ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/164/26

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу без повідомлення учасників

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АМІАПАК"

до Приватного підприємства "Алгоритм 2013"

про стягнення 352 344,45 грн .

Зміст позовних вимог та заперечень.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 352344,45 грн., з яких: 249187,07 грн. (еквівалент 5075 Євро х49,1009 (на 25.07.25)) в повернення передоплати по Контракту №25.07/25 від 25.07.25; 44853,67 грн. пені; 17443,09 грн. штрафу ; 4004,70 грн. інфляційних; 36855,92 грн. 3% річних.

Рух справи.

11.02.2026 до суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою від 12.02.26 суд відкрив провадження у справі №906/164/26 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Ухвала, яка направлялась відповідачу на адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду з відміткою поштового відділення:" адресат відсутній за вказаною адресою ". Ухвала направлялася відповідачу за адресою: місто Житомир, вул.Шевченка,105, кв.226. Іншої адреси відповідач не повідомляв.

Відповідно до ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи викладене суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про розгляд даної справи, однак відповідач не скористався своїм правом наданим йому ст.46 ГПК України, надати свої заперечення по суті позову.

10.03.2026 до суду надійшла заява позивача з детальним розрахунком суми судових витрат на правничу допомогу.

Встановлені судом обставини.

25 липня 2025 року між Приватним підприємством "АЛГОРИТМ 2013" (продавець/ відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АМІАПАК" (AmiPak SRL) (покупець/позивач) укладено Контракт №25.07/25 (а.с.15).

Пунктом 1.1 Контракту, передбачено, що продавець зобов`язується поставити і продати, а Покупець прийняти і оплатити товар: комплекти дерев`яних контейнерів розміром 1200x1000x800 мм, в кількості 700 шт., на суму 20 300 євро (двадцять тисяч триста євро) , згідно креслення (Додаток№1 до цього Договору) .

Згідно п.1.3,п.1.4, п1.5., п.1.6 Контракту, ціна товару на кожну окрему партію вказана в Інвойсі (рахунок-фактура). Країна походження: Україна. Валюта контракту - євро. В зазначену дату відвантаження товару Продавець надсилає Покупцю факсом або електронною поштою копії CMR, інвойсів, специфікацій і всі супровідні документи.

Згідно п.2.5 Контракту, товар буде готовий до доставки протягом 21 календарного дня з дня передоплати.

В п. 3.1 Контракту визначено, що валюта оплати - Євро. Оплата за товар провадиться Покупцем шляхом перерахування коштів на р/р Продавця у такому порядку: 50% - передоплата та 50% у день навантаження.

Відповідно до Проформа-інвойс №1 від 25.07.2025р. до Контракту №25.07./25 від 25.07.2025р. загальна сума до сплати 10 150,00 Євро (а.с.17 на звороті).

Відповідно до документу № PRCBMD22FIP05-2093-332059 від 25.07.2025р. (swift), позивач сплатив на рахунок відповідача 5075,00 Євро в якості передоплати за товар (а.с.18).

Згідно п. 2.5 Контракту товар повинен був бути готовий до поставки протягом 21 дня, а саме до 15.08.2025р, однак відповідач не виконав свій обов`язок та не поставив товар.

Позивач направив відповідачу Претензію з вимогою повернути передоплату (а.с.18 на звороті), яку відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Висновки суду та норми права.

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно п.6 Контракту, сторона, яка вважає неможливим повне або часткове виконання зобов`язань за цим Контрактом, повинна передбачити тривалість і припинення вищевказаних обставин та негайно повідомити про це іншу сторону. Якщо обставини будуть тривати більше 30 календарних днів, то кожна зі сторін має право відмовитися від подальшого виконання зобов`язань за цим Контрактом. У разі отримання передоплати Продавець зобов`язаний протягом трьох банківських днів повернути попередню оплату Покупцеві.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі письмовими, речовими і електронними доказами (ч.ч. 1, 2 ст.73 ГПК України).

Відповідач контррозрахунку суми боргу та відзиву на позов не надав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 5075 Євро обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З посиланням на ст.231 Господарського кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача 44853,67 грн. 0,1% пені та 17443,09 грн. 7% штрафу.

Відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України, У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Оскільки Контрактом штрафних санкцій (штрафу, пені) не передбачено та жодна із сторін не є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, порушення не пов`язане з виконанням державного контракту, виконання зобов`язання не фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, застосування вказаної норми до даних правовідносин є безпідставним, тому вимоги про стягнення 44853,67 грн. 0,1% пені та 17443,09 грн. 7% штрафу не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, розмір яких згідно розрахунку позивача становить: 4004,70грн. інфляційних та 36855,92 грн. 3% річних .

