РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.03.2026Справа № 910/284/26

Господарський суд міста Києва в складі головуючого судді Блажівської О.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу №910/284/26

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВПК-АГРО» (51107, Магдалинівський р-н, Дніпропетровська обл., село Вишневе, вул. Гагаріна, 4/1; )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬВЕРСТОУН ТРЕЙД» (04050, місто Київ, вул. Іллєнка Юрія, буд. 81а; )

про стягнення 1 410 843, 57 грн.,

без виклику представників сторін,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Стислий виклад позовних вимог.

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ВПК-АГРО» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬВЕРСТОУН ТРЕЙД» про стягнення суми заборгованості в розмірі 1 410 843,57 грн., з яких 1 335 143,00 грн. - основний борг; 66 097, 25 грн. - пеня, 6 501, 00 грн. - 3% річних; 3 102, 32 грн. - інфляційні витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 25 серпня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ВПК- АГРО» та товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛЬВЕРСТОУН ТРЕЙД» було укладено договір поставки № 2508/2025 від 25 серпня 2025 року, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар (п. 1.1 Договору). Датою поставки є дата передачі Товару у розпорядження Покупця (дата виписки видаткової накладної) (п. 3.3 Договору). В межах даного договору у період 03.09.2025 по 08.11.2025 ТОВ «ВПК-АГРО» було поставлено товар -, за результатом чого було складено видаткові накладні № 03093 від 03.09.2025, № 30091 від 30.09.2025, № 03102 від 03.10.2025, № 03103 від 03.10.2025, № 0811 від 08.11.2025 на суму 1 335 143,00 грн. У зв`язку з поставкою товарів та на виконання вимог статей 187, 201 ПК України ТОВ «ВПК АГРО» було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні. Вищевказані обставини свідчать, що ТОВ «ВПК-АГРО» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання за договором поставки № 2508/2025 від -1 серпня 2025 року. Проте, станом на 12 січня 2026 року ТОВ «СІЛЬВЕРСТОУН ТРЕЙД» розрахунки не проведені, сума заборгованості становить - 1 335 143,00 грн. З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання за договором поставки № 2508/2025 від 25 серпня 2025 року сума заборгованості становить 1 410 843,57 гри., з яких 1 335 143,00 грн. - основний борг; пеня - 66097,25 грн., 6501,00 грн. - 3% річних; 3102,32 грн. - інфляційні витрати. У зв`язку з тим, що не виконало договірні зобов`язання щодо оплати товару, нашим підприємством було направлено претензію про грошових коштів. Проте, станом на дату подання цього позову ТОВ «СІЛЬВЕРСТОУН ТРЕЙД» не здійснило оплату товару, чим очевидно порушило свої договірні зобов`язання.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у відповідності до приписів ст. 178 ГПК України не скористався та не надав.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2025 залишено без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОЛК Україна». Надано позивачу строк для усунення недоліків, який становить п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

15.09.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОЛК Україна» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визнано справу №910/11226/25 малозначною. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

25 серпня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ВПК- АГРО» (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛЬВЕРСТОУН ТРЕЙД» (Покупець) було укладено договір поставки № 2508/2025 від 25 серпня 2025 року, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар (п. 1.1 Договору).

Постачальник зобов`язаний передати у власність Покупцю товар визначений у видатковій накладній (п. 2.1 Договору).

Покупець бере на себе обов`язок прийняти товар від Постачальника і здійснити за нього оплату в строки і порядку, передбачені цим Договором (п. 2.2 Договору).

Кількість поставленого Товару визначається по видатковим накладним (п. 3.2 Договору).

Датою поставки є дата передачі Товару у розпорядження Покупця (дата виписки видаткової накладної) (п. 3.3 Договору). .

Ціна товару, що поставляється за цим Договором, визначена Сторонами у накладних (п. 4.1 Договору).

Загальна ціна товару, що поставляється за цим Договором, складається із суми всіх накладних за даним Договором (п. 4.2 Договору).

Розрахунки за цим Договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 30 банківських днів з моменту підписання видаткових накладних. Допускається інша форма розрахунків згідно діючого законодавства України (п. 4.3 Договору).

У випадку порушення Договору, Сторона несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України (п. 5.1 Договору).

Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору (п. 5.1.1 Договору).

За прострочення товару, Покупець виплачує Постачальнику останнього неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, від суми неоплаченого товару за кожний день прострочення але не більше 10% від вартості поставки (п. 5.2 Договору).

Сторона, що порушила цей Договір, зобов`язана відшкодувати збитки, завдані таким порушенням, незалежно від вжиття іншою Стороною будь-яких заходів щодо запобігання збиткам або зменшення збитків, окрім випадків коли остання своїм винним (умисним або необережним) діянням (дією чи бездіяльністю) сприяла настанню або збільшенню збитків (п. 5.3 Договору).

Сплата Стороною визначених цим Договором та (або) чинним законодавством України штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) не звільняє її від обов`язку відшкодувати за вимогою іншої Сторони збитки, завдані порушенням

Договору (реальні збитки та (або) упущену вигоду) у повному обсязі, а відшкодування збитків не звільняє її від обов`язку сплатити за вимогою іншої Сторони штрафні санкції у повному обсязі (п. 5.4 Договору).

Сплата Стороною та (або) відшкодування збитків, завданих порушенням Договору, не звільняє її від обов`язку виконати цей Договір в натурі, якщо інше прямо не передбачено чинним законодавством України (п. 5.5 Договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін (п. 8.1 Договору).

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього Договору та діє до 31 грудня 2026 року, проте якщо до настання зазначеного терміну одна із Сторін чи обидві Сторони не виконають (або частково виконають) свої зобов`язання за цим Договором, дія цього Договору продовжується до моменту виконання Сторонами всіх взятих на себе зобов`язань (п. 8.2 Договору).

В межах даного договору у період 03.09.2025 по 08.11.2025 ТОВ «ВПК-АГРО» було поставлено товар -, за результатом чого було складено видаткові накладні № 03093 від 03.09.2025, № 30091 від 30.09.2025, № 03102 від 03.10.2025, № 03103 від 03.10.2025, № 0811 від 08.11.2025 на суму 1 335 143,00 грн.

У зв`язку з поставкою товарів та на виконання вимог статей 187, 201 ПК України ТОВ «ВПК АГРО» було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні.

У позовній заяві Позивач зазначає, що вищевказані обставини свідчать, що ТОВ «ВПК-АГРО» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання за договором поставки № 2508/2025 від -25 серпня 2025 року. Проте, станом на 12 січня 2026 року ТОВ «СІЛЬВЕРСТОУН ТРЕЙД розрахунки не проведені, сума заборгованості становить - 1 335 143,00 грн.

Позивачем направлено претензію про грошових коштів. Проте, станом на дату подання цього позову ТОВ «СІЛЬВЕРСТОУН ТРЕЙД» не здійснило оплату товару, чим очевидно порушило свої договірні зобов`язання.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання за договором поставки N° 2508/2025 від 25 серпня 2025 року сума заборгованості становить 1 410 843,57 грн., з яких 1 335 143,00 грн. - основний борг; пеня - 66097,25 грн., 6501,00 грн. - 3% річних; 3102,32 грн. - інфляційні витрати. У зв`язку з чим товариство з обмеженою відповідальністю «ВПК-АГРО» вимушено звернутися до Господарського суду м .Києва з позовною заявою про стягнення грошових коштів за договором поставки № 2508/2025 від 25 серпня 2025 року в розмірі 1 410 843,57 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Судом під час розгляду справи по суті було досліджено наступні докази, якими позивач обґрунтовував свої доводи та заперечення, а саме копії: Витягу з ЄДР; наказу про призначення директора; договору поставки № 2508/2025 від 25 серпня 2025 року; видаткових накладних № 03093 від 03.09.2025, № 30091 від 30.09.2025, № 03102 від 03.10.2025, № 03103 від 03.10.2025, № 0811 від 08.11.2025; товарно-транспортних накладних; претензії з доказами отримання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1ст. 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України)

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України ро договір купівлі-продажу.

Частинами 1 та статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продаж

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до т. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Матеріалами справи встановлено, що 25 серпня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ВПК- АГРО» (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛЬВЕРСТОУН ТРЕЙД» (Покупець) було укладено договір поставки № 2508/2025 від 25 серпня 2025 року, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар (п. 1.1 Договору).

Датою поставки є дата передачі Товару у розпорядження Покупця (дата виписки видаткової накладної) (п. 3.3 Договору). .

Ціна товару, що поставляється за цим Договором, визначена Сторонами у накладних (п. 4.1 Договору).

Загальна ціна товару, що поставляється за цим Договором, складається із суми всіх накладних за даним Договором (п. 4.2 Договору).

Розрахунки за цим Договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 30 банківських днів з моменту підписання видаткових накладних. Допускається інша форма розрахунків згідно діючого законодавства України (п. 4.3 Договору).

Матеріалами справи встановлено, що на виконання умов даного Договору Позивачем (ТОВ «ВПК-АГРО») було поставлено Відповідачу (ТОВ «СІЛЬВЕРСТОУН ТРЕЙД») товар (перець солодкий, баклажани, томат черрі, ), що підтверджується видатковими накладними:

- № 03093 від 03.09.2025 на суму 343 940, 00 грн.,

- № 30091 від 30.09.2025 на суму 431 640, 00 грн.

- № 03102 від 03.10.2025 на суму 207 603, 00 грн.,

- № 03103 від 03.10.2025 на суму 74 760, 00 грн.;

- № 0811 від 08.11.2025 на суму 277 200, 00 грн.

Тобто, Відповідачу товар було поставлено на загальну суму 1 335 143,00 грн. Окрім цього, факт поставки товару підтверджується наданими Позивачем копіями ТТН.

Матеріалами справи встановлено, що Відповідач неналежно виконав взяті на себе договірні зобов`язання по оплаті отриманого від позивача товару та не сплатив отриманий товар у повному обсязі. Заборгованість на момент подання позову до суду складала 1 335 143,00 грн.

17.12.2025 Позивачем було направлено Відповідачу претензію щодо невиконання умов договору поставки № 2508/2025 від 25 серпня 2025 року. Дану претензію отримано 24.12.2024, проте, станом на дату подання цього позову ТОВ «СІЛЬВЕРСТОУН ТРЕЙД» не здійснило оплату товару, чим очевидно порушило свої договірні зобов`язання.

Згідно положень ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на вищевказані обставини, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення основної заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю в розмірі 1 335 143,00 грн.

Також Позивач просить стягнути з Відповідача 66 097, 25 грн. - пеня, 6 501, 00 грн. - 3% річних; 3 102, 32 грн. - інфляційні витрати.

Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору (п. 5.1.1 Договору).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною першою статті 8 Цивільного кодексу України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Частиною п`ятою статті 4 Цивільного кодексу України передбачено, що інші органи державної влади України у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, можуть видавати нормативно-правові акти, що регулюють цивільні відносини.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті; водночас, частиною другою статті 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено право особи отримати компенсацію інфляційних збитків за весь період прострочення. Якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи і не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ №1078 від 17.07.2003.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Таким чином, враховуючи наявний факт порушення відповідачем грошового зобов`язання та положення Цивільного кодексу України, вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є правомірними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24 конкретизувала правовий висновок, викладений в її постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) та зазначила, що три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.

Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (Методологічні положення щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, вони об`єктивно виникають унаслідок знецінення грошових коштів, а їх стягнення є компенсацією за понесені втрати. Компенсація кредитору інфляційних втрат згідно з положеннями частини другої статті 625 Цивільного кодексу України є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг. Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони, як уже зазначалося, входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат. Верховний Суд у своїй практиці послідовно дотримується правової позиції щодо неможливості зменшення розміру інфляційних втрат - висновки про це викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 жовтня 2023 року у справі № 904/4334/22, від 24 січня 2024 року у справі № 917/991/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 910/18091/23 та від 05 листопада 2024 року у справі № 902/43/24, а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 712/4975/22

Відповідачем заперечення щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат подано не було.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку, суд дійшов висновку, що останній є арифметично вірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6 501, 00 грн. - 3% річних; 3 102, 32 грн. - інфляційні витрати.

Також, Позивач просив стягнути з Відповідача 66 097, 25 грн. пені

Відповідно до п. 5.2 Договору за прострочення товару, Покупець виплачує Постачальнику останнього неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, від суми неоплаченого товару за кожний день прострочення але не більше 10% від вартості поставки.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 552 Цивільного кодексу України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин та звернення Товариства до суду з наведеним позовом) встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі, нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 року в справі № 902/959/19.

Приписами частини 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Водночас, хоча законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду, однак його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок перебігу такого строку не може бути змінений за згодою сторін.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 року в справі № 910/4164/17, від 22.11.2018 року в справі № 903/962/17, від 07.06.2019 року в справі № 910/23911/16 та від 13.09.2019 року в справі № 902/669/18.

Водночас, нарахування позивачем пені за період з 16.10.2025 року 12.01.2026 року є необґрунтованим.

За таких обставин, за обрахунком суду сума пені, що є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача у розмірі 66 097, 25 грн.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно дост. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гера» підлягають задоволенню повністю

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача

Керуючись ст. ст. 73, 74,76, 79, 86, 129, 233, 237, 238, 240, 241, 242, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВПК-АГРО» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬВЕРСТОУН ТРЕЙД» (04050, місто Київ, вул. Іллєнка Юрія, буд. 81а; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВПК-АГРО» (51107, Магдалинівський р-н, Дніпропетровська обл., село Вишневе, вул. Гагаріна, 4/1; ) 1 335 143 (один мільйон триста тридцять п`ять тисяч сто сорок три) грн. 00 коп.- основний борг; 66 097 (шістдесят шість тисяч дев`яносто сім) грн. 25 коп. - пеня, 6 501 (шість тисяч п`ятсот одна) грн. 00 коп. - 3% річних; 3 102 (три тисячі сто дві) грн. 32 коп. - інфляційні витрати.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЬВЕРСТОУН ТРЕЙД» (04050, місто Київ, вул. Іллєнка Юрія, буд. 81а; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВПК-АГРО» (51107, Магдалинівський р-н, Дніпропетровська обл., село Вишневе, вул. Гагаріна, 4/1; ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 21 162 (двадцять одна тисяча сто шістдесят дві) грн 65 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки відповідно до приписів ст. ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА