ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у заміні одного заходу забезпечення позову іншим

"19" березня 2026 р. Cправа № 902/110/26

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни, за участю секретаря судового засідання Багулової Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" № б/н від 17.03.2026 (вх. № 01-30/2711/26 від 18.03.2026) про заміну одного заходу забезпечення позову іншим у справі

за позовом Малого підприємства виробничо-комерційна приватна фірма "Вікторія", 23000, Вінницька обл., Жмеринський р-н, місто Бар, вулиця Туніка Миколи, будинок 14, ідентифікаційний код юридичної особи 13324856

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України", 21029, Вінницька обл., Вінницький р-н, місто Вінниця, вул. Ващука Миколи, будинок 20Б, приміщення 53, ідентифікаційний код юридичної особи 40502175

про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення у розмірі 1 101 173,79 гривень

за участю представників:

від позивача адвокат Шиманський В.М., згідно ордеру

від відповідача Поповський А.С. згідно довіреності

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 29.01.2026 надійшла позовна заява № б/н від 29.01.2026 (вх. № 124/26 від 29.01.2026) Малого підприємства виробничо-комерційної приватної фірми "Вікторія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" про стягнення за договором оренди нежитлового приміщення № 7 від 01.10.2024 року 986 775,71 гривень збитків, завданих внаслідок пошкодження об`єкту оренди, 16 660,00 гривень заборгованості з орендної плати за період повернення майна з 30.09.2025 по 30.10.2025 та 99 960,00 гривень неустойки згідно частини 2 статті 785 ЦК України за період з 31.10.2025 по 26.02.2026.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2026 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 03.02.2026 суд постановив позовну заяву № б/н від 29.01.2026 (вх. № 124/26 від 29.01.2026) Малого підприємства виробничо-комерційна приватна фірма "Вікторія" залишити без руху із встановленням позивачу строку та способу усунення недоліків позовної заяви.

04.02.2026 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків № б/н від 04.02.2026 (вх. № 01-34/1187/26 від 04.02.2026) з додатками.

У додатку до заяви про виправлення недоліків позовної заяви позивачем долучено позовну заяву у новій редакції, за змістом прохальної частини якої позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" на користь Малого підприємства виробничо-комерційної приватної фірми "Вікторія" заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 7 від 01.10.2024 року у розмірі 1 101 173,79 гривень, яка складається із 986 775,71 гривень збитків, завданих внаслідок пошкодження об`єкту оренди, 16 660,00 гривень орендної плати за період повернення майна з 30.09.2025 по 30.10.2025 та 97 738,08 гривень неустойки згідно ч. 2 ст. 785 ЦК України за період з 31.10.2025 по 23.01.2026.

Ухвалою від 09.02.2026 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 902/110/26, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 10.03.2026 року о 12:00 год.

24.02.2026 до суду до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 23.02.2026 (вх.№ 01-30/1855/26 від 24.02.2026).

02.03.2026 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив від 02.03.2026 (вх.№ 01-30/2054/26 від 02.03.2026).

10.03.2026 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи від 10.03.2026 (вх.№ 01-30/2427/26 від 10.03.2026).

У судовому засіданні 10.03.2026 суд постановив ухвалу про задоволення клопотання представника відповідача щодо відкладення розгляду справи та про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/110/26 на 12:30 год. 25.03.2026, яку занесено до протоколу судового засідання.

13.03.2026 до суду від Малого підприємства виробничо-комерційна приватна фірма "Вікторія" надійшла заява № б/н від 13.03.2026 (вх. № 01-30/2564/26 від 13.03.2026) про забезпечення позову.

Ухвалою від 16.03.2026 судом заяву Малого підприємства виробничо-комерційна приватна фірма "Вікторія" № б/н від 13.03.2026 (вх. № 01-30/2564/26 від 13.03.2026) про забезпечення позову у справі № 902/110/26 задоволено, накладено арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" (ідентифікаційний код юридичної особи 40502175), які знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" у межах суми позову 1 101 173,79 гривень.

17.03.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову № б/н від 16.03.2026 (вх. № 01-30/2644/26 від 17.03.2026).

18.03.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" надійшло клопотання про заміну одного виду заходу забезпечення позову іншим № б/н від 17.03.2026 (вх. № 01-30/2711/26 від 18.03.2026), у якому заявник просить замінити заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Господарського суду Вінницької області від 16.03.2026 у справі № 902/110/26, а саме: арешт на грошові кошти, що належать ТОВ «Технології ресурси інвестиції України» та знаходяться на його банківських рахунках, у межах 1 101 173,79 гривень, на інший вид заходу забезпечення позову, а саме: накладення арешту на частину належних відповідачеві основних засобів, які зазначені у наданій суду Оборотно-сальдовій відомості по рахунку 104 "Основні засоби", вартість яких втричі перевищує суму заявленого позову і без яких відповідач не зможе здійснювати свою господарську діяльність.

На визначену судом дату у судове засідання з`явилися представники сторін.

У судовому засіданні 19.03.2026 судом з`ясовано позицію учасників судового засідання щодо заявленого відповідачем клопотання про заміну одного виду заходу забезпечення позову іншим.

Представник відповідача підтримав клопотання про заміну одного виду заходу забезпечення позову іншим, просив його задовольнити.

Представник позивача заперечив щодо клопотання відповідача про заміну одного виду заходу забезпечення позову іншим, у задоволенні клопотання просив відмовити.

З метою постановлення ухвали суду, суд оголосив перерву у судовому засіданні та повідомив час проголошення вступної та резолютивної частин ухвали в межах цього судового засідання.

Після перерви судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" № б/н від 17.03.2026 (вх. № 01-30/2711/26 від 18.03.2026) про заміну одного виду заходу забезпечення позову іншим у справі № 902/110/26 судом враховано таке.

На обгрунтування вказаного клопотання відповідач навів заперечення щодо заяви про забезпечення позову та зазначив, що на його переконання у тексті заяви про забезпечення позову відсутні обставини та обґрунтування необхідні для забезпечення позову у цій справі; суд був позбавлений можливості врахувати доводи заперечень відповідача; застосований судом захід забезпечення позову у вигляді арешту грошових коштів на рахунках є таким, що зупиняє господарську діяльність підприємства; мета забезпечення позову може бути досягнута іншим, менш обтяжливим заходом - накладенням арешту на належне відповідачу майно (основні засоби), вартість якого є достатньою для забезпечення виконання можливого рішення суду на користь позивача.

Відповідач зазначив, що має у власності основні засоби, балансова вартість частини яких істотно перевищує суму позовних вимог, на підтвердження чого надав оборотно-сальдову відомість по рахунку 104 "Основні засоби". На переконання відповідача, вказаного майна достатньо для забезпечення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, однак накладення арешту саме на це майно не зупинить поточну господарську діяльність відповідача та забезпечить належний баланс інтересів сторін на час розгляду спору шляхом заміни арешту грошових коштів на арешт конкретного майна, достатнього за вартістю для покриття суми позову.

Також, відповідач зауважив, що з 2016 року здійснює господарську діяльність з медичної практики, має відповідну ліцензію та здійснює цю діяльність на постійній основі і до закінчення строку договору оренди здійснював свою діяльність у спірних приміщеннях. Господарська діяльність відповідача потребує стабільності, наявності цінного обладнання, тощо. На переконання відповідача, ця обставина є додатковою до основних засобів обставиною, яка свідчить про те, що відповідач із-за суми заявленого позову не буде вчиняти дії, які вплинуть на місце його діяльності та на його репутацію.

Частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 в справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Господарський суд, задовольняючи заяву Малого підприємства виробничо-комерційна приватна фірма "Вікторія" про забезпечення позову, взяв до уваги те, що предметом позову у цій справі є вимога майнового характеру про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 1 101 173,79 гривень, отже виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, тому застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язане із предметом позову.

Судом враховано, що вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах суми позову є адекватним та обґрунтованим заходом забезпечення позову, що відповідає меті його застосування та перебуває у безпосередньому зв`язку з предметом позову, а також є співмірним із заявленими позивачем вимогами, оскільки тимчасово унеможливить розпорядження грошовими коштами, на які буде накладено арешт та спрямований на запобігання ймовірним порушенням прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін до вирішення справи по суті.

Судом прийнято до уваги також те, що вжиття заходу забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти відповідача в межах суми позову забезпечить реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову, а тому є адекватним позовним вимогам та жодним чином не призведе до порушення прав та законних інтересів відповідача, натомість забезпечить збереження балансу інтересів сторін, що узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Судом зауважено, що застосований захід забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки грошові кошті, на які накладається арешт залишаються у володінні та користуванні відповідача, водночас тимчасово обмежується лише можливість розпоряджатися грошовими коштами у межах суми коштів на які накладено арешт, а не всіх коштів відповідача та спрямований на запобігання перешкод у виконанні судового рішення у разі задоволення позову у цій справі.

Частиною 1 статті 143 ГПК України визначено, що за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим вирішується судом в судовому засіданні не пізніше наступного дня після надходження до суду відповідного клопотання учасника справи. Примірник ухвали про заміну одного заходу забезпечення позову іншим невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Таким чином, заміна одного заходу забезпечення позову іншим полягає саме у зміні виду заходу забезпечення в межах, визначених частиною 1 статті 137 ГПК України.

Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2019 року у справі № 15/155-б зазначив, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Суд зауважує, що заміна вжитого судом заходу забезпечення позову полягає в заміні раніше вжитого заходу на інший, передбачений законом захід, з одночасним припиненням раніше вжитих заходів, а не уточнення формулювань чи розширення раніше застосованих судом заходів забезпечення позову.

Таким чином, при вирішенні відповідного клопотання підлягає з`ясуванню питання чи змінилися настільки обставини спірних правовідносин, які б зумовлювали необхідність скасування обраного судом заходу забезпечення позову до закінчення розгляду відповідного спору та чи існують правові підстави, з якими чинне законодавство пов`язує можливість вибору іншого заходу забезпечення позову.

За усталеними висновками Верховного Суду у вирішенні питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, як і щодо вжиття заходів забезпечення позову, обов`язковим є надання оцінки обґрунтованості необхідності здійснення такої заміни, здатності саме того заходу, на який заявник просить замінити вжитий судом, забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі задоволення позову, наявності зв`язку цього заходу забезпечення позову з предметом позову у справі, співмірності заходу із заявленими позовними вимогами, враховуючи також необхідність забезпечення збалансованості інтересів учасників справи. Тобто саме на заявника відповідного клопотання покладається тягар доведення необхідності здійснення заміни вжитого судом заходу забезпечення позову іншим, отже здатності саме такого заходу реально забезпечити задоволення вимог позивача у разі задоволення позову (постанова Верховного Суду від 8 травня 2025 року у cправі № 916/4912/24).

З урахуванням наведеного, заміна заходу забезпечення позову, з огляду на положення статті 143 ГПК України, пов`язана із зміною чи припиненням підстав забезпечення позову і не передбачає перегляду відповідної ухвали про вжиття заходів забезпечення позову на предмет її правомірності.

Як убачається зі змісту клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" № б/н від 17.03.2026 (вх. № 01-30/2711/26 від 18.03.2026) про заміну одного виду заходу забезпечення позову іншим у справі № 902/110/26 доводи відповідача наведені ним у вказаному клопотанні фактично обгрунтовують незгоду із постановленою судом ухвалою про забезпечення позову.

Разом з тим, до повноважень Господарського суду Вінницької області не входить перегляд ухвалених судових рішень шляхом їх скасування. Відповідно до чинного процесуального законодавства, судові рішення можуть переглядатися судами апеляційної та касаційної інстанції.

Також суд зауважує, що сторона, яка звертається з заявою про заміну заходів забезпечення позову, повинна обґрунтувати достатні підстави звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання належних та достатніх доказів наявності фактичних (змінених) обставин, з якими пов`язується заміна застосованих судом заходів забезпечення позову.

У клопотанні відповідач просить замінити заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Господарського суду Вінницької області від 16.03.2026 у справі № 902/110/26, а саме: арешт на грошові кошти, що належать ТОВ "Технології ресурси інвестиції України" та знаходяться на його банківських рахунках, у межах 1 101 173,79 гривень, на інший вид заходу забезпечення позову, а саме: накладення арешту на частину належних відповідачеві основних засобів, які зазначені у наданій суду оборотно-сальдовій відомості по рахунку 104 "Основні засоби", вартість яких за твердженням відповідача втричі перевищує суму заявленого позову.

На підтвердження обставини належності відповідачу рухомого майна, на яке він просить накласти арешт та його вартості відповідачем надано оборотно-сальдову відомість за рахунком 104 (основні засоби) за 2025 рік.

Положеннями розділу I Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291 визначено, що рахунок 10 "Основні засоби" призначено для обліку й узагальнення інформації про наявність та рух власних або отриманих на умовах фінансової оренди об`єктів і орендованих єдиних (цілісних) майнових комплексів, які віднесені до складу основних засобів, а також об`єктів інвестиційної нерухомості.

До основних засобів належать матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів і послуг, виконання робіт, надання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Рахунок 10 "Основні засоби" має субрахунки, зокрема субрахунок 104 "Машини та обладнання".

Згідно приписів пункту 4 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України N 92 від 27.04.2000

основні засоби - матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, виконання робіт і надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік);

первісна вартість - історична (фактична) собівартість необоротних активів у сумі грошових коштів або справедливої вартості інших активів, сплачених (переданих), витрачених для придбання (створення) необоротних активів;

залишкова вартість - різниця між первісною (переоціненою) вартістю необоротного активу і сумою його накопиченої амортизації (зносу);

справедлива вартість - сума, за якою можна продати актив або оплатити зобов`язання за звичайних умов на певну дату.

Пунктом 7 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" передбачено, що придбані (створені) основні засоби зараховуються на баланс підприємства/установи за первісною вартістю. Одиницею обліку основних засобів є об`єкт основних засобів.

Судом установлено, що у поданій відповідачем до суду оборотно-сальдовій відомості по рахунку 104 міститься перелік обладнання та зазначено його первісну вартість.

Водночас, оборотно-сальдова відомість є регістром бухгалтерського обліку та не є первинним документом, який підтверджує обставину набуття відповідачем у власність відповідного майна.

Суд зауважує, що зазначене у оборотно-сальдовій відомості майно обліковується за його первісною вартістю.

Разом з тим, інформації щодо залишкової вартості цього майна з урахуванням фактичного зносу та амортизації відповідачем не зазначено.

Таким чином, наведені у оборотно-сальдовій відомості дані не підтверджують реальну поточну вартість майна та його перебування у власності відповідача на день подання відповідачем клопотання, що є предметом розгляду.

Звертаючись із клопотанням про заміну одного заходу забезпечення позову іншим до суду, відповідачем не наведено обґрунтувань того, що після вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову відпали чи змінились обставини, що спричинили їх застосування, що свідчить про відсутність підстав для заміни зазначених заходів забезпечення позову іншим.

Доводи відповідача, що накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову перешкоджає господарській діяльності відповідача суд відхиляє, оскільки у матеріалах справи відсутні докази невиконаних грошових зобов`язань відповідача перед третіми особами, докази актуального фінансового стану відповідача та фактичного стану його банківських рахунків.

Суд наголошує, що під час вирішення питання як щодо забезпечення позову, так і щодо заміни одного заходу забезпечення позову іншим, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову або заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги, що обґрунтувань та доказів на спростування чи зміну обставин, які слугували правовою підставою для вжиття заходів забезпечення позову у визначених межах відповідачем суду не надано, доцільності, адекватності та співмірності вже вжитих ухвалою суду від 16.03.2026 заходів забезпечення позову не спростовано, суд дійшов висновку про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" № б/н від 17.03.2026 (вх. № 01-30/2711/26 від 18.03.2026) про заміну одного заходу забезпечення позову іншим у справі № 902/110/26.

Враховуючи наведене, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" № б/н від 17.03.2026 (вх. № 01-30/2711/26 від 18.03.2026) про заміну одного заходу забезпечення позову іншим у справі № 902/110/26 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136-140, 143, 234, 235, 240, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Технології ресурси інвестиції України" № б/н від 17.03.2026 (вх. № 01-30/2711/26 від 18.03.2026) про заміну одного заходу забезпечення позову іншим у справі № 902/110/26 відмовити.

2. Згідно зі статтею 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами пункту 4 частини 1 статті 255 ГПК України ухвалу про відмову у заміні заходів забезпечення позову може бути оскаржено окремо від рішення суду першої інстанції до Північно-західного апеляційного господарського суду.

4. Відповідно до частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник ухвали надіслати сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.

Повний текст ухвали складено 24.03.2026 року.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2,3 - сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.