ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2026 р. Справа№ 910/9348/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - Тєплова В.С.

від відповідача - Гучок В.В.

розглянувши апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду м. Києва від 02.12.2025 р. (повний текст складено 12.12.2025 р.)

у справі № 910/9348/25 (суддя - Морозов С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі"

про стягнення 2118093,56грн,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року Приватне акціонерне товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Господарського суду міста Києва до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" про стягнення 68112123,50 грн заборгованості за договором про надання послуг з передачі електричної енергії № 0533-02041-ПП від 01.01.2024 р., 1359403,92 грн інфляційних втрат та 758689,64 грн 3% річних.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору свого обов`язку щодо повної оплати за поставлену електроенергію не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.11.2025 р. було закрито провадження у справі № 910/4643/24 в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 68112123,50 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 02.12.2025 р. у справі № 910/9348/25 позов Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 758689,64 грн 3% річних, 881795,45 грн інфляційних втрат та 837031,30 грн судового збору. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Відстрочено виконання рішення Господарського суду м. Києва від 02.12.2025 р. року у справі № 910/9348/25 на 12 місяців до 02.12.2026 р.

Не погодившись з рішенням, Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення 837031,30 грн судового збору.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що судом першої інстанції було безпідставно стягнуто з нього на користь позивача судовий збір за подання позову у розмірі 837031,30 грн., який було нараховано виходячи із позовної вимоги, в частині якої закрито провадження у справі. Тому здійснений судом першої інстанції розподіл судового збору суперечить положенням п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" та ст. 129 ГПК України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" у справі № 910/9348/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2026 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" на рішення Господарського суду м. Києва від 02.12.2025 р. та призначено до розгляду на 03.02.2026 р.

Не погодившись з рішенням, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" також подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що ним було дотримано методику розрахунку інфляційних втрат, на який посилався суд першої інстанції, тому судом першої інстанції було безпідставно перераховано суму інфляційних втрат, нарахованих позивачем. Також позивач вказує, що відповідач не довів факт неможливості виконання рішення чи істотне ускладнення його виконання, тому судом першої інстанції було безпідставно задоволено клопотання останнього про відстрочку виконання рішення.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у справі № 910/9348/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 р. апеляційну скаргу у справі № 910/9348/25 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"; об`єднано апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" в одне апеляційне провадження для спільного розгляду та призначено справу № 910/9348/25 до розгляду на 03.02.2026 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 р. відкладено розгляд справи до 17.03.2026 р. у зв`язку з неявкою представника позивача у судове засідання.

У судовому засіданні було оголошено перерву до 17.03.2026 р. після надання представниками сторін усних пояснень по суті апеляційних скарг.

У судовому засіданні 17.03.2026 р. представники сторін у судових дебатах підтримали пояснення стосовно апеляційних скарг.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 р. як акціонерне товариство, 100% акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 р. № 73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 р. № 829-р "Про погодження перетворення Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у приватне акціонерне товариство".

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" є правонаступником майна, всіх прав та обов`язків Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до ст. 108 ЦК України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 р. № 802, п. 3.2 статуту Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Наказом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" № 549 від 03.10.2023 р. було затверджено умови договору про надання послуг з передачі електричної енергії, в п. 1 якого визначено, що умови договору набувають чинності з 01.01.2024 р.

03.11.2023 р. Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі" звернулось до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" із заявою-приєднанням до договору про надання послуг з передачі електричної енергії, у якій надано письмову згоду на приєднання до умов договору.

Листом № 01/58000 від 01.11.2023 р. Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" підтвердило приєднання Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" до умов договору з 01.01.2024 р.

Отже, 01.01.2024 р. між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - оператор системи передачі, ОСП) та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (далі - користувач) було укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0533-02041-ПП (далі - договір).

Наказами Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" № 742 від 22.12.2023 р., № 343 від 07.06.2024 р. внесено зміни, зокрема затверджено умови договору в новій редакції.

Згідно з п. 2.1 договору оператор системи передачі безперервно надає послугу з передачі електричної енергії, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 6.2 договору користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду (календарного місяця) згідно із такою системою платежів і розрахунків:

1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;

2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;

3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.

Як передбачено п. 6.4 договору, користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі послуги, наданих оператором системи передачі, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається адміністратору комерційного обліку протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в системі управління ринком, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку. Оплату вартості послуги після коригування обсягів та вартості послуг користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно) або акт приймання-передачі послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). Акти приймання-передачі послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді оператор системи передачі направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису або надає користувачу два примірники акта приймання-передачі послуги та/або акта коригування до актів приймання-передачі послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі послуги та актів коригування до актів приймання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання користувачем.

За період з березня по травень 2025 року позивач надав відповідачу послуги та надіслав на його адресу відповідні рахунки для оплати поетапної вартості послуг, а також акти приймання-передачі послуги за березень-травень 2025 року та акти коригування до актів приймання-передачі послуги за січень - травень 2024 року, липень 2024 року, вересень 2024 року.

Проте рахунки та акти приймання-передачі послуги, виставлені за період з січня по травень 2024 року, липень 2024 року, вересень 2024 року, з березня по травень 2025 року, відповідачем оплачені часткового та з порушення строку виконання зобов`язань.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору свої зобов`язання щодо вчасної оплати за поставлену електроенергію не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 68112123,50 грн.

За змістом ст. 193 ГК України, в редакції станом на момент спірних правовідносин, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГК України, в редакції станом на момент спірних правовідносин, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Як було встановлено вище, за період березня по травень 2025 року позивач здійснив поставку електроенергії відповідачу та надіслав на його адресу відповідні рахунки для оплати поетапної вартості, а також акти приймання-передачі та акти коригування до актів приймання-передачі за період з березня по травень 2024 року.

Вказані рахунки та акти приймання-передачі відповідачем оплачені частково та з порушення строку виконання зобов`язань.

Вбачається, що після звернення позивача до Господарського суду міста Києва відповідачем було в повному обсязі оплачено поставлену електроенергію за період з березня по травень 2024 року на загальну суму 68112123,50 грн, що підтверджується платіжними інструкціями.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.11.2025 р. закрито провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 68112123,50 грн.

Між тим, залишилися вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 1359403,92 грн інфляційних втрат та 758689,64 грн 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Вбачається, що при здійсненні розрахунку інфляційних втрат позивачем було допущено арифметичну помилку, в той час як 3% річних нараховано правильно.

Так, сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця. А тому, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Розрахунок інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання відображається, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днем) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не нараховується.

З розрахунку позивача вбачається, що останнім було безпідставно нараховано інфляційні втрати за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання, де час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з перерахунком, здійсненим місцевим судом, відповідно до якого стягненню з відповідача за на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 758689,64 грн та інфляційні втрати в розмірі 881795,45 грн.

Також під час розгляду справи у суді першої інстанції Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі" подало заяву про відстрочення виконання рішення у справі на 12 місяців.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилався на запровадження воєнного стану в Україні. На території міста Києва відповідач є власником та експлуатує абсолютну більшість електричних мереж у межах міста, а тому значення господарської діяльності відповідача для забезпечення нормальної життєдіяльності населення та економіки столичного регіону нашої країни, яка четвертий рік поспіль перебуває в стані воюючої, без перебільшення надважливе і в силу об`єктивних причин товариство не може бути замінене іншим суб`єктом господарювання. Також відповідач звернув увагу суду на те, що ворогом з території Російської Федерації постійно здійснюються обстріли енергетичної інфраструктури України. Відтак кошти, які отримує відповідач під час здійснення своєї господарської діяльності, а також накопичені резерви, що мають цільове призначення, скеровуються в першу чергу на відновлення і ремонт електричних мереж та на підготовку до наступного осінньо-зимового періоду. Негайне виконання рішення матиме наслідком арешт рахунків відповідача, що в свою чергу може створити загрозу настання негативних невідворотних наслідків для енергозабезпечення столиці України та Київського регіону.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Як передбачено ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

У відповідності до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 327 ГК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (рішення Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013 р.).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. у справі "Шмалько проти України" зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. № 64/2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" воєнний стан продовжено і по теперішній час.

Так, більша частин атак Російської Федерації приходиться на об`єкти критичної інфраструктури, зокрема, об`єкти електропостачання.

На території міста Києва Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі" є власником та експлуатує абсолютну більшість електричних мереж у межах міста, а отже, дуже важливим є значення господарської діяльності відповідача для забезпечення нормальної життєдіяльності населення та економіки столиці України.

Також судом враховано, що фактично основне зобов`язання перед позивачем є виконаним, а отже, відстрочення виконання рішення суду ніяким чином не призведе до втрат (від знецінення грошових коштів).

Як вбачається з публікацій на офіційному сайті Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", останній як державна компанія за підтримки уряду України отримує грантові та кредитні грошові кошти від країн Європейського Союзу, які надаються на відновлення пошкодженої енергетичної інфраструктури.

Враховуючи наведене вище у сукупності, приймаючи до уваги об`єктивні обставини, а саме необхідність забезпечення інтересів населення під час опалювального сезону, з огляду на потенційні ризики неможливості оперативного відновлення пошкоджених мереж через відсутність обігових коштів для закупівлі обладнання для заміни і ремонту пошкодженого електрообладнання, перебої з відновлення пошкоджених, в тому числі, ракетними обстрілами мереж та об`єктів енергетики, зриву діяльності відповідача по плановому та аварійному ремонтах трансформаторних підстанцій, кабельних ліній електропередач, нестабільного електрозабезпечення, або повної його відсутності, які фактично у місті Києві забезпечуються саме Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські регіональні електромережі", судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про наявність правових підстав для відстрочення виконання рішення у справі на 12 місяців.

Разом з цим, здійснюючи розподіл судових витрат, місцевим судом було покладено судовий збір позивача у розмірі 837031,30 грн на відповідача.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 23.09.2025 р. до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення 68112123,50 грн, у зв`язку з тим, що під час розгляду даної справи відповідачем було сплачено суму основного боргу. Також позивач просив повернути йому суму переплаченого судового збору за подання позову.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.11.2025 р. було закрито провадження у справі № 910/9348/25 за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 68112123,50 грн.

У вказаній ухвалі судом першої інстанції було зазначено про те, що розподіл судового збору буде здійснено в судовому рішенні за наслідками вирішення спору по суті.

Однак у рішенні суду за наслідками вирішення спору по суті, судом першої інстанції було повністю покладено на відповідача суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 837031,30 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково свідчить про вирішення спору по суті розглянутих вимог. Натомість, у тому випадку, коли в резолютивній частині судового рішення зазначається про закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору, спір по суті у відповідній частині не вирішується, навіть якщо розгляд справи по суті закінчується ухваленням рішення суду, без постановлення відповідної ухвали, як окремого процесуального документа (постанови Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 903/181/19, від 06.09.2021 р. у справі № 910/8775/20 та від 23.01.2024 р. у справі № 910/7984/22).

Отже судом першої інстанції без врахування висновків Верховного Суду стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 837031,30 грн, який нарахованого виходячи із позовної вимоги, в частині якої було закрито провадження у справі.

Так, ціна позову після закриття провадження у справі в частині стягнення основного боргу склала 2118093,56 грн, за яку підлягає сплаті судовий збір у розмірі 31771,40 грн. (1,5% від ціни позову).

Отже позивач повинен був сплатити судовий збір (з урахуванням коефіцієнту 0,8 - ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») за подання даного позову у розмірі 25417,12 грн (31771,40 грн х коефіцієнт 0,8).

Тобто, частина витрат зі сплати судового збору, яка складає 811614,18 грн. (837031,30 - 25417,12 ) покладена на відповідача безпідставно.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про те, що здійснений судом першої інстанції розподіл судового збору суперечить положенням п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" та ст. 129 ГПК України

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому рішення Господарського суду м. Києва від 02.12.2025 р. у справі № 910/9348/25 підлягає скасуванню в частині розподілу судового збору за подання позовної заяви, в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 129 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги позивачем необхідно покласти на останнього.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду м. Києва від 02.12.2025 р. у справі № 910/9348/25 скасувати в частині розподілу судового збору за подання позовної заяви та прийняти в цій частині нове рішення, в іншій частині рішення залишити без змін.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (04136, м. Київ, вул. Стеценка, буд. 1А, код 23243188) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, код 00100227) 25417 (двадцять п`ять тисяч чотириста сімнадцять),12 грн судового збору за подання позовної заяви.

5. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго".

6. Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23.03.2026 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран