УХВАЛА

30 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 922/2828/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Міра Енерго» (далі - ТОВ «Міра Енерго», скаржник)

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026

у справі за позовом ТОВ «Міра Енерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Східбуд»

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Міра Енерго» 23.03.2026 через Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 (повний текст постанови складено 17.03.2026) у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Східбуд» (далі - ТОВ «НВК «Східбуд») на рішення Господарського суду Харківської області від 19.11.2025 у справі №922/2828/25 за позовом ТОВ «Міра Енерго» до ТОВ «НВК «Східбуд» про стягнення 8 157 947,85 грн, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 для розгляду справи №922/2828/25 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючої, Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.

До Верховного Суду від ТОВ «Міра Енерго» 24.03.2026 через Електронний суд надійшла заява про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення, в якій скаржник просить зупинити виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 в частині стягнення витрат на судовий збір у справі №922/2828/25 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

ТОВ «Міра Енерго» у касаційній скарзі з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, що підставою касаційного оскарження постанови апеляційного суду є неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених в наступних постановах Верховного Суду:

щодо норм частин другої, третьої статті 6, пункту 1 частини другої, частини шостої статті 11, статті 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) - правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 та в постановах Верховного Суду від 29.01.2026 у справі №910/15980/24, від 26.09.2025 у справі №910/15997/24, від 21.02.2018 у справі №910/12382/17;

щодо норми статті 629 ЦК України - правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22.10.2025 у справі №922/784/25, від 11.03.2026 у справі №910/13861/24;

щодо норм частини четвертої статті 882 ЦК України - правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28.01.2025 у справі №916/506/23, від 16.09.2022 у справі №913/703/20, від 07.12.2018 у справі №910/23196/17;

щодо норм статей 610, 611, 875 ЦК України - правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №922/1119/18;

щодо норми пункту 50 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668 - правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/7446/18;

щодо норми пункту 6 статті 3 ЦК України - правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2026 у справі №911/969/24, в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17, у постановах Верховного Суду від 29.07.2022 у справі №495/6578/17, від 01.12.2021 у справі №752/14554/15-ц, від 08.05.2018 у справі №910/1873/17;

щодо норми частини першої статті 627 ЦК України - правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі №904/8299/17;

щодо норм частини п`ятої статті 161, статей 118, 119, пункту 3 частини першої статті 42 ГПК України - правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №917/1338/18;

щодо норм пункту 5 частини третьої статті 2, частини першої статті 14, частини другої статті 237, частини першої статті 269, частини першої статті 270 ГПК України - правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 16.10.2025 у справі №910/12561/23;

щодо норми частини першої статті 266 ГПК України - правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25.02.2026 у справі №922/4571/14;

щодо норм статті 86 ГПК України - правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 04.06.2024 у справі №910/466/22, від 06.05.2025 у справі №912/384/24.

Також скаржник у касаційній скарзі з посиланням на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України зазначає на порушенні апеляційним судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, суд апеляційної інстанції не дослідив належним чином зібрані у справі докази.

З огляду на викладене касаційна скарга ТОВ «Міра Енерго» подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, а саме пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України.

Відповідно до частини третьої статті 294 ГПК України питання про відкриття касаційного провадження у справі вирішується колегією суддів у складі трьох суддів не пізніше двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня надходження заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, визначеному статтею 292 цього Кодексу.

Отже, на момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України.

Касаційна скарга подана в межах строку на касаційне оскарження постанови у цій справі враховуючи дату її ухвалення та складення її повного тексту.

Щодо заяви про зупинення виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 в частині стягнення витрат на судовий збір у справі №922/2828/25 до закінчення її перегляду в касаційному порядку, яка мотивована тим, що зупинення виконання постанови апеляційного суду (в частині стягнення витрат на судовий збір) є необхідним для забезпечення балансу інтересів сторін, запобігання порушенням прав особи, яка подала касаційну скаргу, які можуть настати у зв`язку з неможливістю або ускладненням повороту виконання постанови суду апеляційної інстанції у разі її скасування.

Також скаржник зазначає, що за змістом оскаржуваної постанови апеляційного суду, сумою стягнення є не основна заборгованість, присуджена судом за результатом розгляду спору по суті, а судові витрати, які складаються з судового збору, а тому, на його думку, оскільки у зв`язку з поданням позивачем касаційної скарги на постанову апеляційного суду, спір між сторонами остаточно ще не вирішено, то у такому разі зупинення виконання оскаржуваної постанови апеляційного суду в частині стягнення витрат на судовий збір вважатиметься дієвим механізмом забезпечення балансу інтересів сторін у цій справі до закінчення перегляду оскаржуваного судового рішення в касаційному порядку та вважає, що, зокрема, зупинення виконання оскаржуваної постанови апеляційного суду в частині стягнення витрат на судовий збір не порушить балансу інтересів сторін, оскільки фактично таке зупинення призведе лише до того, що протягом строку перегляду вказаної постанови Верховним Судом, грошові зобов`язання позивача з відшкодування відповідачу понесених ним витрат на судовий збір за вказаною постановою вважатимуться не виплаченими.

З аналізу абзацу другого частини четвертої статті 294 та статті 332 ГПК України вбачається, що заява про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії.

Повноваження суду стосовно зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії унормовано положенням частини першої статті 332 ГПК України, відповідно до якого суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Однак необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Заява про зупинення виконання судових рішень або зупинення їх дії, має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, а й бути обґрунтованою посиланням на конкретні обставини (утруднення повторного розгляду справи, перешкоди у здійсненні повороту виконання, запобігання порушенню прав осіб, які брали / не брали участі у розгляді справи, але рішенням суду вирішено питання про їх права та обов`язки) та наявністю доказів в підтвердження таких обставин (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 28.10.2019 у справі №904/94/19).

Верховний Суд виходить з того, що сумніви скаржника щодо дотримання судом попередньої інстанції норм права під час постановлення оскарженого судового рішення покладені в основу касаційної скарги та за умов дотримання їх відповідності нормам ГПК України є підставою для перегляду цього рішення судом касаційної інстанції. Водночас вони (аргументи для касаційного оскарження) не обґрунтовують підстави для зупинення виконання оскарженого рішення або зупинення його дії та не можуть аргументовано свідчити про таку необхідність.

Сама по собі незгода учасника судового процесу із судовим рішенням не є достатньою підставою для зупинення його виконання або для зупинення його дії, оскільки правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судові рішення.

Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

У разі зміни або скасування судового рішення після його виконання статтею 333 ГПК України унормовано вирішення питання про поворот виконання рішення, постанови.

При цьому Верховний Суд виходить з того, що навіть саме по собі проведення виконавчих дій не є безумовною підставою для зупинення судом касаційної інстанції виконання (дії) оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанцій, що набрали законної сили і є обов`язковими до виконання (стаття 129-1 Конституції України, стаття 326 ГПК України).

Суд має право зупинити виконання судових рішень, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином і навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Разом з тим в ухвалі про зупинення виконання судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.

Оцінюючи заяву, Суд зазначає, що саме по собі твердження скаржника, що судове рішення прийняте з порушенням не свідчать про автоматичну необхідність їх зупинення. Право на оскарження само по собі не є причиною зупинення виконання судового рішення.

За змістом статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Крім того, Касаційний господарський суд враховує те, що необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (§ 43).

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Суд враховує, що у заяві скаржника про зупинення виконання судового рішення не наведені аргументовані та обґрунтовані доводи, що дають підстави для висновку про необхідність зупинення його виконання та не підтверджені поданими доказами. При цьому Суд виходить з того, що твердження є декларативними припущеннями, не є такими, що є підставою для зупинення, адже відсутні докази на підтвердження факту необхідності зупинення виконання оскаржуваного судового рішення та не обґрунтовують підстави для зупинення виконання оскарженого рішення, оскільки аргументовано не свідчать про таку необхідність, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо воно буде скасовано.

Враховуючи викладене, зупинення виконання судових рішень в силу статті 332 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, та беручи до уваги, що однією із засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення й з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції належно обґрунтованих і підтверджених підстав для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржуваного судового рішення, в задоволенні клопотання скаржника слід відмовити.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, які не є очевидно неприйнятними, письмову форму матеріалів справи №922/2828/25, з огляду на технічний стан функціонування та наповнення Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи на момент прийняття ухвали, Суд доходить висновку про необхідність витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 290, 294, 314 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №922/2828/25 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міра Енерго» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026.

2. Призначити розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні Касаційного господарського суду на 28 квітня 2026 року о 12:20 у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, кімн. №302.

3. Інший учасник справи має право подати відзив на касаційну скаргу до 14 квітня 2026 року до Верховного Суду Касаційного господарського суду шляхом надсилання/подання процесуальних документів через Електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремих підсистем (модулів), що забезпечує обмін документами. Реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) не позбавляє права на подання документів у паперовій формі. Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

4. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Міра Енерго» у задоволенні заяви про зупинення виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 в частині стягнення витрат на судовий збір у справі №922/2828/25 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

5. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. Суд роз`яснює, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду враховуючи наявність у Суду технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції та/або з урахуванням воєнного стану сторони можуть подати до Верховного Суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

6. Витребувати матеріали справи №922/2828/25 Господарського суду Харківської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міра Енерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Східбуд» про стягнення коштів.

7. Копії ухвали надіслати до Господарського суду Харківської області та Східного апеляційного господарського суду для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов