/53 22-35-13 від 26.07.2025 Про розірвання договору закупівлі за державні кошти № 58 від 30.04.2025 року односторонній правочин 4 ДПРЗ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області про дострокове розірвання Договору про закупівлю за державні кошти № 58 (договору підряду), укладеного 30.04.2025 року між ФОП Дяченком Павлом Михайловичем та 4 ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Запорізькій області, на виконання робіт з Капітального ремонту код ДК 021:2015: 45450000-6-Інші завершальні будівельні роботи по об`єкту: Капітальний ремонт покрівлі будинку пожежного депо (літ. А-2) по вулиці Дніпрогесівська, будинок 7 в місті Запоріжжя Запорізького району Запорізької області; в іншій частині первісного позову відмовлено; у зустрічному позові відмовити повністю; стягнуто з 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області на користь Фізичної особи-підприємця Дяченко Павла Михайловича судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Заявник вказує, що з метою представництва інтересів позивача у справі, підготовки від його імені відповідних заяв по суті та з процесуальних питань було укладено договір № 28-08-25 від 28.08.2025 про надання правничої допомоги з адвокатом Ляшенко Оленою Степанівною. Впродовж надання правничої допомоги адвокатом надано позивачу ФОП Дяченку П.М. правничу допомогу на суму 25 000,00 грн, а саме: первісна консультація -1000,00 грн, складання та подання позовної заяви 6000,00 грн; складання та подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову 3000,00 грн; участь у судових засіданнях (що включає в себе підготовку до судового засідання, прибуття на судове засідання, очікування судового засідання, безпосередня участь у судовому засіданні та повернення до свого робочого місця) 3000,00 грн.
05.03.2026 від ФОП Дяченка П.М. надійшла заява, датована 21.02.2026, яка згідно з штампом Укрпоша відправлена 21.02.2026, якою позивач за первісним позовом повідомляє, що докази на підтвердження витрат будуть надані після ухвалення рішення суду, оскільки до ухвалення рішення неможливо визначити обсяг правничої допомоги, що буде надана ФОП Дяченку П.М., а у зв`язку з проходженням Дяченком П.М. військової служби для узгодження обсягу наданої правничої допомоги та визначення остаточного розміру гонорару потрібен додатковий час.
17.03.2026 від 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про відмову у задоволенні заяви представника ФОП Дяченка П.М. Відповідач за первісним позовом вважає, що заявником не дотримано вимог ГПК України щодо обов`язкового направлення стороні копії заяви, а також не надано належних доказів на підтвердження реальності понесення витрат на правничу допомогу, документів на підтвердження фінансових операцій про оплати адвокату його послуг. Акт виконання робіт та довідка складені після ухвалення рішення, що, на думку відповідача, не підтверджує фактичного понесення витрат у процесі розгляду справи.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що вирішенню підлягає лише питання судових витрат, то суд ухвалив розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат розглядати без повідомлення (виклику) учасників.
Враховуючи, що ухвала суду від 12.03.2026 про прийняття до розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, якою сторонам запропоновано протягом п`яти днів з дня її отримання, надати письмові пояснення (заперечення) була отримана 12.03.2026 о 19.22, тобто вважається отриманою 13.03.2026, з метою дотримання процесуальних прав сторін, додаткове рішення ухвалено 18.03.2026.
Розглянувши матеріали справи та заяву ФОП Дяченка П.М. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.02.2026 у справі № 908/2542/25, позовні вимоги ФОП Дяченка П.М. до 4 ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Запорізькій області задоволено частково. Визнано недійсним викладений у листі № 53 22-35-2196/53 22-35-13 від 26.07.2025 Про розірвання договору закупівлі за державні кошти № 58 від 30.04.2025 року односторонній правочин 4 ДПРЗ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області про дострокове розірвання Договору про закупівлю за державні кошти № 58 (договору підряду), укладеного 30.04.2025 року між ФОП Дяченком Павлом Михайловичем та 4 ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Запорізькій області, на виконання робіт з Капітального ремонту код ДК 021:2015: 45450000-6-Інші завершальні будівельні роботи по об`єкту: Капітальний ремонт покрівлі будинку пожежного депо (літ. А-2) по вулиці Дніпрогесівська, будинок 7 в місті Запоріжжя Запорізького району Запорізької області; в іншій частині первісного позову-відмовлено; у зустрічному позові відмовлено повністю; стягнуто з 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області на користь Фізичної особи-підприємця Дяченка Павла Михайловича судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

В судовому засідання 25.02.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішені.

В позовній заяві ФОП Дяченко П.М. зазначено, що з метою представництва інтересів позивача у справі, підготовки від його імені відповідних заяв по суті та з процесуальних питань, було укладено договір № 28-08-25 від 28.08.2025 про надання правничої допомоги з адвокатом Ляшенко Оленою Степанівною.

Також позивач у позові вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і, які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складає 50 000,00грн, з них: судовий збір за подання позову у розмірі 2 422, 40грн х 2 = 4 844, 80грн; витрати на правничу допомогу орієнтовно складають 30 000грн, інші витрати, пов`язані із розглядом справи.

Впродовж надання правничої допомоги за договором № 28-08-25 від 28.08.2025 року позивач вказує, що отримав послуги на суму 25000,00 грн. Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги буде надано позивачем до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно з вимогами ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, які потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи та заяви ФОП Дяченка П.М., останнім було заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 500,00 грн.

Згідно ч. 1-4 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 28.08.2025 між адвокатом Ляшенко Оленою Степанівною (Адвокат) та Фізичною особою підприємцем Дяченком Павлом Михайловичем (Клієнт) укладено договір № 28-08-25 про надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 Договору, Клієнт доручає, а Адвокат здійснює правову допомогу Клієнту, в обсязі та на умовах, які передбачені цим Договором, а саме: представництво інтересів Клієнта (складання і подання позовної заяви із правом її підпису від свого імені в інтересах Клієнта та засвічення копій документів, складання і подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову із правом її підпису від свого імені в інтересах Клієнта та засвідчення копій документів, участь у судових засіданнях у якості представника Клієнта з правом складання і подання заяв, клопотань від свого імені в інтересах Клієнта, отримання рішень суду) а саме: у Господарському суді Запорізької області стосовно визнання недійсним викладеного у листі № 53 22-35-2196/53 22-35-13 від 26.07.2025 Про розірвання договору закупівлі за державні кошти № 58 від 30.04.2025 року одностороннього правочину 4 ДПРЗ Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області про дострокове розірвання Договору про закупівлю за державні кошти № 58 (договору підряду), укладеного 30.04.2025 року між ФОП Дяченком Павлом Михайловичем та 4 ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Запорізькій області, на виконання робіт з Капітального ремонту код ДК 021:2015: 45450000-6-Інші завершальні будівельні роботи по об`єкту: Капітальний ремонт покрівлі будинку пожежного депо (літ. А-2) по вулиці Дніпрогесівська, будинок 7 в місті Запоріжжя Запорізького району Запорізької області; визнання дійсним Договору про закупівлю за державні кошти № 58 (договору підряду) від 30.04.2025 року між ФОП Дяченком Павлом Михайловичем та 4 ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Запорізькій області, на виконання робіт з Капітального ремонту код ДК 021:2015: 45450000-6-Інші завершальні будівельні роботи по об`єкту: Капітальний ремонт покрівлі будинку пожежного депо (літ. А-2) по вулиці Дніпрогесівська, будинок 7 в місті Запоріжжя Запорізького району Запорізької області,

з що Клієнт зобов`язується у готівковій/безготівковій формі (за усної домовленості між сторонами) сплатити Адвокату гонорар відповідно до Акту виконаних робіт впродовж 10 днів з дня його підписання, виходячи із наступної вартості:

- первісна консультація 1000,00 грн;

- складання та подання позовної заяви (інших заяв по суті) 6000,00 грн;

- складання ат подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову 3000,00 грн;

- складання та подання заяв/клопотань процесуального характеру 2000,00 рн; участь у судових засіданнях (що включає в себе підготовку до судового засідання,, прибуття в судове засідання, очікування судового засідання; безпосередню участь у судовому засіданні та повернення до свого робочого місця): 3000,00 грн за участь у 1 судовому засіданні,всього 15 000,00 грн.

Судом також встановлено, що сторонами договору 04.03.2026 складено та підписано акт виконаних робіт за договором № 28-08-25 від 28.0.2025. Відповідно до зазначеного акту, Адвокат Ляшенко О.С. надала Клієнту правову допомогу (послуги) : 28.08.2025 первинна консультація 1000,00 грн, 09.09.2025 складання та подання позовної заяви -6000,00 грн; 15.09.2026 складання та подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову; участь у судових засіданнях (5 засідань 07.10.2025 , 02.12.2025, 21.01.2026, 24.02.2026, 25,02,2026 по 3000,00 грн за кожне засідання ) 15 000,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 6. ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до приписів ГПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 123); до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123); витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 126); обов`язок доведення неспіврозмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126); інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 4 ст. 129).

Абзацами 1, 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України, визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим, суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та Інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява N 19336/04).

Аналогічні критерії застосовані Європейським судом з прав людини у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі Тімайдуліна І інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Беручи до уваги принцип співмірності, необхідно пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зазначила, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом у межах правовідносин між ними та не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач проти стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 12500,00 грн заперечив, вважає, що зава не відповідає приписам ст.169 ГПК України, а також вважає надані документи такими, що не підтверджують реальність та обґрунтованість заявлених витрат.

Судом встановлено, що заперечення відповідача за первісним позовом є необґрунтованими в частині не дотримання заявником приписів ГПК України. До заяви додано квитанцію №6189467 від 04.03.2026, якою підтвердження направлення заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками до електронного кабінету до 4 ДПРЗ Головного управління ДСНС України у Запорізькій області.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

До складу витрат на професійну правничу допомогу відповідно до договору та заяви включено :

- первісна консультація 1000,00 грн;

- складання та подання позовної заяви (інших заяв по суті) 6000,00 грн;

- складання та подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову 3000,00 грн;

- складання та подання заяв/клопотань процесуального характеру 2000,00 рн; участь у судових засіданнях (що включає в себе підготовку до судового засідання,, прибуття в судове засідання, очікування судового засідання; безпосередню участь у судовому засіданні та повернення до свого робочого місця): 3000,00 грн за участь у 1 судовому засіданні, всього 15000,00 грн.

Як встановлено судом, відповідно до акту виконаних робіт 04.03.2026 Адвокат Ляшенко О.С. надала Клієнту правову допомогу (послуги) : 28.08.2025 первинна консультація 1000,00 грн, 09.09.2026 складання та подання позовної заяви -6000,00 грн; 15.09.2026 складання ат подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову; участь у судових засіданнях (5 засідань 07.10.2025 , 02.12.2025, 21.01.2026, 24.02.2026, 25,02,2026 по 3000,00 грн за кожне засідання) 15 000,00 грн.

З матеріалів справи встановлено, що заява позивача про вжиття заходів забезпечення позову не була задоволена судом, про що постановлено ухвалу суду від 16.09.2025.Таким чином, сума витрат в розмірі 3000,00 грн заявлена необґрунтовано та безпідставно включена до загального розміру заявлених до відшкодування витрат.

Також, судом встановлено, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 22 000,00 грн (25000,00 - 3000,00) є неспівмірним.

Щодо гонорару адвоката за учать в судових засідання, судом зазначено наступне.

Адвокат Ляшенко О.В. приймала участь в судових засіданнях як представник позивача за первісним позовом.

В судовому засіданні 07.10.2025, яке тривало близько 3 хвилин оголошувалась перерва за клопотання представника позивача; судове засідання 02.12.2015, яке тривало 4 хвилини було відкладено за клопотанням представника позивача; судове засідання 21.01.2026 також було відкладено за клопотання представника позивача, яке мотивоване зайнятістю в іншому судовому процесі; в судовому засіданні 24.02.2026 відбувся розгляд справи по суті та оголошено перерву до 25.02.2026, в засіданні 25.02.2026, тривалістю 3 хвилини, оголошено вступну та резолютивну частини рішення, при цьому представник позивача за первісним позовом приймала участь в засіданні 25.02.2026 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що заявлені витрати позивача на професійну правничу допомогу, в частині витрат за участь в судових засіданнях 07.10.2025, 02.12.2025, 21.01.2026, 25.02.2026 є неспівмірними та достатньо завищеними.

Співмірним суд вважає розмір гонорару за участь в зазначених судових засіданнях в розмірі 1500,00 грн за кожне.

Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України, судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, з огляду на обставини справи, її складність, предмет та підстави, сума витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям розумності та реальності, є завищеною, з огляду на це, надаючи оцінку наведеному заявником переліку витрат на правову допомогу, з урахуванням наданих доказів та фактичного обсягу наданих послуг правничої допомоги, у відповідності до принципу диспозитивності та змагальності, суд приходить до висновку, що розмір понесених позивачем витрат на оплату послуг професійного адвоката підлягає зменшенню до 16 000,00 грн, що є справедливою та розумною компенсацією за надані послуги в даній категорії справ.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В позові було заявлено дві вимоги немайнового характеру, одна з яких задоволена, у задоволенні іншої позовної вимоги відмовлено, що складає 50 % від заявленого у позові.

Таким чином витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом в розмірі 50% - 8000,00 грн (16000,00/2).

Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог поданими доказами; ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ФОП Дяченка П.М. про стягнення витрат на правничу допомогу у справі та стягнення із відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 8000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 129, 232, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву Фізичної особи-підприємця Дяченка Павла Михайловича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу та стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі № 908/2842/25 задовольнити частково.

Стягнути з 4 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (69096, м. Запоріжжя, вул. Дніпрогесівська, б.7, ідентифікаційний код 38362980) на користь Фізичної особи-підприємця Дяченка Павла Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн (вісім тисяч гривень 00 коп.).

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

В іншій частині додаткового рішення відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення складено та підписано 24.03.2026.

Повний текст додаткового рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.В. Давиденко