Великою Палатою Верховного Суду у п.74 постанови від 22.09.2020 року по справі № 918/631/19 викладено висновок, відповідно до якого правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у постачальника (продавця) виникло зобов`язання повернути покупцю суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

Розрахунок річних за період з 16.08.25 (початок прострочення) по 10.02.26 (період відповідно до позовної заяви) буде наступним:

5075Є х 3% : 365 днів х 180 днів = 75,08Є

Позивач у позовній заяві просить стягнути 3% річних у валюті України гривні.

Курс Євро до гривні станом на день ухвалення цього рішення становить 1грн=50,31Є.

Отже розмір річних, які підлягають стягненню, становить 3777,27 грн.

Вимоги в частині стягнення 33078,65 грн. річних задоволенню не підлягають як такі, що заявлені безпідставно.

Позов в частині стягнення інфляційних задоволенню не підлягає, оскільки за умовами укладеного між сторонами договору розрахунок провадиться в Євро, тоді як стаття 625 ЦК в частині вказівки на індекс інфляції регулює правовідносини інфляційних процесів валюти України.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач контррозрахунку суми боргу та відзиву на позов не надав.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Розподіл судових витрат.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд виходить з того, що при подачі позову позивач розрахував 5075 Євро по курсу 49,1009 грн за 1 Євро, що становить 249187,07 грн, подав позов через Електронний суд. Таким чином розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на корись позивача становить:

(249187,07грн + 3777,27грн)х1,5%х0,8=3035,57грн

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату послуг адвоката, на підставі договору про надання правничої допомоги №130/25 від 18.11.25 в розмірі 35140,53грн. (687,08 Євро).

У відповідності до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст.126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат по оплаті послуг адвоката, заявник долучив до матеріалів справи: Договір про надання правничої допомоги №130/25 від 18.11.2025, який укладений між адвокатським бюро "Ірина Остапенко "Агро Груп" та AmiPak SRL; Ордер на надання правничої допомоги Остапенко І.О. №1373113 від 09.02.26;Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Остапенко І.О. №515; Акт прийому-передачі з детальним описом наданих адвокатом послуг на суму 35140,53 грн., платіжні інструкції №1 від 22.01.26 на суму 604,23 Євро про оплату послуг адвоката , №1 від 10.02.26 на суму 82,85 Єваро про відшкодування судового збору (а.с.21-27,41-46).

Згідно п.1.1 Договору, клієнт замовляє виконавцю надання правничої допомоги по захисту прав і законних інтересів у судах усіх рівнів.

За п.4 договору, оплата послуг адвоката здійснюється відповідно до орієнтованої вартості визначеної в Додатку 1 до договору не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку, що може підтверджуватись Актом приймання-прередачі.

10.03.2026 сторони оформили Акт приймання-передачі наданих адвокатом послуг на суму 35140,53 грн. (687,08 Євро), з яких: 30912,40 грн. (604,23 Євро) послуги адвоката, 4228,13 грн. (82,85 Євро) відшкодування судового збору (а.с.46).

Адвокат надав клієнту рахунки-фактури на суму 30912,40 грн. (604,23 Євро) для оплати правничої допомоги та на суму 4228,13 грн. (82,85 Євро) для оплати судового збору (а.с.43-45).

Платіжними інструкціями №1 від 10.02.26 клієнт відшкодував витрати адвоката на оплату судового збору у розмірі 4228,13 грн. (82,85 Євро), №1 від 22.01.26 клієнт оплатив вартість послуг адвоката на суму 604,23 Євро (30912,40 грн.)(а.с.44,45).

Під час вирішення питання розподілу витрат позивача на правову допомогу суд виходить з наступного.

За змістом вимог частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зважаючи на обґрунтованість та пропорційність вказаних витрат до предмета спору, обставин виникнення спору та вину кожної із сторін у виникненні спору, значення справи для сторін, часткове задоволення позову, явну безпідставність частини позовних вимог, суд вважає , що заявлені витрати є не співмірними з наданими послугами та обставинами справи, тому вказана вимога позивача підлягає задоволенню у розмірі 10000,00 грн.

Керуючись статтями 129, 236,237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "АЛГОРИТМ 2013" (10024, м.Житомир, вул.Шевченка,105, кв.226; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АМІАПАК" (AmiPak SRL) (Республіка Молдова, м. Яловень, вул.Гагаріна, 47 ; ідентифікаційний код: 262):

- 5075,00 Євро в повернення передоплати;

- 3777,27 грн. 3 % річних ;

- 3035,57 грн. судового збору;

- 10000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 01.04.26

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

- представнику позивача до ЕК

2- відповідачу рек. з повідом.