РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026Справа № 910/15339/25
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73000, Херсонська обл., місто Херсон, вул.Калнишевського Петра, будинок 6 А, ідентифікаційний код юридичної особи 34786151)
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «КОНСУЛЬТПАН» (03146, місто Київ, вул.Юри Гната, будинок 20, ідентифікаційний код юридичної особи 45067285) стягнення заборгованості у розмірі 194 182 грн. 96 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (надалі також - «Позивач») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ІНТЕРФЕРЕНЦ СИСТЕМ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 194 182 грн. 96 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором про закупівлю товарів за державні кошти № 37 від 08 липня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 року позовну заяву Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ІНТЕРФЕРЕНЦ СИСТЕМ» про стягнення заборгованості у розмірі 194 182 грн. 96 коп. залишено без руху.

18.12.2025 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначено відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСУЛЬТПАН».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/15339/25, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

24.02.2026 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19.12.2025 року була направлена до електронного кабінету Сторін у порядку, визначеному законом, що підтверджується повідомленнями про доставлення процесуального документа до електронного кабінету Сторін.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

08.07.2024 року між Управлінням Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Управління) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ІНТЕРФЕРЕНЦ СИСТЕМ», яке змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСУЛЬТПАН», (Постачальник) було укладено Договір про закупівлю товарів за державні кошти № 37, відповідно до умов якого Постачальник приймає на себе зобов?язання передати Покупцю у власність Товари, а Покупець зобов?язується сплатити і прийняти вказаний Товар. (а.с.35-37)

Найменування Товару: Дизпаливо, бензин А-95 (код за ДК 021:21509) 30000-9 «Нафта та дистиляти»). (п.1.3 Договору)

Згідно з п.1.6 Договору відпуск Товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання Товару згідно умов Договору.

Відповідно до п.3.2 Договору загальна сума Договору: 413 620 грн 00 коп. в т.ч. ПДВ 0% за КПКВК 66-11010 КЕКВ 2210 загального фонду.

Згідно з п.5.1 Договору строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки).

Місце поставки (передачі) товарів: передача Покупцю товару за цим Договором здійснюється на АЗС шляхом заправки автомобілів Покупця при пред?явленні Покупцем скретч-картки. (п.5.2 Договору)

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об?єму і марки товару, після чого всі обов?язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці. Умови постачання Товару - самовивезення. Покупець зобов?язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

Даний Договір набирає чинності з дня його підписання і діє по 11 серпня 2024 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань. (п.10.2 Договору)

Специфікацією до Договору про закупівлю товарів за державні кошти №37 від 08.07.2024 року Сторони узгодили найменування товару, кількість: дизпаливо - 5730 літрів, бензин А-95 - 2270 літрів, ціну, загальну вартість 413 620 грн. 00 коп. (а.с.37)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про закупівлю товарів за державні кошти №37 від 08.07.2024 року Позивач перерахував на користь Відповідача попередню оплату у розмірі 413 620 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №194 від 10.07.2024 року (а.с.38) та отримав довірчі документи (скретч-картки) на отримання бензину А-95: номіналом 10 літрів - 47 штук, 15 літрів - 40 штук, 20 літрів - 60 штук; дизельного палива: номіналом 10 літрів - 1 штука, 20 літрів - 286 штук, що підтверджується видатковою накладною №955 від 10.07.2024 року, прибутковим касовим ордером від 10.07.2024 №14. (а.с.34, 41)

Крім того, на виконання умов Договору про закупівлю товарів за державні кошти №37 від 08.07.2024 року Позивач отримав довірчі документи (скретч-картки) на отримання бензину А-95 та дизельного палива, що підтверджується накладними №98 від 19.07.2024 року на суму 5 600 грн. 00 коп., №99 від 22.07.2024 року на суму 6 720 грн. 00 коп., №102 від 27.07.2024 року на суму 5 600 грн. 00 коп., №103 від 27.07.2024 року на суму 11 200 грн. 00 коп., №104 від 27.07.2024 року на суму 5 600 грн. 00 коп., №106 від 05.08.2024 року на суму 6 720 грн. 00 коп., №108 від 12.08.2024 року на суму 1 120 грн. 00 коп., №114 від 19.08.2024 року на суму 7 840 грн. 00 коп., №119 від 28.08.2024 року на суму 6 720 грн. 00 коп., №121 від 30.08.2024 року на суму 3 240 грн. 00 коп., №123 від 04.09.2024 року на суму 11 500 грн. 00 коп., №124 від 04.09.2024 року на суму 3 000 грн. 00 коп., №127 від 14.09.2024 року на суму 5 000 грн. 00 коп., №128 від 14.09.2024 року на суму 5 000 грн. 00 коп., №130 від 28.09.2024 року на суму 19 720 грн. 00 коп., №131 від 28.09.2024 року на суму 11 200 грн. 00 коп., №133 від 28.09.2024 року на суму 10 000 грн. 00 коп., №135 від 28.09.2024 року на суму 5 600 грн. 00 коп., №137 від 07.10.2024 року на суму 11 200 грн. 00 коп., №138 від 07.10.2024 року на суму 10 000 грн. 00 коп., №144 від 18.10.2024 року на суму 5 000 грн. 00 коп., №147 від 24.10.2024 року на суму 4 480 грн. 00 коп., №148 від 26.10.2024 року на суму 10 000 грн. 00 коп., №149 від 26.10.2024 року на суму 20 080 грн. 00 коп., №152 від 14.11.2024 року на суму 15 080 грн. 00 коп., №153 від 14.11.2024 року на суму 9 000 грн. 00 коп., №154 від 20.11.2024 року на суму 5 600 грн. 00 коп., №155 від 26.11.2024 року на суму 10 000 грн. 00 коп., №156 від 26.11.2024 року на суму 5 800 грн. 00 коп., №164 від 06.12.2024 року на суму 2 000 грн. 00 коп., №170 від 17.12.2024 року на суму 4 000 грн. 00 коп., №173 від 23.12.2024 року на суму 3 000 грн. 00 коп., №174 від 23.12.2024 року на суму 5 000 грн. 00 коп., №11 від 27.01.2025 року на суму 10 000 грн. 00 коп., №13 від 27.01.2025 року на суму 5 000 грн. 00 коп., а загалом на суму в розмірі 266 620 грн. 00 коп. (а.с.9-26)

Листом №47/07-15/2025 від 05.02.2025 року Позивач повідомив Відповідача про відсутність пального в мережі АЗС та невикористання скретч-карток на дизельне пально на 2850 літрів. (а.с.39)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не здійснив поставку товару та не повернув суму попередньої оплати за Договором. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі становить 157 000 грн. 00 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСУЛЬТПАН» пеню у розмірі 23 954 грн. 33 коп., 3% річних у розмірі 3 742 грн. 19 коп., інфляційні у розмірі 9 486 грн. 44 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору про закупівлю товарів за державні кошти №37 від 08.07.2024 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору про закупівлю товарів за державні кошти №37 від 08.07.2024 року Позивач перерахував на користь Відповідача попередню оплату у розмірі 413 620 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №194 від 10.07.2024 року (а.с.38) та отримав довірчі документи (скретч-картки) на отримання бензину А-95: номіналом 10 літрів - 47 штук, 15 літрів - 40 штук, 20 літрів - 60 штук; дизельного палива: номіналом 10 літрів - 1 штука, 20 літрів - 286 штук, що підтверджується видатковою накладною №955 від 10.07.2024 року, прибутковим касовим ордером від 10.07.2024 №14. (а.с.34, 41)

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з п.5.1 Договору строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки).

Місце поставки (передачі) товарів: передача Покупцю товару за цим Договором здійснюється на АЗС шляхом заправки автомобілів Покупця при пред?явленні Покупцем скретч-картки. (п.5.2 Договору)

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об?єму і марки товару, після чого всі обов?язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці. Умови постачання Товару - самовивезення. Покупець зобов?язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

Специфікацією до Договору про закупівлю товарів за державні кошти №37 від 08.07.2024 року Сторони узгодили найменування товару, кількість: дизпаливо - 5730 літрів, бензин А-95 - 2270 літрів, ціну, загальну вартість 413 620 грн. 00 коп. (а.с.37)

Крім того, на виконання умов Договору про закупівлю товарів за державні кошти №37 від 08.07.2024 року Позивач отримав довірчі документи (скретч-картки) на отримання бензину А-95 та дизельного палива, що підтверджується накладними №98 від 19.07.2024 року на суму 5 600 грн. 00 коп., №99 від 22.07.2024 року на суму 6 720 грн. 00 коп., №102 від 27.07.2024 року на суму 5 600 грн. 00 коп., №103 від 27.07.2024 року на суму 11 200 грн. 00 коп., №104 від 27.07.2024 року на суму 5 600 грн. 00 коп., №106 від 05.08.2024 року на суму 6 720 грн. 00 коп., №108 від 12.08.2024 року на суму 1 120 грн. 00 коп., №114 від 19.08.2024 року на суму 7 840 грн. 00 коп., №119 від 28.08.2024 року на суму 6 720 грн. 00 коп., №121 від 30.08.2024 року на суму 3 240 грн. 00 коп., №123 від 04.09.2024 року на суму 11 500 грн. 00 коп., №124 від 04.09.2024 року на суму 3 000 грн. 00 коп., №127 від 14.09.2024 року на суму 5 000 грн. 00 коп., №128 від 14.09.2024 року на суму 5 000 грн. 00 коп., №130 від 28.09.2024 року на суму 19 720 грн. 00 коп., №131 від 28.09.2024 року на суму 11 200 грн. 00 коп., №133 від 28.09.2024 року на суму 10 000 грн. 00 коп., №135 від 28.09.2024 року на суму 5 600 грн. 00 коп., №137 від 07.10.2024 року на суму 11 200 грн. 00 коп., №138 від 07.10.2024 року на суму 10 000 грн. 00 коп., №144 від 18.10.2024 року на суму 5 000 грн. 00 коп., №147 від 24.10.2024 року на суму 4 480 грн. 00 коп., №148 від 26.10.2024 року на суму 10 000 грн. 00 коп., №149 від 26.10.2024 року на суму 20 080 грн. 00 коп., №152 від 14.11.2024 року на суму 15 080 грн. 00 коп., №153 від 14.11.2024 року на суму 9 000 грн. 00 коп., №154 від 20.11.2024 року на суму 5 600 грн. 00 коп., №155 від 26.11.2024 року на суму 10 000 грн. 00 коп., №156 від 26.11.2024 року на суму 5 800 грн. 00 коп., №164 від 06.12.2024 року на суму 2 000 грн. 00 коп., №170 від 17.12.2024 року на суму 4 000 грн. 00 коп., №173 від 23.12.2024 року на суму 3 000 грн. 00 коп., №174 від 23.12.2024 року на суму 5 000 грн. 00 коп., №11 від 27.01.2025 року на суму 10 000 грн. 00 коп., №13 від 27.01.2025 року на суму 5 000 грн. 00 коп., а загалом на суму в розмірі 266 620 грн. 00 коп. (а.с.9-26)

Проте, матеріали справи не містять, а Відповідачем в свою чергу не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження передачі Відповідачем Управлінню Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі товару на загальну суму в розмірі 157 000 грн. 00 коп.

Двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Так, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст.530 ЦК. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст.538 ЦК (ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до частини 1 статті 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 вказано, що попередня оплата - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар, який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані.

Суд зазначає, що оплата за товар є попередньою, якщо відповідно до договору вона має бути здійснена до моменту виконання продавцем свого обов`язку з передачі товару саме у власність, тобто до моменту переходу права власності на товар від продавця до покупця. Це випливає з визначення договору купівлі-продажу, наведеного у ч.1 ст.655 Цивільного кодексу України, яка встановлює обов`язок продавця передати товар саме у власність покупця.

Договір купівлі продажу крім основного зобов`язання продавця передати у власність товар, а покупця - оплатити його, може передбачати низку додаткових зобов`язань, встановлювати певну послідовність вчинення дій продавцем та покупцем.

Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 538 ЦК України).

Правилами зустрічного виконання зобов`язання, встановленими ст. 538 ЦК України, передбачено одночасне виконання кожною із сторін свого обов`язку.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі (ч. 3 ст. 538 ЦК України). Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок (ч. 4 ст. 538 ЦК України).

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Згідно з п.5.1 Договору строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки).

Суд звертає увагу, що на копіях скретч-карток, долучених Позивачем до матеріалів позовної заяви, у загальному обсязі 3140 л дизельного палива не зазначено закінчення терміну дії довірчих документів. У позові Позивач зазначає, що термін дії вказаних довірчих документів є безстроковим.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

З урахуванням того, що умовами Договору про закупівлю товарів за державні кошти №37 від 08.07.2024 року не визначено граничного строку здійснення поставки товару Відповідачем, Суд приходить до висновку, що в даному випадку підлягають застосуванню вимоги статті 530 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В матеріалах справи наявний лише лист Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі №47/07-15/2025 від 05.02.2025 року, в якому останній повідомив Відповідача про відсутність пального в мережі АЗС та невикористання скретч-карток на дизельне пально на 2850 літрів. (а.с.39)

Проте, матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження направлення вказаного листа на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСУЛЬТПАН» й отримання його останнім.

В той же час, матеріали справи не містять, а Позивачем в свою чергу не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження надсилання на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСУЛЬТПАН» листа з вимогою здійснити поставку товару на загальну суму в розмірі 157 000 грн. 00 коп. у строки, визначені частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, або у разі неможливості здійснення поставки у зазначений строк здійснити повернення суми попередньої оплати. Крім того, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження неможливості отримання дизельного палива в мережі АЗС шляхом заправки автомобілів Покупця при пред?явленні Покупцем скретч-картки, відмови Відповідача від видачі товару Позивачу, а тому Суд не приймає до уваги доводи Позивача в цій частині.

З огляду на вищевикладене, Суд приходить до висновку, що станом на момент розгляду даної справи обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСУЛЬТПАН» із здійснення поставки товару Управлінню Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на загальну суму в розмірі 157 000 грн. 00 коп. за Договором про закупівлю товарів за державні кошти №37 від 08.07.2024 року триває.

Даний Договір набирає чинності з дня його підписання і діє по 11 серпня 2024 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань. (п.10.2 Договору)

Згідно зі статтею 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.

Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до частини сьомої статті 180 Господарського кодексу України (який діяв станом на момент виникнення спірних правовідносин сторін) строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання», «термін виконання зобов`язання» визначені у статті 530 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд зазначає про те, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком дії договору, а може бути відмінним від нього.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки за загальним правилом, закріпленим у статті 599 Цивільного кодексу України, такою підставою є виконання, проведене належним чином. Закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 червня 2023 року у справі № 925/1238/22.

Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Згідно зі статтею 598 цього Кодексу зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). При цьому, належним чином означає у відповідності до умов договору, зокрема і щодо строків закінчення робіт.

Враховуючи вищевикладене, Суд доходить висновку, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Таким чином, закінчення строку дії договору не впливає на зобов`язання Відповідача у строки, обумовлені в Договорі, здійснити поставку товару на АЗС шляхом заправки автомобілів Покупця при пред?явленні Покупцем скретч-картки після 11.08.2024 року, яке продовжує існувати незважаючи на закінчення строку дії договору та не звільняє Відповідача від обов`язку поставити товар у повному обсязі, як і не позбавляє Позивача права на односторонню відмову від цього договору до повного виконання зобов`язань за цим договором кожною із сторін.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження так як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а у разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків.

Проте, Суд зазначає, що Позивач не звертався до Відповідача з листами про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку шляхом письмового попередження за 5 календарних днів до його розірвання відповідно до п.6.2 Договору.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено Судом, Відповідачем всупереч нормам чинного законодавства України не був поставлений Позивачу товар на суму в розмірі 157 000 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 року по справі № 5011-42/13539-2012|3-30гс13.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року по справі №918/631/19.

В даному випадку, оскільки строк здійснення поставки товару за Договором про закупівлю товарів за державні кошти №37 від 08.07.2024 року не закінчився, а Позивач в свою чергу не звертався до Відповідача з вимогами про повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 ЦК України у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки, у Відповідача не виникло грошового зобов`язання із повернення суми попередньої оплати.

Суд звертає увагу, що грошове зобов`язання із повернення суми попередньої оплати відповідно до положень частини першої статті 530 ЦК України фактично виникає у відповідача у зв`язку із закінченням обумовленого сторонами у Договорі строку поставки, який виходячи із суті зобов`язання сторін є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлює протиправний характер неповернення грошових коштів.

Таким чином, у відповідача (постачальника, продавця) не виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, Суд, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо, так і в сукупності, дійшов висновку, що з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України станом на момент розгляду даної справи у Відповідача відсутній обов`язок з повернення перерахованих Позивачем грошових коштів у розмірі 157 000 грн. 00 коп., тобто відсутнє грошове зобов`язання перед Позивачем, у зв`язку з наявністю зобов`язання із здійснення поставки товару відповідно до умов Договору про закупівлю товарів за державні кошти №37 від 08.07.2024 року.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСУЛЬТПАН» заборгованості у розмірі 157 000 грн. 00 коп.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги Позивача в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСУЛЬТПАН» 3% річних у розмірі 3 742 грн. 19 коп., пені у розмірі 23 954 грн. 33 коп., інфляційних у розмірі 9 486 грн. 44 коп., як похідні вимоги від основного зобов`язання, в задоволенні якого Судом відмовлено.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСУЛЬТПАН» про стягнення заборгованості у розмірі 194 182 грн. 96 коп. є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. У задоволенні позовних вимог Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСУЛЬТПАН» про стягнення заборгованості у розмірі 194 182 грн. 96 коп. - відмовити у повному обсязі.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 18 березня 2026 року.

Суддя О.В. Чинчин