ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" березня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/297/26

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Мірошниченка Д.Є., розглянувши заяву Ужгородської окружної прокуратури, м. Ужгород, від 19.03.2026 (вх. №02.3.1-02/2536/26 від 19.03.2026)

про забезпечення позову

у справі № 907/297/26

за позовом Ужгородської окружної прокуратури, м. Ужгород, в інтересах держави в особі Закарпатської обласної військової (державної) адміністрації, м. Ужгород

до відповідача-1 Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, м.Ужгород

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Державний Земельний банк", м. Київ

про визнання незаконними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди землі, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та скасування її державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ужгородської окружної прокуратури діючи в інтересах держави в особі Закарпатської обласної військової (державної) адміністрації звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Державний Земельний банк", в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 08.06.2023 №2-ІЗ "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок державної власності" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за кадастровим номером :10:013:0026, місцерозташування: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада, площа 417,4874 га, з цільовим призначенням: 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 20.06.2025 №317-сг в частині надання в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" () земельної ділянки площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада, на строк 50 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код цільового призначення згідно класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок 01.01);

- визнати недійсним договір оренди від 27.06.2025, серія та номер: 266/57-25 ДО/1755, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" щодо земельної ділянки площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада;

- витребувати з володіння Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області () та Товариства з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" () земельну ділянку площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада, на користь держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації ();

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада, з одночасним припиненням зареєстрованих речових прав на неї.

- скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026 з цільовим призначенням: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/297/26 визначено головуючого суддю Мірошниченка Д. Є., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2026.

19.03.2026 за вх.№ 02.3.1-02/2536/26 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла заява Ужгородської окружної прокуратури про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада;

- заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області () та Товариству з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" (), іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати будь-які дії щодо відчуження, поділу, об`єднання, передачі в оренду, суборенду чи на іншому праві користування щодо земельної ділянки площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада;

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" (), іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі проводити будь які сільськогосподарські роботи, вчиняти будь-які дії щодо вирубки дерев, чагарників чи інших багаторічних насаджень на земельній ділянці площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада;

- заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.03.2026 заяву про забезпечення позову передано для розгляду судді Мірошниченку Д. Є.

Прокурор обґрунтовує заяву про забезпечення позову обставинами передачі земельної ділянки з кадастровим номером :10:013:0026 площею 417,4874 га в оренду з порушенням Земельного та Лісового кодексів України.

Вказує, що Наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 27.05.2025 №282-сг припинено право постійного користування Державного підприємства "Фонд аграрних інвестицій" земельною ділянкою площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248, номер запису про інше речове право 55847293), що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада та передано її в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" () на строк 50 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код цільового призначення згідно класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок 01.01).

На підставі вказаного наказу між Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Державний Земельний банк" укладено договір оренди землі № 266/57-25-ДО/1755 від 27.06.2025, згідно з пунктом 2.1 якого в оренду передається земельна ділянка із земель сільськогосподарського призначення державної власності площею 417,4874 га, з них: земельні лісові ділянки, вкриті лісовою рослинністю 226,3965 га, пасовища 21,7040 га, чагарникова рослинність природного походження 162,2514 га, землі під дорогами, зокрема ґрунтовими - 3,2325 га, сіножаті 3,9030 га.

Відтак, прокурор зазначає, що до складу земельної ділянки за кадастровим номером :10:013:0026 площею 417,4874 га, в ході проведеної інвентаризації в переважній більшості включено угіддя, які не відносяться до земель сільськогосподарського призначення, оскільки в силу закону належать до земель лісогосподарського призначення (сукупно 388,6479 га, тобто більш ніж 93 % всієї площі земельної ділянки).

Отже, за доводами прокурора земельна ділянка за кадастровим номером :10:013:0026 за основним цільовим призначенням повинна була бути віднесена до земель лісогосподарського призначення.

Більш того, з посиланням на частину 4 статті 122 Земельного кодексу України, відповідно до якої центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб, стверджує що Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області не може бути розпорядником земель лісогосподарського призначення, а відповідні повноваження належать до повноважень обласних державних адміністрацій в межах компетенції.

Також вказує, що під час прийняття оскаржуваного наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про надання відповідної земельної ділянки в оренду та укладення спірного договору оренди землі порушено і вимоги статей 57, 59 Земельного кодексу України та статті 18 Лісового кодексу України, оскільки діючим законодавством не перебачено надання земель лісогосподарського призначення в користування (оренду) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Тому, на думку прокурора, користування земельною ділянкою за кадастровим номером :10:013:0026 для цілей, визначених договором оренди, а саме для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, може призвести до їх незворотних негативних змін, зокрема знищення дерев та чагарників, а також посадки сільськогосподарських культур, що значно ускладнить виконання рішення суду.

Крім того, прокурором встановлено, що відповідно до інформації на Prozorro Продажі Товариством з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" оголошено проведення аукціону "Передача в суборенду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності строком на 14 років, площею 417,4874 га, що розташована за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада, кадастровий номер :10:013:0026, цільове призначення 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва".

Відтак, на думку прокурора вказані обставини свідчать про наявність дійсного спору між учасниками процесу та реальність загрози виникнення суттєвої шкоди інтересам сторони, яку представляє позивач, яка полягає у тому, що подальше перетворення спірної земельної ділянки чи реалізація речових прав на неї можуть призвести до того, що втрачається сенс подальшого розгляду заявлених позовних вимог, а також може зробити неможливим відновлення порушених інтересів держави та виконання ймовірного рішення суду по заявленим позовним вимогам, у зв`язку із чим необхідним є накладення арешту на спірну земельну ділянки, запровадження заборони щодо вчинення дій, спрямованих на відчуження предмету спору, поділу, об`єднання, передачі в оренду чи на іншому праві користування, тощо, а також проводити будь-які реєстраційні дії щодо неї.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначено у статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У статті 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема:

- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини 1);

- забороною відповідачу вчиняти певні дії (пункт 2 частини 1);

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункт 4 частини 1).

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №910/1261/20, від 25.09.2020 № 921/40/20).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19).

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 911/1111/20).

Статтею 129-1 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує, зокрема, висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23.03.2020 у справі № 910/7338/19, згідно якого невжиття наведених позивачем у заяві про забезпечення позову заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі (у разі задоволення позову), ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи відповідач здійснить розпорядження своїм майном або частиною майна у будь-який спосіб, зокрема відчужить своє майно (частину майна) на користь інших осіб (у тому числі шляхом продажу, дарування, передачі в управління або оренду, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, найм, передачі в іпотеку та/або заставу, будь-якого іншого обтяження), то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить ефективний захист та поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся з позовом у цій справі.

Предметом позову у даній справі визначено: визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 08.06.2023 №2-ІЗ "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок державної власності" в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності за кадастровим номером :10:013:0026, місцерозташування: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада, площа 417,4874 га, з цільовим призначенням: 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 20.06.2025 №317-сг в частині надання в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" () земельної ділянки площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада, на строк 50 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код цільового призначення згідно класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок 01.01); визнання недійсним договору оренди від 27.06.2025, серія та номер: 266/57-25 ДО/1755, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" щодо земельної ділянки площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада; витребування з володіння Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області () та Товариства з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" () земельну ділянку площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада, на користь держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації (); скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію речових прав на земельну ділянку площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада, з одночасним припиненням зареєстрованих речових прав на неї; скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельних ділянок площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026 з цільовим призначенням: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва

Таким чином, суд зазначає, що у даній справі є вимоги немайнового та майнового характеру, а відтак в даному випадку підлягає дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та/або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Слід зазначити, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі № 910/11678/22).

Разом з тим, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Долучені до матеріалів справи № 907/297/26 докази свідчать, що спірна земельна ділянка перебуває у Товариства з обмеженою відповідальністю "Державний Земельний банк" в оренді на підставі оспорюваних наказів Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області.

Натомість, підставою заявлених у цій справі вимог прокурором визначено порушення Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області Земельного та Лісового кодексів України в частині передачі земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка мала бути віднесена до земель лісогосподарського призначення.

Наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову прокурор пов`язує з можливістю настання незворотних негативних змін для земельної ділянки таких як, знищення дерев та чагарників, а також посадки сільськогосподарських культур, а також можливою передачею такої земельної ділянки в суборенду, що значно ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи доказів, зокрема, з інформації Prozorro Продажі, Товариством з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" оголошено проведення аукціону "Передача в суборенду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності строком на 14 років, площею 417.4874 га, що розташована за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада, кадастровий номер :10:013:0026, цільове призначення - 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва".

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову в цій частині, суд враховує, зокрема, висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23.03.2020 у справі №910/7338/19, згідно з яким невжиття наведених позивачем у заяві про забезпечення позову заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі (у разі задоволення позову), ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи відповідач здійснить розпорядження своїм майном або частиною майна у будь-який спосіб, зокрема відчужить своє майно (частину майна) на користь інших осіб (у тому числі шляхом продажу, дарування, передачі в управління або оренду, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, найм, передачі в іпотеку та/або заставу, будь-якого іншого обтяження), то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить ефективний захист та поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся з позовом у цій справі.

Таким чином, суд зазначає, що у разі реалізації відповідачем-2 права на передачу спірної земельної ділянки в суборенду третім особам, а також можливого використання такої земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в подальшому, у разі задоволення позову, унеможливить виконання рішення суду, ухваленого за наслідками розгляду даної справи.

Забезпечення позову в даному випадку виступає запорукою виконання рішення суду в разі ухвалення його на користь прокурора, а тому, вимоги про забезпечення позову в цій частині є співмірними позовним вимогам.

Подібні правові висновки сформульовані Верховним Судом у постанові від 04.05.2023 у справі № 916/3710/22.

Зважаючи на викладене, суд визнає доведеним факт наявності підстав для забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада,

- заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області () та Товариству з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" (), іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі здійснювати будь-які дії щодо відчуження, поділу, об`єднання, передачі в оренду, суборенду чи на іншому праві користування щодо земельної ділянки площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада;

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" (), іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі проводити будь які сільськогосподарські роботи, вчиняти будь-які дії щодо вирубки дерев, чагарників чи інших багаторічних насаджень на земельній ділянці площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада.

За змістом частин 1, 2 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили; заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Судове рішення або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав.

Пунктом 1 частини 2 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Частиною 1 статті 31-1 вищевказаного Закону визначено, що реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Згідно з частиною 1 статті 32 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом.

Для фізичних та юридичних осіб інформація за об`єктом нерухомого майна та суб`єктом речового права надається в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України, за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної) з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, або засобів електронної ідентифікації, що мають високий або середній рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", або в паперовій формі. (абзац 1 частини 2 статті 32 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

З наведеного випливає, що заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку про наявність взаємозв`язку між обраним прокурором заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог у даній справі, а відтак про задоволення заяви про забезпечення позову в частині заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України). Співмірність, зокрема передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 910/17014/20 та від 28.07.2021 у справі № 910/3704/21).

При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначити обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами (пункт 8.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Таким чином, з огляду на підстави позову, суд враховує, що обрані прокурором заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими прокурором позовними вимогами, забезпечать ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При цьому, такі заходи забезпечення позову не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, мають тимчасовий характер, в той час, як їх вжиття забезпечує збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критерієм розумності, обґрунтованості та адекватності.

Крім того, відповідно до частин 1, 4 статті 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

Водночас, за змістом диспозитивної норми статті 141 ГПК України пред`явлення особі, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, вимог забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), є правом, а не обов`язком господарського суду (наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2018 по справі № 916/2851/17 та від 26.11.2018 у справі № 904/2925/18), так само як і питання зустрічного забезпечення може бути вирішено судом в ухвалі про зустрічне забезпечення позову, винесеній за результатами розгляду клопотання відповідача про зустрічне забезпечення, що відповідає принципу змагальності сторін, закріпленому статтею 13 цього Кодексу.

Відтак, у даному випадку незазначення в ухвалі про вирішення питання зустрічного забезпечення не можна вважати процесуальним порушенням, оскільки з метою захисту своїх прав відповідач не позбавлений можливості звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення.

Частиною 6 статті 140 ГПК України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Ужгородської окружної прокуратури, м. Ужгород, від 19.03.2026 (вх. №02.3.1-02/2536/26 від 19.03.2026) про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

2. Накласти арешт на земельну ділянку площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада.

3. Заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) та Товариству з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1, ), іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі № 907/297/26 здійснювати будь-які дії щодо відчуження, поділу, об`єднання, передачі в оренду, суборенду чи на іншому праві користування щодо земельної ділянки площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада;

4. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1, ), іншим фізичним і юридичним особам на час розгляду та до набрання законної сили рішенням суду у справі №907/297/26 проводити будь які сільськогосподарські роботи, вчиняти будь-які дії щодо вирубки дерев, чагарників чи інших багаторічних насаджень на земельній ділянці площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада;

5. Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 417,4874 га з кадастровим номером :10:013:0026, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, Киблярівська сільська рада.

Стягувач: Ужгородська окружна прокуратура (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, буд. 6, ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Державний земельний банк" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1, )

Боржник: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, )

Ця ухвала набирає законної сили з моменту підписання 23.03.2026, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 23.06.2026.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 23.03.2026.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Д. Є. Мірошниченко