номер провадження справи 22/5/26
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 Справа № 908/137/26

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В.,

Розглянувши без виклику учасників справи матеріали справи № 908/137/26

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ (вул. Олександрівська, буд. 35, м. Запоріжжя, 69063)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ (вул. Перемоги, буд. 131-В, м. Запоріжжя, 69035)

про стягнення 1 296 908,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача

19.01.2026 до Господарського суду Запорізької області через систему Електронний суд надійшла позовна заява (вих. № б/н від 18.01.2026) Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ про стягнення 1286237,11 грн. основного боргу за період із 01.08.2025 по 31.10.2025; 1726,83 грн. інфляційних втрат та 8944,71 грн. 3% річних.

Посилаючись на ч. 10. ст. 238 ГПК України просив доручити органу (особі), що буде виконувати рішення, здійснювати нарахування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 1286237,11 грн., починаючи з 10.01.2026 і до моменту остаточного виконання рішення суду.

Позов обґрунтовано порушенням відповідачем грошового зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 14420 від 01.01.2019.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача

Відзив на позов не надійшов. Останнім днем строку для подання відзиву було 11.02.2026. Заява з запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не надійшла.

23.03.2026 через систему Електронний суд надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено про визнання позовних вимог у повному обсязі. У зв`язку з запровадженням воєнного стану на підприємстві виникла проблема зі спроможністю вчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання. Повідомлено, що 15.08.2025 відповідач звертався листом № 25/510 до позивача щодо реструктуризації поточного боргу за електричну енергію. Позивач листом від 25.08.2025 № 3555 відмовив у реструктуризації боргу, зокрема по договору № 14420 від 01.01.2019, тому що дана реструктуризація та подальший приріст боргів відповідача створюють ризик банкрутства для позивача. Зазначено про здійснені оплати за електроенергію по договору № 14420 від 01.01.2019 за серпень та вересень 2025, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. Ці докази підтверджують, що відповідач дійсно має заборгованість, що зазначена у позовній заяві, і він ніколи не заперечував про її наявність, частково її погасив та сплачує поточні нарахування.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

3. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/137/26 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.01.2026 суддею Ярешко О.В. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/137/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Ухвалено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Копія вказаної ухвали доставлена до зареєстрованих електронних кабінетів сторін у системі «Електронний суд» 27.01.2026, що підтверджується довідками про доставку електронних листів, сформованих у системі Діловодство спеціалізованого суду.

25.03.2026 через систему «Електронний суд» (сформовано у системі 24.03.2026) від позивача надійшла заява в якій зазначено, що після відкриття провадження у справі відповідачем було здійснено часткову сплату заборгованості у розмірі 827396,56 грн. Просив зменшити розмір позовних вимог та вважати їх наступними: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 469512,09 грн., з якої: 458840,55 грн. основного боргу; 1726,83 грн. інфляційних втрат та 8944,71 грн. 3% річних.

Посилаючись на ч. 10. ст. 238 ГПК України просив доручити органу (особі), що буде виконувати рішення, здійснювати нарахування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 458840,55 грн., починаючи з 10.01.2026 і до моменту остаточного виконання рішення суду.

Також просив повернути позивачу з Державного бюджету частину сплаченого судового збору у розмірі 9928,76 грн.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Як визначено у ч.ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Розгляд справи по суті у цій справі розпочався з 26.02.2026.

За приписами ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки заява про зменшення розміру позовних вимог подана позивачем з порушенням встановленого ст. 46 ГПК України строку, вказана заява залишається судом без розгляду.

Суд розглядає по суті позовні вимоги, викладені у позовній заяві.

23.03.2026 через систему Електронний суд надійшли додаткові пояснення відповідача, в яких зазначено про визнання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно ч. 2 ст. 46 ГПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч. 5 ст. 191 ГПК).

Додаткові пояснення, в яких зазначено про визнання позову, подані представником ТОВ МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ керівником Ісмайловою Л.О. Згідно Витягу з ЄДРОЮФОПтаГО, будь-яких обмежень щодо представництва Ісмайловою Л.О. Товариства не зазначено.

Згідно ч. 4 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Пунктом 6 ст. 236 ГПК України визначено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Представник відповідача, підписавши пояснення, в якому зазначено про визнання позову, має повноваження на вчинення цих дій і його дії не суперечать інтересам ТОВ МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ. Внаслідок цього суд дійшов до висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилося.

Рішення по суті ухвалено судом 26.03.2026.

4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України Про ринок електричної енергії, постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 63 Закону України Про ринок електричної енергії, універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та малому непобутовому споживачу, які знаходяться на території здійснення його діяльності, в укладенні договору постачання електричної енергії. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до положень п. 13 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ринок електричної енергії від 13.04.2017 № 2019-VIII (зі змінами, внесеними згідно із Законом України № 2628-VIII від 23.11.2018), під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання. Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ).

У п. 1.2.1 п.1.2 ПРРЕЕ встановлено, що на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Згідно з пп.1.2.15 п.1.2 ПРРЕЕ, укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

За умовами п. 3.1.1 п. 3.1 ПРРЕЕ, постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником останньої надії. Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника останньої надії визначаються у встановленому законодавством порядку.

Підпунктами 3.1.7, 3.1.9 пункту 3.1 ПРРЕЕ визначено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача за заявою-приєднання до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, розміщеної на офіційному вебсайті електропостачальника. Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Товариство з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ (позивач у справі) є суб`єктом господарювання, який утворився під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії згідно п. 13 Розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ринок електричної енергії, та починаючи з 01.01.2019 виконує функції постачальника універсальних послуг на території Запорізької області.

Відповідно до п. 7 Постанови від 14.03.2018 № 312 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії (редакція станом на 01.01.2019), договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Текст публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг було розміщено на офіційному веб-сайті ТОВ ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ.

Пунктом 1.1 Договору, зокрема визначено, що цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України, шляхом приєднання споживача до цього договору. Укладення цього Договору можливе шляхом підписання заяви-приєднання, оплати виставленого рахунка, за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов у цілому чи частково, через особистий кабінет в електронному цифровому вигляді (в установленому законодавством порядку).

За умовами Договору (п. 2.1), постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору, обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 Договору, споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору. Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника.

Інформація про діючу ціну на електричну енергію, згідно п.п. 5.6, 5.7 Договору, має бути розміщена на офіційному веб-сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування з зазначенням порядку її формування, та має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Відповідно до п.п. 5.8, 5.9, 5.10, розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Споживач, згідно пп. 6.2.1 п. 6.2, зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Згідно Комерційної пропозиції «Універсальна» (додаток № 3 до Договору), розрахунковий період для обсягу спожитої електричної енергії становить 1 місяць, а саме: з 01 числа розрахункового місяця по останній день розрахункового місяця. Остаточний розрахунок має здійснюватися не пізніше 5 робочих днів після закінчення розрахунковому періоду на підставі самостійно отриманого споживачем у постачальника рахунку або самостійно сформованого рахунку в «особистому кабінеті споживача» на офіційному сайті постачальника. У разі неодержання рахунку, споживач самостійно оформляє платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі у строки, передбачені умовами даного розділу.

Як слідує з матеріалів цієї справи, позивачем були сформовані та надіслані в електронному вигляді для оплати відповідачу рахунки на оплату:

- № 0819 від 09.09.2025, за оплату фактично спожитої у серпні 2025 електроенергії у обсязі 102798 кВт/год на суму 445690,27 грн. Кінцевий термін сплати: 16.09.2025;

- № 0919 від 08.10.2025, за оплату фактично спожитої у вересні 2025 електроенергії у обсязі 99658 кВт/год на суму 431706,28 грн. Кінцевий термін сплати: 15.10.2025;

- № 1019 від 07.11.2025, за оплату фактично спожитої у жовтні 2025 електроенергії у обсязі 105597 кВт/год на суму 458840,56 грн. Кінцевий термін сплати: 14.11.2025.

Всього виставлено рахунків на загальну суму 1336237,11 грн., а також складено акти прийняття-передавання товарної продукції за вказаний період на суму 1336237,11 грн.

У матеріалах справи наявна копія листа ПАТ ЗАПОРІЖЖЯОБЕНЕРГО від 25.11.2025 вих. № 007.2-66/6766 щодо здійснення ТОВ ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ постачання електричної енергії споживачу ТОВ МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ, яким підтверджено постачання відповідачу електроенергії в обсягах, що вказані у перелічених рахунках.

Відповідач здійснив часткову оплату спожитої електроенергії у сумі 50000,00 грн., згідно платіжної інструкції № від 30.12.2025, де у призначенні платежу вказано: «оплата за електричну енергію у серпні 2025 зг. договору № 14420 від 01.01.2019».

Отже, враховуючи наведені приписи законодавства та встановлені обставини у справі, між ТОВ ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ та ТОВ МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ було укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, якому позивачем присвоєно номер 14420 від 01.01.2019.

Крім того, обставину укладення між сторонами Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 14420 від 01.01.2019 встановлено Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.01.2026 у справі № 908/3216/25 (справа за позовом ТОВ ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ до ТОВ МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ про стягнення заборгованості), що набрало законної сили 11.02.2026.

Відповідно ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Після відкриття провадження у цій справі сторонами надано копії платіжних інструкцій, згідно яких відповідачем перераховано позивачу кошти (згідно призначень платежу: оплата за електричну енергію за відповідний період по договору № 14420 від 01.01.2019), а саме: платіжна інструкція № від 30.01.2026 на суму 220000,00 грн. (за серпень 2025), платіжна інструкція № від 27.02.2026 на суму 110000,00 грн. (за вересень 2025), платіжна інструкція № від 19.03.2026 на суму 175690,28 грн. (за серпень 2025), платіжна інструкція № 9 від 19.03.2026 на суму 321706,28 грн. (за вересень 2025).

Відтак, відповідачем за поставлену електроенергію у серпні 2025 було сплачено загальну суму 445690,28 грн. та за електроенергію у вересні 2025 було сплачено загальну суму 431706,28 грн.

Тобто, станом на час ухвалення судом цього рішення заборгованість за поставлену відповідачу електроенергію у серпні-вересні 2025 у останнього перед позивачем відсутня.

Наявна заборгованість у сумі 458840,55 грн. за поставлену відповідачу електроенергію у жовтні 2025.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення

Відповідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, договір про постачання електричної енергії споживачу це домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.

Згідно п.п. 4.12, 4.13 даних Правил, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Відповідно п. 4.3 вказаних Правил, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено Комерційною пропозицією «Універсальна» (додаток № 3 до Договору), остаточний розрахунок має здійснюватися не пізніше 5 робочих днів після закінчення розрахунковому періоду на підставі самостійно отриманого споживачем у постачальника рахунку або самостійно сформованого рахунку в «особистому кабінеті споживача» на офіційному сайті постачальника.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у встановлений строк.

АТ ЗАПОРІЖЖЯОБЛЕНЕРГО підтверджено споживання відповідачем електроенергії у серпні жовтні 2025 у заявленому позивачем обсязі.

Неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором про постачання електричної енергії споживачу підтверджено матеріалами справи.

Як встановлено судом, станом на час ухвалення судом цього рішення заборгованість за поставлену відповідачу електроенергію у серпні-вересні 2025 у останнього перед позивачем відсутня. Наразі наявна заборгованість у сумі 458840,55 грн. за поставлену відповідачу електроенергію у жовтні 2025.

Відповідачем після відкриття провадження у справі була сплачена загальна сума у розмірі 827396,56 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відповідачем після відкриття провадження у цій справі здійснено оплату 827396,56 грн. основного боргу, провадження у справі за вказаною вимогою слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказів сплати заборгованості у сумі 458840,55 грн. суду не надано.

Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача слід стягнути 458840,55 грн. основного боргу, позов у цій частині визнається судом обґрунтованим.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

Позивач нарахував 3% річних у загальній сумі 8944,71 грн. окремо за кожним рахунком за загальний період із 17.09.2025 по 09.01.2026 включно та інфляційні втрати у сумі 1726,83 грн. за загальний період із жовтня 2025 по листопад 2025 включно.

Відповідач контррозрахунків не надав, позовні вимоги визнав.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок 3% та визнав його арифметично неправильним, оскільки позивач нарахував 3% річних на суму боргу 445690,27 грн. за період із 17.09.2025 по 30.12.2025 (105 дні прострочення). Разом із тим, відповідачем 30.12.2025 було здійснено оплату суми 50000,00 грн., згідно платіжної інструкції № від 30.12.2025. Суд зазначає, що нарахування 3% річних припиняється з моменту фактичного виконання зобов`язання, а отже, день оплати частини суми боргу не має враховуватися при нарахуванні 3% річних на всю суму боргу без виключення здійсненої оплати.

Отже, 3% річних мають нараховуватися на суму боргу 445690,27 грн. за період із 17.09.2025 по 29.12.2025 (104 дні прострочення). Згідно перерахунку суду, 3% річних за цей період складають суму 3809,74 грн. Відтак, 3% річних на суму боргу 395690,27 грн. (з урахуванням здійснення часткової оплати) мають нараховуватися за період із 30.12.2025 по 09.01.2026 (11 днів прострочення). Згідно перерахунку суду, 3% річних за цей період складають суму 357,75 грн.

В іншій частині розрахунок 3% річних зроблений позивачем правильно.

Загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить суму 8940,61 грн. У стягненні суми 4,10 грн. 3% річних судом відмовляється у зв`язку з необґрунтованістю позову у цій частині.

Щодо розрахунку позивача інфляційних втрат.

Розрахунок зроблений позивачем на суму боргу 445690,27 грн. за період із жовтня по листопад 2025, що є правильним. Сума інфляційних втрат за цей період складає 5793,97 грн. На суму боргу 431706,28 грн. розрахунок інфляційних втрат зроблений за листопад 2025, що також є правильним. Сума інфляційних втрат за цей період складає 1726,83 грн. Загальна сума інфляційних втрат становить 7520,80 грн., а не 1726,83 грн., як зазначено позивачем у розрахунку.

Згідно прохальної частини позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача 1726,83 грн. інфляційних втрат, що є його правом.

Відповідно до ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Отже, сума 1726,83 грн. інфляційних втрат стягується з відповідача на користь позивача.

Таким чином, позов у цілому судом задовольняється частково.

У позовній заяві позивач просив зобов`язати орган (особу), що буде виконувати рішення, здійснювати нарахування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 1286237,11 грн., починаючи з 10.01.2026 і до моменту остаточного виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, під час прийняття рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд вправі відповідно до частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) зазначити в рішенні про нарахування відповідних або відсотків, або ж пені до моменту виконання рішення. Не допускається зазначати в рішенні про одночасне нарахування відповідних відсотків та пені до моменту виконання рішення суду. Таке нарахування суд може здійснити лише на підставі процесуального клопотання позивача. Питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Нарахування пені або відсотків у порядку частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання зобов`язання. Тобто це ті самі заходи відповідальності, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3% річних охоплюються приписами частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) за умови, що позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3% річних за порушення виконання зобов`язання та суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цієї вимоги.

Суд вважає за необхідне, враховуючи вказані приписи процесуального законодавства та клопотання позивача, зазначити у рішенні про здійснення нарахування 3% річних на наявну суму основного боргу у розмірі 458840,55 грн., починаючи з 10.01.2026 до моменту остаточного виконання рішення суду, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, за формулою: С х 3 х Д : 365 (або 366 днів, виходячи з фактичної кількості днів у році, за який здійснюється розрахунок): 100, де: С - сума основного боргу, існуючого на час здійснення розрахунку; 3 - розмір процентів; Д - кількість днів прострочення.

6. Судові витрати

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 16131,80 грн., що на 568,90 грн. більше, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір», оскільки при зверненні до суду позивачем мав бути оплачений судовий збір у сумі 15562,85 грн.

У зв`язку з цим, за наявності відповідного клопотання позивача, судовий збір у сумі 568,90 грн. буде повернутий позивачу з Державного бюджету України ухвалою суду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак, судовий збір у сумі 9928,72 грн., у зв`язку з закриттям провадження у частині позовних вимог, буде повернутий позивачу ухвалою суду. Суд враховує наявність відповідного клопотання позивача про повернення йому судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічний припис викладено у ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки додаткові пояснення відповідача, в яких викладено заяву про визнання позову, надійшло до суду після початку розгляду справи по суті, положення ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» застосуванню не підлягають.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у сумі 5634,09 грн. стягується з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 46, 129, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ (вул. Перемоги, буд. 131-В, м. Запоріжжя, 69035, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ (вул. Олександрівська, буд. 35, м. Запоріжжя, 69063, ) 458840 (чотириста п`ятдесят вісім тисяч вісімсот сорок) грн. 55 коп. основного боргу; 8940 (вісім тисяч дев`ятсот сорок) грн. 61 коп. 3% річних; 1726 (одна тисяча сімсот двадцять шість) грн. 83 коп. інфляційних втрат; 5634 (п`ять тисяч шістсот тридцять чотири) грн. 09 коп. судового збору.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснити нарахування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 458840 (чотириста п`ятдесят вісім тисяч вісімсот сорок) грн. 55 коп., починаючи з 10.01.2026 до моменту остаточного виконання рішення суду, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, за формулою: С х 3 х Д : 365 (або 366 днів, виходячи з фактичної кількості днів у році, за який здійснюється розрахунок): 100, де: С - сума основного боргу, існуючого на час здійснення розрахунку; 3 - розмір процентів; Д - кількість днів прострочення.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Провадження у справі у частині стягнення 827396,56 грн. основного боргу закрити.

Постановити ухвалу про повернення позивачу з Державного бюджету України 9928,76 грн. судового збору.

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 26 березня 2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко