РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026Справа № 910/13560/24

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Батій О.В., розглянувши у загальному позовному провадженні господарську справу

за позовом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі 1) Північного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області,

2) Міністерства освіти і науки України

до 1) Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу "Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут"

про визнання недійсним договору та стягнення 33 788,65 грн

за участю представників:

від прокуратури: Винник О.О.

від позивача-1: не з`явився

від позивача-2: не з`явився

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: Коробейник А.В.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернувся заступник керівника Вінницької окружної прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області (далі - Держаудитслужба, позивач-1), Міністерства освіти і науки України (далі - Міносвіти, позивач-2) до Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу "Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій" (далі - Вінницький фаховий коледж, відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" (далі - ТОВ "Твій Газзбут", відповідач-2) про визнання недійсним договору про постачання електричної енергії споживачу № 60АВ200-1979-23 від 28.06.2023; стягнення грошових коштів у сумі 33 788,65 грн, отриманих за цим договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Вінницький фаховий коледж, за результатами проведення відкритих торгів, уклав вищевказаний договір з ТОВ "Твій Газзбут", кінцевим бенефіціарним власником якого є особа, що перебуває під санкціями РНБО та до якої застосовані відповідні обмежувальні санкції, зокрема, заборона на здійснення у неї публічних закупівель товарів, робіт, послуг, відтак, укладений з ТОВ "Твій Газзбут" договір суперечить інтересам держави та суспільства, що є підставою для визнання його недійсним та стягнення з ТОВ "Твій Газзбут" грошових коштів, отриманих за цим договором, у сумі 33 788,65 грн відповідно до ст. 228 ЦК України.

У позові прокурор просить визнати недійсним договір про постачання електричної енергії споживачу № 60АВ200-1979-23 від 28.06.2023, стягнути з ТОВ «Твій Газзбут» на користь Вінницького фахового коледжу грошові кошти в сумі 33 788,65 грн, які потім стягнути з Вінницького фахового коледжу в дохід держави.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.11.2024 за вказаним позовом було відкрите провадження, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Позивач-1 (Північний офіс Держаудитслужби) надав пояснення у справі, в яких вказав, що Держаудитслужба не є належним органом, уповноваженим здійснювати функції з реалізації державної політики у сфері закупівель, оскільки у органів державного фінансового контролю відсутні повноваження на оскарження (щодо визнання недійсними) у судовому порядку договорів, укладених за результатами публічних закупівель.

Позивач-2 (Міносвіти) також надав письмові пояснення по суті спору, в яких зазначив, що погоджується з позицією прокурора щодо підстав визнання недійсним договору № 60АВ200-1979-23 від 28.06.2023 як такого, що був укладений без додержання вимог стосовно відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а також погодився з наявністю підстав для повернення одержаних ТОВ "Твій Газзбут" коштів, ураховуючи наявність у нього умислу на укладення спірного договору.

Відповідач-1 (Вінницький фаховий коледж) у строк встановлений законом, подав відзив на позов, в якому проти заявлених вимог заперечив, вказав, що процедура закупівлі була проведена у відповідності до вимог чинного законодавства про публічні закупівлі, при цьому в санкційному переліку застосованих до кінцевого бенефіціарного власника ТОВ "Твій Газзбут" санкція у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг відсутня, відтак, немає підстав вважати вже виконаний договір недійсним та застосовувати відповідні наслідки, про які просить прокурор.

Відповідач-2 (ТОВ "Твій Газзбут") надав свій відзив на заявлені прокурором вимоги, в якому позов не визнав, зазначив про те, що в рішенні РНБО відсутня санкція у вигляді заборони ТОВ "Твій Газзбут" та його кінцевому бенефіціарному власнику здійснювати публічні закупівлі; рішенням РНБО будь-які санкції до відповідача-2 не застосовувалися, що вказує на відсутність підстав для визнання договору недійсним. Також відповідач-2 вважав, що прокурор обрав неефективний спосіб захисту, який не поновить прав позивачів; прокурор не обґрунтував, якою стороною і чиє право порушене в даному спорі; не довів наявність правових підстав для стягнення з ТОВ "Твій Газзбут" коштів та наявність повноважень для звернення до суду з даним позовом.

У відповідях на відзиви відповідачів прокурор наголосив на тому, що учасник відкритих торгів - ТОВ "Твій Газзбут" у складі своєї тендерної пропозиції надав замовнику недостовірну інформацію з приводу того, що його кінцевий бенефіціарний власник не є особою, до якої застосовані санкції у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель, внаслідок чого спірний договір був укладений неправомірно, а отриманий прибуток від виконання цього договору призводить до збагачення особи, щодо якої застосовані персональні санкції, кардинально суперечить меті та застосуванню таких санкцій, ставить під загрозу суспільні, економічні та соціальні основи держави і суспільства. Твердження відповідача-2 щодо неналежно обраного способу захисту та щодо неналежних позивачів у справі прокурор вважав безпідставними.

У інших заявах по суті позову прокурор та відповідач-2 наполягали на своїх вищевикладених позиціях.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2025 за клопотанням ТОВ "Твій Газзбут" провадження у справі було зупинене до закінчення перегляду об`єднаною палатою Верховного Суду господарської справи № 922/3456/23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 провадження у даній справі поновлено у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили таке зупинення.

Після поновлення провадження у справі прокурор заявив клопотання про зупинення провадження у цій справі до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду подібної справи № 927/994/23, яке обґрунтував тим, що предметом розгляду цієї справи (№ 910/13560/24) є питання застосування норм матеріального права, які регулюють наслідки запровадження санкцій, дотримання публічного порядку та допустимість укладення господарських договорів в умовах дії санкцій та пов`язаних із ними обмежень, водночас, у справі № 927/994/23 розглядається системне правове питання щодо впливу санкційного режиму на господарські правовідносини, зокрема, щодо визначення правових наслідків для дійсності господарських договорів.

Розглянувши вказане клопотання, проти якого заперечив відповідач-2 (ТОВ «Твій Газзбут»), суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 19.03.2026, відмовив у його задоволенні з огляду на таке.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Тобто підставою для зупинення є подібність правовідносин та наступна можливість врахування цих висновків.

Судом встановлено, що у справі № 927/994/23 розглядаються позовні вимоги про стягнення з СТОВ «Батьківщина» заборгованості за договором поставки на користь ПрАТ «Украгро НПК», кінцевим бенефіціарним власником якого є особа, до якої застосовано персональні економічні санкції, тобто розглядається питання щодо дії мораторію, встановленого постановою КМУ від 03.03.2022 № 187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" до осіб, пов`язаних з державою-агресором, та правові наслідки застосування такого мораторію у вигляді виконання грошових зобов`язань на користь таких осіб. Тобто у справі № 927/994/23 вирішується питання щодо застосування визначених законодавцем певних особливостей, пов`язаних із примусовим виконанням рішень, якщо стягувачами у виконавчому провадженні є особи, пов`язані з державою-агресором, з метою акумулювання майна для майбутнього звернення стягнення.

Разом з тим предметом розгляду даної справи (№ 910/13560/24) є позовні вимоги прокурора щодо визнання недійсним договору про постачання електричної енергії споживачу, укладеного із порушенням вимог Закону України "Про санкції", Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", оскільки кінцевим бенефіціарним власником сторони договору є особа, яка перебуває під санкціями РНБО, та відповідно - щодо застосування правових наслідків недійсності такого правочину.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що правовідносини, які розглядаються у справі № 927/994/23 та у цій справі (№ 910/13560/24) не є подібними, а тому суд відмовив у задоволенні клопотання прокурора про зупинення провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті прокурор заявлені позовні вимоги підтримав та обґрунтував, просив їх задовольнити.

Представники позивача-1, 2 до суду не з`явилися, належним чином були повідомлені про судові засідання. Представник позивача-1 подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача-1 у судове засідання, призначене на 19.03.2026, не з`явився, у минулих судових засіданнях позовні вимоги вважав необґрунтованими, просив відмовити у задоволенні позову прокурора.

Представник відповідача-2 проти позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, розглянувши заяви учасників справи по суті спору, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов наступних висновків.

Щодо підстав звернення прокурора до суду з даною позовною заявою в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби та Міністерства освіти і науки України, суд виходив з такого.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 3 вказаної статті прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Згідно зі сталою правовою позицією Верховного Суду захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Водночас слід врахувати, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99).

Обґрунтовуючи порушення інтересів держави в цій справі прокурор зазначає, що метою Закону України "Про публічні закупівлі" є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. Порушення законодавства про санкції призводить до порушення конституційних засад, унеможливлює ефективне використання бюджетних коштів, дотримання цілей бюджетних процедур, забезпечення доступу до участі у публічних закупівлях та конкурентне обрання переможців торгів.

Пред`явлення даного позову, за твердженням прокурора, зумовлене порушенням інтересів держави, оскільки в діях ТОВ "Твій Газзбут" вбачаються ознаки порушення законодавства про санкції під час проведення публічних закупівель, внаслідок чого, не зважаючи на законодавчу заборону, укладено спірний договір та отримано бюджетні кошти.

При цьому позивачами за даним позовом, в особі яких прокурор звертається до суду, останній визначив Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області - як орган державного фінансового контролю за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, та Міністерство освіти і науки України - як головного розпорядника бюджетних коштів, за рахунок яких здійснювалася закупівля товару.

Суд враховує, що згідно зі ст. 2, 5 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" головними завданнями органу державного фінансового контролю, зокрема, є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності. Контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом У країни "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Пунктом 4 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою КМУ № 43 від 03.02.2016, визначено, що Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту, перевірки закупівель, інспектування (ревізії), моніторингу закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку правоохоронним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.

З урахуванням викладеного можна дійти висновку, що Держаудитслужба наділена контрольними повноваженнями як на виявлення відповідних порушень, так і можливостями подальшого реагування на них, а отже, є суб`єктом владних повноважень, уповноваженим державою на захист її інтересів у бюджетній сфері.

Наказом Держаудитслужби № 23 від 02.06.2016 затверджено Положення про Північний офіс Держаудитслужби, повноваження якого поширюються, зокрема, і на територію Вінницької області. Згідно з Положенням про Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, затвердженим наказом Північного офісу Держаудитслужби № 18 від 20.10.2016, Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області є структурним підрозділом Північного офісу Держаудитслужби.

Отже визначений прокурором орган державного фінансового контролю в особі Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

Також суд зважає на те, що відповідно до п. 1 Положення «Про Міністерство освіти і науки України», затвердженого постановою КМУ № 630 від 16.10.2014, Міністерство освіти і науки України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міносвіти є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах освіти і науки, наукової, науково-технічної діяльності, інноваційної діяльності в зазначених сферах, трансферу (передачі) технологій, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за діяльністю закладів освіти, підприємств, установ та організацій, які надають послуги у сфері освіти або провадять іншу діяльність, пов`язану з наданням таких послуг, незалежно від їх підпорядкування і форми власності.

Пунктом 5 вказаного Положення визначено, що Міносвіти з метою організації своєї діяльності, зокрема, контролює діяльність підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління; організовує планово-фінансову роботу в апараті МОН, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку; забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України Міністерство є головним розпорядником бюджетних коштів.

Згідно з пунктами 4, 7 ч. 5 ст. 22 БК України головний розпорядник бюджетних коштів затверджує кошторис розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плати використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством; здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне та цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі. Розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня - розпорядник, який у своїй діяльності підпорядкований відповідному головному розпоряднику та (або) діяльність якого координується через нього (п. 7 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ затвердженого постановою КМУ № 228 від 28.02.2002).

За змістом абзацу 2 п. 43 вказаного Порядку розпорядники мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.

Пунктом 5 Постанови № 228 визначено, що установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених та погоджених у випадках, передбачених цим Порядком, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду, а закладам фахової передвищої та вищої освіти, науковим установам та закладам охорони здоров`я також за наявності затверджених та погоджених у випадках, передбачених цим Порядком, планів використання бюджетних коштів і помісячних планів використання бюджетних коштів.

Згідно з п. 3.1 Положення про Відокремлений структурний підрозділ «Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій», введеного в дію наказом ректора Національного університету харчових технологій № 19 від 29.02.2024, Міністерство освіти і науки України реалізує права та обов`язки уповноваженого Кабінетом Міністрів України органу стосовно коледжу як центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, у сфері управління якого перебуває коледж.

Відповідно до річного плану закупівель, оприлюдненому в електронній системі публічних закупівель Prozorro за посиланням https://prozorro.gov.ua/plan/UA-P-2023-06-05-006096-b, вищезазначену закупівлю електричної енергії Вінницькому фаховому коледжу здійснено за кошти Державного бюджету України, розпорядником яких є Міністерство освіти і науки України.

Отже у спірних правовідносинах, що виникли з публічної закупівлі електричної енергії за договором від 28.06.2023 № 60АВ200-1979- 23, Вінницький фаховий коледж діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником зазначеного товару в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядником бюджетних коштів вищого рівня (Міністерство освіти і науки України).

Ураховуючи вказане, суд дійшов висновку, що Міністерство освіти і науки України є органом, уповноваженим на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів державного бюджету в даному випадку

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (у разі її встановлення) оспорюваного договору, на підставі якого ці кошти витрачено, такому суспільному інтересу не відповідає.

З огляду на викладене суд вважає, що у даному випадку звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно-значимого питання щодо належного розпорядження бюджетними коштами з метою захисту інтересів держави. А отже прокурор правильно визначив Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області та Міністерство освіти і науки України позивачами у даному спорі.

Разом з цим, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, требувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме - подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але, якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Із матеріалів справи вбачається, що з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді Вінницька окружна прокуратура листом № 50/10041вих-24 від 02.07.2024 повідомила Міністерство освіти і науки України про виявлене порушення інтересів держави при укладанні Вінницьким фаховим коледжем та ТОВ «Твій Газзбут» договору про постачання електричної енергії споживачу від 28.06.2023 № 60АВ200-1979-23. Зазначеним листом прокурор також витребував відомості щодо вжитих і запланованих заходів із захисту порушених інтересів держави.

У відповідь Міністерство освіти і науки України листом № 1/12457-24 від 12.07.2024 повідомило, що в даному випадку Міністерство не вживало заходів, направлених на захист інтересів держави, та просило органи прокуратури вжити відповідні заходи.

Отже з боку органу, уповноваженого державою на захист її інтересів, належних заходів захисту порушених державних інтересів здійснено не було.

Також Вінницька окружна прокуратура направила на адресу Північного офісу Держаудитслужби та Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області запити щодо вжиття заходів до звернення до суду із відповідним позовом.

Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області листом № 260205-17/2512-2024 20.08.2024 повідомило, що Держаудитслужба не має повноважень на звернення до суду з позовом про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами закупівлі.

Таким чином встановлено, що Північним офісом Держаудитслужби в особі Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області не здійснено належних заходів щодо захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

Отже, враховуючи, що Міносвіти та Північний офіс Держаудитслужби самостійно не звернулися до суду за захистом свого порушеного права та не мали наміру на таке звернення, суд вважає, що прокурором доведено наявність підстав для представництва інтересів держави у даному спорі.

Щодо суті заявленого позову судом встановлено наступне.

28.06.2023 за результатами проведення процедури закупівлі електричної енергії (ідентифікатор закупівлі UA-2023-06-05-013652-а) між ВСП «Вінницький фаховий коледж НУХТ» (споживач) та ТОВ «Твій Газзбут» був укладений договір про постачання (закупівлю) електричної енергії споживачу № 60АВ200-1979-23 (далі - договір), за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору найменування товару: електрична енергія (код згідно Національного класифікатора ДК 021:2015-09310000-5 електрична енергія). Постачання товару за цим договором передбачає поставку електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача за допомогою технічних засобів розподілу електричної енергії.

Згідно з п. 2.3 договору (в редакції додаткової угоди № 3/60АВ200-1979-23 від 12.10.2023) очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 01.07.2023 по 30.09.2023 становить 6665 кВт*год.

Пунктом 5.2 договору (в редакції додаткової угоди № 3/60АВ200-1979-23 від 12.10.2023) загальна ціна цього договору складає: 28 157,20 грн без ПДВ, крім того ПДВ 5 631,45 грн, разом ціна цього договору становить 33 788,65 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 13.1 договору цей договір набирає чинності з 01.07.2023 та діє до 30.09.2023 або до повного вичерпання суми договору, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору ТОВ «Твій Газзбут» передав Вінницькому фаховому коледжу електричну енергію у кількості 6665 кВт*год. на суму 33 788,65 грн, що вбачається зі звіту про виконання договору про закупівлю UA-2023-06-05-013652-а.

Зі свого боку позивач повністю сплатив вартість електричної енергії, що підтверджується платіжними інструкціями № 927 від 21.08.2023 на суму 7 345,50 грн, № 1052 від 15.09.2023 на суму 7 338,01 грн, № 1184 від 13.10.2023 на суму 19 105,14 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор вказує, що укладений договір № 60АВ200-1979-23 від 28.06.2023 підлягає визнанню недійсним як такий, що укладений без додержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та порушує правові та економічні засади держави, а також приписи санкційного регулювання.

Згідно з частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у статті 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Так, у позові прокурор зазначає, що під час здійснення процедури відкритих торгів ТОВ «Твій Газзбут» у складі своєї тендерної пропозиції надало замовнику недостовірну інформацію з приводу того, що його кінцевий бенефіціарний власник не є особою, до якої застосовано санкції згідно з Законом України «Про санкції», а також відомості щодо відсутності обставин, що перешкоджають укладенню договору про закупівлю, у зв`язку з чим спірний договір має бути визнаний недійсним.

Перевіряючи вказані доводи прокурора та вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Правовідносини у сфері державних закупівель регулюються Законом України «Про публічні закупівлі», метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про публічні закупівлі» (тут і далі - в редакції, чинній на час спірних правовідносин) до замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать органи державної влади (орган законодавчої, органи виконавчої, судової влади) та правоохоронні органи держави, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, об`єднання територіальних громад.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про публічні закупівлі» цей Закон застосовується до замовників, визначених пунктами 1-3 частини першої статті 2 цього Закону, за умови що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель у разі, якщо учасник процедури закупівлі не відповідає кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, установленим статтею 16 цього Закону та/або наявні підстави, встановлені частиною першою статті 17 цього Закону.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України № 1178 від 12.10.2022 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (далі - Особливості в редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Відповідно до абз. 2 п 1 п. 44 Особливостей замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель у разі, коли учасник процедури закупівлі зазначив у тендерній пропозиції недостовірну інформацію, що є суттєвою для визначення результатів відкритих торгів, яку замовником виявлено згідно з абзацом першим пункту 42 цих Особливостей.

Відповідно до абз. 1 п. 42 Особливостей замовник має право звернутися за підтвердженням інформації, наданої учасником/переможцем процедури закупівлі, до органів державної влади, підприємств, установ, організацій відповідно до їх компетенції. У разі отримання достовірної інформації про невідповідність учасника процедури закупівлі вимогам кваліфікаційних критеріїв, наявність підстав, визначених пунктом 47 цих особливостей, або факту зазначення у тендерній пропозиції будь-якої недостовірної інформації, що є суттєвою під час визначення результатів відкритих торгів, замовник відхиляє тендерну пропозицію такого учасника процедури закупівлі

Згідно з п.п. 11 п. 47 Особливостей замовник приймає рішення про відмову учаснику процедури закупівлі в участі у відкритих торгах та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника процедури закупівлі в разі, коли учасник процедури закупівлі або кінцевий бенефіціарний власник, член або учасник (акціонер) юридичної особи - учасника процедури закупівлі є особою, до якої застосовано санкцію у вигляді заборони на здійснення у неї публічних закупівель товарів, робіт і послуг згідно із Законом України «Про санкції».

Згідно з ч. 15 ст. 29 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник має право звернутися за підтвердженням інформації, наданої учасником, до органів державної влади, підприємств, установ, організацій відповідно до їх компетенції.

У разі отримання достовірної інформації про невідповідність переможця процедури закупівлі вимогам кваліфікаційних критеріїв, підставам, установленим частиною першою статті 17 цього Закону, або факту зазначення у тендерній пропозиції будь-якої недостовірної інформації, що є суттєвою при визначенні результатів процедури закупівлі, замовник відхиляє тендерну пропозицію такого учасника.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов`язаний відхилити тендерну пропозицію учасника в разі, якщо учасник процедури закупівлі є особою, до якої застосовано санкцію у виді заборони на здійснення у неї публічних закупівель товарів, робіт і послуг згідно із Законом України «Про санкції».

Отже чинними на момент проведення процедури закупівлі та укладення договору положеннями Закону України «Про публічні закупівлі» та Особливостей визначено, що підставою для відхилення тендерної пропозиції учасника та відмови учаснику в участі у процедурі закупівлі є встановлення тієї обставини, що до учасника процедури закупівлі або до його кінцевого бенефіціарного власника застосовано санкцію у вигляді заборони на здійснення у неї публічних закупівель товарів, робіт і послуг згідно із Законом України «Про санкції» або учасником зазначено у тендерній пропозиції будь-яку недостовірну інформацію.

Із матеріалів справи слідує, що учасник закупівлі - ТОВ «Твій Газзбут» у складі тендерної пропозиції надав довідку № 200-Сл-73681-0623 від 06.06.2023 про відсутність підстав для відмови в участі у процедурі закупівлі відповідно до п. 44 Особливостей здійснення публічних закупівель, зокрема, про те, що до нього та до його кінцевого бенефіціарного власника не застосовано санкцію у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель згідно із Законом України «Про санкції».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про санкції» з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи.

Правову основу застосування санкцій становлять Конституція України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закони України, нормативні акти Президента України, Кабінету Міністрів України, рішення Ради національної безпеки та оборони України, відповідні принципи та норми міжнародного права (ст. 2 Закону України «Про санкції»).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про санкції» видами санкцій згідно з цим Законом є: 1) блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;

1-1) стягнення в дохід держави активів, що належать фізичній або юридичній особі, а також активів, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;

2) обмеження торговельних операцій;

3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України;

4) запобігання виведенню капіталів за межі України;

5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;

6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;

7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;

8) заборона користування радіочастотним ресурсом України;

9) обмеження або припинення надання електронних комунікаційних послуг і використання електронних комунікаційних мереж;

10) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом;

11) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України;

12) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом;

13) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави;

14) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави;

15) заборона здійснення Національним банком України реєстрації учасника міжнародної платіжної системи, платіжною організацією якої є резидент іноземної держави;

16) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність;

17) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю;

18) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони;

19) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;

20) припинення культурних обмінів, наукового співробітництва, освітніх та спортивних контактів, розважальних програм з іноземними державами та іноземними юридичними особами;

21) відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосування інших заборон в`їзду на територію України;

22) припинення дії міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

23) анулювання офіційних візитів, засідань, переговорів з питань укладення договорів чи угод;

24) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення;

24-1) заборона на набуття у власність земельних ділянок;

25) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Твій Газзбут», якому належить 100% статутного капіталу або права голосу в юридичній особі, є ОСОБА_1 .

Указом Президента України № 266/2021 від 24.06.2021 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» до фізичних осіб згідно з додатком 1 та юридичних осіб згідно з додатком 2.

У позиції 538 додатку 1 відповідного рішення РНБО значиться фізична особа ОСОБА_1 , щодо якого терміном на три роки прийнято рішення про: 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; 2) обмеження торговельних операцій; 3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення); 4) запобігання виведенню капіталів за межі України; 5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 6) анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, анулювання чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами; 7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; 8) повна заборона заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів; 9) заборона видачі дозволів, ліцензій Національного банку України на здійснення інвестицій в іноземну державу, розміщення валютних цінностей на рахунках і вкладах на території іноземної держави; 10) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави; 11) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності; 12) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення; 13) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом України «Про санкції».

Разом з тим судом встановлено, що санкція у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг згідно із Законом України "Про санкції", рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 до ОСОБА_1 не застосована.

У додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021, в якому наведений перелік юридичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції), ТОВ «Твій Газзбут» також не вказане.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про санкції» санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність, а санкції у виді позбавлення державних нагород - проти будь-яких нагороджених осіб, зазначених у ч. 4 ст. 3 цього Закону.

Водночас Указ Президента України про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) є актом індивідуальної дії, оскільки не містить загальнообов`язкових правил поведінки, а з урахуванням рішення РНБО, уведеним в дію таким Указом, передбачає індивідуалізовані приписи щодо застосування санкцій до конкретних юридичних і фізичних осіб, тобто він адресований цим особам і спрямований на припинення конкретних правовідносин.

З огляду на викладене, враховуючи те, що згідно з додатком 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 ТОВ «Твій Газзбут» не включене до переліку юридичних осіб, щодо яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), та зважаючи на те, що Указ Президента України про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) є актом індивідуальної дії, суд вважає, що застосування персонально санкцій до фізичної особи - ОСОБА_1 не означає, що такі санкції застосовані до ТОВ «Твій Газзбут», кінцевим бенефіціарним власником якого є ОСОБА_1 .

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12.12.2024 у справі № 922/3275/23, відповідно до якої Указ Президента України про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) є актом індивідуальної дії, позаяк не містить загальнообов`язкових правил поведінки, а з урахуванням рішення РНБО, уведеним в дію таким Указом, передбачає індивідуалізовані приписи щодо застосування санкцій до конкретних юридичних і фізичних осіб, тобто він адресований цим особам і спрямований на припинення конкретних правовідносин. Такі висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2024 у справі № 990/270/23 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.11.2024 у cправі № 922/1589/22.

Окрім того слід врахувати, що відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

За змістом ст. 3 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» товариство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями всім належним йому майном та не відповідає за зобов`язаннями своїх учасників.

Отже допоки відсутнє рішення уповноваженого органу про відповідність (ототожнення) санкції у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель "іншим санкціям що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом України "Про санкції", у суду відсутні підстави вважати що це і є "інша санкція", про що стверджує прокурор. Відтак, враховуючи норми спеціального закону та дискреційні повноваження суб`єктів, які приймають рішення про застосування санкцій, - у суду відсутні повноваження здійснювати тлумачення та приймати рішення про те, який саме вид санкції може вважатися "іншою санкцією" у розумінні пункту 25 частини 1 статті 4 Закону України "Про санкції".

Таким чином санкції, застосовані персонально до фізичної особи, не можуть бути застосовані до ТОВ «Твій Газзбут», кінцевим бенефіціарним власником якої є така фізична особа, оскільки ТОВ «Твій Газзбут» є самостійною юридичною особою та не відповідає за зобов`язаннями свого учасника.

Отже відповідач-2, зазначивши у поданій в складі тендерної пропозиції довідці № 200-Сл-73681-0623 від 06.06.2023 про відсутність підстав для відмови в участі у процедурі закупівлі відповідно до п. 44 Особливостей здійснення публічних закупівель, зокрема, про відсутність застосованої до нього та до його кінцевого бенефіціарного власника санкції у вигляді заборони на здійснення публічних закупівель згідно із Законом України «Про санкції», зазначив достовірну інформацію.

Щодо посилання прокурора на рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель суд зазначає, що ці рішення не стосуються спірної закупівлі. Водночас, положення ГПК України не зобов`язують господарський суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені у рішеннях Антимонопольного комітету України.

Таким чином суд дійшов висновку про те, що прокурором не доведено належними засобами доказування тих обставин, що відповідач-2 є особою, до якої застосовано санкції. Більш того прокурор у позовній заяві не заперечує ту обставину, що відповідач-2 відсутній у переліку юридичних осіб, до яких застосовано санкції.

Згідно з п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Судом встановлено, що процедура закупівлі у спірних правовідносинах проведена без порушення вимог Закону України «Про публічні закупівлі», укладений відповідачами договір відповідає інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, не порушує правові та економічні засади держави, а також приписи санкційного регулювання, відтак, підстав для визнання спірного правочину недійсним - немає.

Враховуючи викладене, вимоги прокурора про визнання договору про постачання електричної енергії № 60АВ200-1979-23 від 28.06.2023 недійсним є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги прокуратури про стягнення з ТОВ «Твій Газзбут» на користь Університету 33 788,65 грн, а з Університету одержані ним за рішенням суду кошти у сумі 33 788,65 грн - стягнути в дохід держави, суд зазначає, що така вимога є похідною від первісної вимоги про визнання недійсним договору, а тому відмова у задоволенні первісної вимоги унеможливлює задоволення похідної вимоги.

Водночас суд враховує правові позиції Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23 (до розгляду якої зупинялось провадження у даній справі), в яких об`єднана палата вказала, що враховуючи конфіскаційний характер санкції, передбаченої ч. 3 ст. 228 ЦК, який суд не може змінити, як і зменшити розмір, ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність..

Отже у задоволенні позову прокурора суд відмовляє у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на прокуратуру.

На підставі наведеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області, Міністерства освіти і науки України до Національного університету харчових технологій в особі відокремленого структурного підрозділу "Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій", Товариства з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут" про визнання недійсним договору та стягнення 33 788,65 грн.

Скорочене рішення оголошене в судовому засіданні 19 березня 2026 року.

Повне судове рішення складене 27 березня 2026 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Головіна К. І.