УХВАЛА

м. Київ

27.03.2026Справа № 910/1486/26
За позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору

Приватного підприємства "Касові системи та технології";

до Антимонопольного комітету України;

про скасування пунктів рішення,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Резонанс";

до Антимонопольного комітету України

про скасування рішення, -

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:не викликалися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Резонанс" до Антимонопольного комітету України про визнання незаконним та скасування рішення № 970-р від 18.12.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Резонанс" залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб для усунення недоліків позовної заяви.

20.02.2026 до суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 19.02.2026.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2026 вирішено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначити на 31.03.2026.

26.03.2026 до суду від Приватного підприємства "Касові системи та технології" надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Так, у прохальній частині поданої позовної заяви заявник просить суд скасувати пункти 1, 2, 3, 4, 5 рішення Антимонопольного комітету України №970-р від 18 грудня 2025 року "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

Дослідивши матеріали справи № 910/1486/26 та розглянувши подану позовну заяву Приватного підприємства "Касові системи та технології", суд дійшов висновку щодо наявності підстав для повернення зазначеної позовної заяви особі, яка її подала, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, третьої, п`ятої статті 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і беруть на себе усі обов`язки позивача. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Необхідною умовою набуття статусу третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, є дотримання таких критеріїв: 1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмета спору); 2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам); 3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження). Дотримання цих критеріїв необхідно оцінювати та з`ясовувати під час прийняття рішення щодо вступу в справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги (схожий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.09.2019 у справі № 910/12463/18, від 27.09.2019 у справі № 904/323/19, від 11.11.2020 у справі № 912/2751/16).

В пунктах 5.16- 5.18, 5.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 916/542/18, на яку обґрунтовано послався суд апеляційної інстанцій в оскаржуваній постанові, викладено такі правові висновки: «… таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Передбачене статтею 49 ГПК України право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним. Таке право можна реалізувати лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства».

У свою чергу, в пунктах 5.18, 5.26 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 916/3245/17 викладено такі правові висновки: «… на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме на предмет спору у справі. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Відтак, вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові».

Водночас у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.04.2024 у справі № 910/10699/21 та від 02.04.2018 у справі № 905/121/15 викладено висновки про те, що: 1) самостійність вимог полягає в тому, що саме третя особа перебуває у правовідносинах із відповідачем, і що саме її право порушене. Тобто третя особа із самостійними вимогами заперечує/частково заперечує вимогу(ги) позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь; 2) самостійність вимог третьої особи полягає в тому, що третя особа вважає ніби в матеріальних правовідносинах із відповідачем перебуває саме вона і саме її право порушено відповідачем. Така особа заперечує вимогу позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь. Третя особа із самостійними вимогами процесуально протиставляє себе не лише відповідачу, а й позивачу, а її вимоги до відповідача є конкуруючими із вимогами позивача.

З викладеного слідує, що передбачена статтею 49 ГПК України можливість особи вступити у справу шляхом подання позову з метою захисту її порушеного права обмежена, зокрема, предметом спору (об`єктом, з приводу якого виник спір) та суб`єктним складом осіб за первісним позовом. При цьому набуті відповідно до положень частини третьої цієї статті права третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, мають використовуватися цією стороною з урахуванням наведених вище обмежень, адже у разі подальшого з`явлення додаткових (нових) позовних вимог, у тому числі із залученням нових учасників процесу (наприклад, додаткового відповідача) втрачається сенс вступу такої особи у вже існуючу справу з метою вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь. Як неодноразово виснував Верховний Суд, вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Суд зазначає, що прохальна частина позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод Резонанс" містить вимогу про скасування рішення Антимонопольного комітету України №970-р від 18.12.2025.

В свою чергу, прохальна частина заяви Приватного підприємства "Касові системи та технології" містить вимогу про скасування пунктів 1, 2, 3, 4, 5 рішення Антимонопольного комітету України №970-р від 18 грудня 2025 року.

Відтак вимоги, заявлені позивачем у даній справі, та вимоги, заявлені третьою особою, є ідентичними, а отже, третя особа не заявляє самостійних вимог на предмет спору, що не узгоджується з нормами статті 49 ГПК України.

З огляду на вищевикладене, третьою особою за змістом заяви про вступ у справу як третьої особи з самостійними вимогами не заявлено самостійних вимог щодо предмета спору, зі змісту заяви про вступ у справу в якості третьої особи не вбачається, що заявник претендує на свою користь на те матеріальне благо, яке намагається захистити позивач шляхом подання позову до суду.

За таких обставин позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Приватного підприємства "Касові системи та технології" підлягає поверненню заявнику.

Оскільки до позову третьої особи з самостійними вимогами застосовуються положення статті 180 ГПК України, то відповідно до ч. 6 статті 180 ГПК України, така заява підлягає поверненню заявнику, а її копія долучається до матеріалів справи.

Суд роз`яснює, що заява повертається заявнику саме через порушення норми щодо заявлення позову третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору у даній справі, з огляду на що заявник не позбавлений можливості захистити право, яке він вважає порушеним, шляхом подачі окремого позову не в рамках провадження у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 49, 180, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Приватного підприємства "Касові системи та технології"- повернути заявнику разом з усіма доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Олександр Мандриченко