ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2026 Справа № 917/1394/25

м. Полтава

за позовом Приватного підприємства "Хорольська спілка перевізників", вул. Миргородська, буд. 104, м. Хорол, Полтавська область, 37800

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК Агро" вул. Гагаріна,31, с. Новий Калкаїв, Полтавська область, 38211

про стягнення 2 817 255,38 грн.

Суддя Солодюк О.В.

Секретар судового засідання Олефір О.І.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Розглядається позовна заява Приватного підприємства "Хорольська спілка перевізників" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО" про стягнення 2 817 255,38 грн. заборгованості за Договором №01-11/2021 надання послуг по перевезенню від 24.11.2021р.

Ухвалою від 21.07.2025 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк 5 днів з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків позовної заяви.

25.07.2025 (вхід. № 9812) від представника позивача до матеріалів справи надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 30.07.2025 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 28.08.2025 на 10:10 год.

Судове засідання, призначене на 28.08.2025 на 10:10 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалою від 05.09.2025 суд призначив розгляд справи на 11.11.2025 на 10:40 год.

Ухвалою від 11.11.2025 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав розгляд справи на 20.01.2026 на 09:50 год.

Ухвалою від 20.01.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.03.2026 на 11:30 год. в режимі відеоконференції.

10.03.2026 (вхід. № 3125) від представника позивача до матеріалів справи надійшла заява про проведення судового засідання без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Судом були з`ясовані обставини справи та досліджено наявні в матеріалах справи докази.

В судовому засіданні 10.03.2026 суд виніс рішення без його проголошення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Приватним підприємством "Хорольська спілка перевізників" (далі - Позивач, Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВК АГРО" (далі - Відповідач, Замовник) укладено договір № 01-11/2021 надання послуг по перевезенню від 24.11.2021 року (далі - Договір).

Згідно з умовами Договору, Виконавець зобов`язався надати послуги вантажного транспорту, а Замовник зобов`язався сплатити за це встановлену плату (п.1.1 Договору).

Надання послуг за договором підтверджується складанням товарно - транспортних накладних, актів здачі - прийняття робіт (надання послуг) (п. 1.2 Договору).

Замовник проводить оплату за транспортне обслуговування згідно виставлених рахунків. Розрахунки за даним Договором здійснюються шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця (п.1.3, 1.4 Договору).

Виконавець зобов`язується доставити вантаж з пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (Замовнику), а Замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату відповідно до п. 1.3 цього Договору (п. 2.3 Договору).

На виконання умов Договору позивачем надані послуги відповідачу, про що складено Акти здачі - приймання робіт (надання послуг):

- Акт здачі - приймання робіт (надання послуг) № 2 від 31.01.2022 року на суму 1 862 905,20 грн;

- Акт надання послуг №12/12 від 31.12.2021 року на суму 488 061,60 грн;

- Акт надання послуг № 27/11 від 30.11.2021 року на суму 221 863,20 грн.

Також, на підтвердження перевезень складні товарно - транспортні накладні та реєстри товарно - транспортних накладних, підписані сторонами Договору.

Однак, в порушення умов Договору відповідач за надані послуги не сплатив, у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 2 572 830,00 грн.

При прийнятті рішення судом встановлено наступне.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір перевезення (глава 64 ЦК України).

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Відповідно до п. 1.2 Договору, надання послуг підтверджується складанням товарно - транспортних накладних, актів здачі - прийняття робіт (надання послуг).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов Договору позивачем надані послуги з перевезення, про що складено Акти здачі - приймання робіт (надання послуг).

Судом встановлено, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг) підписані сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.12.2024 року позивач направив відповідачу вимогу про оплату наданих послуг, зазначив про необхідність сплати заборгованості в сумі 2 572 830, 00 грн протягом семи днів від дня пред`явлення вимоги. Вказана вимога отримана відповідачем 04.01.2025 року.

Однак, відповідач не сплатив за надані позивачем послуги у встановлений строк, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства України.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем в сумі 2 572 830,00 грн належним чином доведений, документально підтверджений. Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав, відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості за Договором надання послуг по перевезенню в сумі 2 572 830,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України визначає обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач отримав вимогу від позивача 04.01.2025 року. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 38 175,16 грн - 3 % річних, а також 206 250,22 грн - інфляційних втрат за період прострочення оплати - 181 день (з 12.01.2025 по 11.07.2025) .

За результатами перевірки судом проведених розрахунків, з урахуванням ч. 5 ст. 254 ЦК України, оскільки 11.01.2025 р. та 12.01.2025 р. є вихідними днями субота, неділя, днем закінчення строку на оплату є 13.01.2025 р. Отже, за період з 14.01.2025 р. по 11.07.2025 р. на суму боргу 2 572 830,00 грн суми 3 % річних та інфляційних втрат складають 37 852,32 грн та 166 331,42 грн відповідно.

Перевірка правильності розрахунку позивачем штрафних санкцій проводилася за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи Ліга 360.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 38 175,16 грн - 3 % річних та 206 250,22 грн - інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню.

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню 37 852,32 грн - 3 % річних та 166 331,42 грн - інфляційних втрат.

В решті вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних слід відмовити.

Згідно з частин 1, 2, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частина 1 статті 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням всіх вказаних обставин у їх сукупності, позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу, 3 % річних та інфляційних втрат визнаються судом обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню частково з урахуванням здійсненого перерахунку заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ДВК АГРО (адреса вул. Гагаріна, буд. 31, с. Новий Калкаїв, Полтавська область, 38211, ) на користь Приватного підприємства "Хорольська спілка перевізників" (вул. Миргородська, буд. 104, м. Хорол, Полтавська область, 37800, ) 2 572 830,00 грн основного боргу; 166 331,42 грн - інфляційних втрат; 37 852,32 грн - 3% річних та 33 324,16 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили .

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено після виходу судді з лікарняного 30.03.2026 р.

Суддя Солодюк О.В.