УХВАЛА

16 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/22/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В., - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 (колегія суддів: Шапран В. В., Буравльова С. І., Андрієнко В. В.) у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Запоріжкокс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валідус Спецавто" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Приватне акціонерне товариство "Запоріжкокс" (далі - ПрАТ "Запоріжкокс") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Валідус Спецавто" (далі - ТОВ "Валідус Спецавто") про стягнення неустойки у розмірі 814 680,00 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором поставки від 26.07.2021 № 19/2021/557 в частині поставки товару, з огляду на що позивачем заявлено до стягнення з відповідача неустойку в розмірі 814 680,00 грн за період із 25.04.2022 по 29.11.2022.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. 26.07.2021 року між ПрАТ "Запоріжкокс" (покупець) та ТОВ "Валідус Спецавто" (постачальник) було укладено договір поставки № 19/2021/557 (далі - договір), за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується оплатити та прийняти транспортний засіб, який володіє індивідуальними ознаками, та його складові частини (далі - товар) на умовах, передбачених цим договором.

4. Згідно з пунктом 2.1 договору найменування, модель товару, комплектація, найменування додаткового обладнання, аксесуарів, кількість та ціна вказуються в специфікаціях (додатках) до цього договору, що є невід`ємною частиною договору (далі - специфікації).

5. Пунктом 4.1 договору встановлено, що поставка товару здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, зазначених у специфікаціях, і включають в себе всі податки, збори та інші обов`язкові платежі та інші витрати постачальника, пов`язані з постачанням товару.

6. Відповідно до пункту 5.2 договору оплата за поставлений товар буде проводитися протягом терміну, зазначеного у специфікаціях, який обчислюється з дати поставки товару та надання документів, зазначених у пункті 6.3 цього договору.

7. За невиконання або неналежне виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (пункт 7.1 договору).

8. За умовами пункту 7.3 договору у випадку порушення термінів або обсягів поставок товару більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів постачальник сплачує покупцеві неустойку в розмірі 0,05 % від вартості непоставленого в строк товару за кожен календарний день прострочення строків поставки товару, при цьому неустойка нараховується постачальнику, починаючи з першого календарного дня порушення термінів або обсягів поставок товару.

9. Відповідно до пункту 8.1 договору при настанні виняткових погодних умов або стихійних явищ природного характеру (землетруси, повені, урагани, торнадо, буреломи, снігові замети, ожеледь, град, руйнування в результаті блискавки, заморозки, замерзання моря, проток, портів перевалів, пожежі, посухи, просідання або зсув ґрунту тощо), лих техногенного та антропогенного походження (аварії, вибухи, пожежі, хімічне або радіаційне забруднення територій тощо), обставин соціального, політичного та міжнародного походження (загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, ворожі атаки, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, обурення, акти тероризму, диверсії, піратство, заворушення, вторгнення, революції, повстання, обмеження комендантської години, експропріації, примусові вилучення, захоплення підприємств, реквізиції, громадські демонстрації або хвилювання, протиправні дії третіх осіб, тривалі перерви в роботі транспорту, епідемії, страйки, бойкоти, блокади, ембарго, закриття морських проток, заборони (обмеження) експорту / імпорту, інші, в т. ч. міжнародні санкції, рішення, акти або дії органів державної влади або місцевого самоврядування тощо), які є надзвичайними, непередбачуваними, невідворотними і непереборними обставинами, наслідком яких є неможливість протягом певного часу частково або в повній мірі виконання зобов`язань за даним договором, сторони звільняються від відповідальності за невиконання тих своїх зобов`язань, виконання яких стало неможливим внаслідок дії форс-мажорних обставин (за винятком зобов`язань, термін виконання яких настав до дати виникнення таких обставин), відповідно до часу дії форс-мажорних обставин, при цьому, термін виконання всіх зобов`язань за цим договором збільшується пропорційно часу, протягом якого будуть діяти такі обставини. Після припинення дії форс-мажорних обставин всі перенесені зобов`язання підлягають виконанню в порядку, передбаченому цим договором, з урахуванням пропорційності продовження терміну їх виконання на період дії форс-мажорних обставин.

10. Згідно з пунктом 8.2 договору сторона, для якої наступили форс-мажорні обставини, зобов`язана без необґрунтованих затримок повідомити у письмовій формі іншу сторону про їх настання або припинення. Факти, викладені в повідомленні про настання форс-мажорних обставин, підлягають підтвердженню Торгово-промисловою палатою України, сертифікат якої після його отримання, але не пізніше 20 (двадцятого) календарного дня з дати повідомлення про настання форс-мажорних обставин, також направляється стороною, для якої наступили форс-мажорні обставини, іншій стороні.

11. У випадку якщо форс-мажорні обставини тривають більше 60 (шістдесяти) календарних днів, сторони можуть виступити з ініціативою про розірвання договору (пункт 8.3 договору).

12. За умовами пункту 8.4 договору настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання сторонами зобов`язань, строк виконання яких настав до дати виникнення таких обставин, а також для звільнення сторін від відповідальності за таке невиконання.

13. Договір діє до 20.07.2022, але в будь-якому випадку до повного і належного виконання сторонами всіх взятих на себе зобов`язань, в тому числі гарантійних (пункт 10.5 договору).

14. Відповідно до вимог специфікації від 26.07.2021, яка є додатком № 1 до договору, сторони погодили поставку пожежно-рятувального автомобіля для пожежогасіння і проведення рятувальних робіт (пожежна машина середнього класу) АЦ-4,5-50 на базі MAN TGM 15.320 з потужністю двигуна 320 л. с., виробник - ТОВ "Валідус Спецавто", кількістю 1 шт., загальною вартістю 7 440 000 грн з ПДВ.

15. Пунктом 4 специфікації визначено, що строк поставки складає 260-280 календарних днів, але не пізніше 25.03.2022 включно, з можливістю відстрочення поставки до 30 календарних днів без застосування штрафних санкцій з боку покупця.

16. Додатком № 2 до договору від 26.07.2021 № 19/2021/557 сторонами було підписано технічну специфікацію на автоцистерну пожежну, яка пропонується для постачання ПрАТ "Запоріжкокс".

17. 03.06.2022 року ТОВ "Валідус Спецавто" звернулося до ПрАТ "Запоріжкокс" із листом № 136/17-01 "Повідомлення про розірвання договору", у якому відповідач вказав, що внаслідок воєнних дій та обстрілів у районі виробництва в цехах ТОВ "Валідус Спецавто" було вибито склопакети, з`явилися перебої в постачанні електроенергії, які не можна було компенсувати роботою генераторів. Також частину співробітників було мобілізовано та частиною співробітників було укладено контракти добровільно. У постачальників з`явилися проблеми з логістикою, деякі постачальники взагалі припинили роботу та поставки, оскільки знаходяться на тимчасово окупованих територіях. Наведене в сукупності є форс-мажорними обставинами, які призвели до значних затримок виробництва транспортних засобів. Крім того, ТОВ "Валідус Спецавто" було отримано лист Державної служби України з надзвичайних ситуацій "Про вжиття заходів захисту інтересів держави та населення", яким було повідомлено, що у зв`язку з агресією Російської Федерації та активними бойовими діями на території України при виконанні завдань було втрачено, зокрема, значну кількість автомобілів спеціального призначення, у зв`язку з чим Державна служба України з надзвичайних ситуацій затребувала від ТОВ "Валідус Спецавто" передати готову спецтехніку та техніку, яка виготовляється, до переліку якої входить і автомобіль, що виготовлявся на замовлення позивача. Враховуючи викладене, відповідач просив підписати додаткову угоду про розірвання договору поставки від 26.07.2022 № 19/2021/557.

18. На підтвердження настання форс-мажорних обставин відповідач надав лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.

19. У відповідь на вказаний лист ТОВ "Валідус Спецавто" від 03.06.2022 № 136/17-01 позивач засобами електронного зв`язку повідомив про відмову у розірванні договору, а також зауважив на застосуванні заходів відповідальності за порушення умов договору, а саме неустойки в розмірі 0,05 % від вартості непоставленого в строк товару за кожний день прострочення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

20. 24.07.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про задоволення позову.

21. Місцевий господарський суд встановив факт порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань щодо строків поставки товару, тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 814 680,00 грн. Крім того, суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за порушення строків поставки товару, з урахуванням приписів частини шостої статті 232 Господарського кодексу України (далі - ГК України; далі - у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) у її взаємозв`язку з пунктом 7 розділу IX "Прикінцеві положення" ГК України, дійшов висновку про його обґрунтованість та відповідність фактичним обставинам справи, умовам договору й нормам чинного законодавства.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

22. 28.10.2025 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою скасував рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 та прийняв нове рішення про часткове задоволення позову.

23. Суд апеляційної інстанції не погодився з висновком місцевого господарського суду щодо правомірності нарахування позивачем пені за період, що перевищує шість місяців, зазначивши, що застосування пункту 7 розділу IX "Прикінцеві положення" ГК України у цьому випадку є безпідставним. Водночас зазначив, що постанови Верховного Суду від 27.02.2024 у справі № 911/858/22 та від 20.11.2024 у справі № 911/3331/23 не містять правових висновків, які могли б бути враховані судом на підставі частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у цій справі, а також не є остаточними, оскільки суд касаційної інстанції скасував постанови суду апеляційної інстанції та передав справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

24. Крім того, за результатами перевірки, заявленої позивачем, до стягнення пені суд апеляційної інстанції здійснив її перерахунок відповідно до приписів чинного законодавства та дійшов висновку, що з урахуванням визначеного судом періоду прострочення (за період із 25.04.2022 по 25.10.2022) розмір пені становить 684 480,00 грн, а отже, є меншим, ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем (814 680,00 грн), а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій підлягають частковому задоволенню в сумі, визначеній судом, а саме 684 480,00 грн.

Короткий зміст касаційної скарги

25. 20.11.2025 ПАТ "Запоріжкокс" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

26. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначаючи про те, що судом апеляційної інстанції не враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 27.02.2024 у справі № 911/858/22 та від 20.11.2024 у справі № 911/3331/23, щодо застосування частини шостої статті 232 ГК України у взаємозв`язку із пунктом 7 розділу IX "Прикінцеві положення" ГК України щодо можливості нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання більше ніж за шість місяців.

27. Одночасно у касаційній скарзі позивач навів попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються із судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 4844,80 грн та витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, згідно з яким розмір таких витрат становить 20 000,00 грн, докази понесення яких будуть надані Суду у законодавчо встановлені строки.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

28. Відповідач не скористався наданим йому статтею 295 ГПК України правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Мотивувальна частина

29. Проаналізувавши встановлені судами попередніх інстанцій обставини та надавши оцінку доводам, наведеним скаржником у касаційній скарзі, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність передати справу на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на підставі частини другої статті 302 ГПК України, оскільки вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати.

30. Під час касаційного перегляду колегія суддів з`ясувала, що колегія суддів з розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийняла постанову від 29.01.2026 у справі № 910/6337/23, у якій зазначила про можливість продовження на строк дії карантину нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання більше ніж за шість місяців, передбачених частиною шостою статті 232 ГК України, в її взаємозв`язку з пунктом 7 розділу IX "Прикінцеві положення" ГК України.

31. У своїх висновках у справі № 910/6337/23 колегія суддів також посилається на постанови Верховного Суду від 27.02.2024 у справі № 911/858/22, від 30.10.2024 у справі № 911/1297/21, від 20.11.2024 у справі № 911/3331/23, від 12.03.2025 у справі № 911/956/24 з аналогічною правовою позицією та зазначає про відсутність підстав для відступу від неї. Серед вказаних справ також є постанови, висновки у яких, на думку заявника касаційної скарги, не було враховано судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

32. Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду касаційної інстанції щодо можливості нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання більше ніж за шість місяців, передбачених частиною шостою статті 232 ГК України, з у рахуванням пункту 7 розділу IX "Прикінцеві положення" ГК України, з огляду на таке.

33. За загальним правилом, визначеним частиною шостою статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

34. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон) було доповнено розділ IX "Прикінцеві положення" ГК України таким пунктом: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

35. За висновками Великої Палати Верховного Суду, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 815/1226/18 (пункт 80), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 42), від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19).

36. Тлумачення законодавства судам слід здійснювати системно, враховувати правову природу спірних відносин, загальну спрямованість законодавства та права України в цілому, а результат тлумачення законодавства має бути розумним та справедливим (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України). Зокрема, законодавство слід тлумачити у відповідності з розумними цілями регулювання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 911/1278/20 (пункт 7.33).

37. Щодо загального напрямку змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) слід зазначити таке.

38. У пояснювальній записці до проєкту Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)" зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 запроваджено карантинні заходи з метою протидії поширенню коронавірусу COVID-19. Також запроваджені обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19 і на рівні територіальних одиниць, у тому числі встановлений режим надзвичайної ситуації у кількох областях України.

Враховуючи те, що поширення коронавірусу COVID-19 відбувається у багатьох країнах світу, як наслідок стрімко знижується ділова та економічна активність, знижуються обсяги виробництва, надходження до державного та місцевих бюджетів, збільшується безробіття, зростає попит на соціально значущі товари та товари протиепідемічного призначення, у тому числі і в Україні.

При цьому до основних положень законопроєкту було віднесено, зокрема, запровадження підтримки для працівників та роботодавців в умовах поширення коронавірусу COVID-19; розширення підстав для продовження процесуальних строків, встановлених судом або законом; забезпечення здійснення виплати соціальної допомоги, продовження строку звернення за соціальною допомогою та строків виплат соціальної допомоги; відтермінування подання звітів, статистичної інформації до контролюючих органів.

39. Зокрема, пунктом 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

40. Отже, такі законодавчі зміни були спрямовані на забезпечення права особи на судовий захист шляхом продовження строків позовної давності.

41. Також у пояснювальній записці до Закону України від 02.04.2020 № 3297 "Про внесення змін до Господарського кодексу України (щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19)" вказано, що запровадження змін, передбачених проєктом, дозволить уповільнити економічний спад, зберегти підприємства від банкрутства, зберегти робочі місця, сприяти наповненню державного та місцевих бюджетів, пришвидшити відновлення економіки після закінчення карантину, сприяти зростанню доходів роботодавців і працівників, сприяти забезпеченню своєчасної виплати заробітних плат тощо.

42. Таким чином, колегія суддів вважає, що у цьому випадку законодавцем не було скасовано обмеження щодо періоду нарахування пені, а вказані законодавчі зміни спрямовані на забезпечення права сторони на звернення з позовом про захист свого права шляхом продовження строку на звернення до суду з відповідними вимогами, що відповідає меті Закону, спрямованого на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

43. Водночас висновки суду касаційної інстанції про можливість збільшення строку нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання понад строк, установлений частиною шостою статті 232 ГК України, згідно з приписами пункту 7 розділу IX "Прикінцеві положення" ГК України є суто формальним тлумаченням Закону без урахування його загальної спрямованості.

44. Стосовно справи, що розглядається, з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 29.01.2026 у справі № 910/6337/23, скасування обмежень періоду нарахування пені створює для відповідача додатковий необґрунтований та несправедливий тягар щодо оплати штрафних санкцій, які були обмежені шестимісячним строком.

45. Отже, судове рішення об`єднаної палати є необхідним для подальшого розвитку права та забезпечення єдності судової практики для уникнення різних підходів у тлумаченні та застосуванні положень частини шостої статті 232 ГК України у взаємозв`язку з приписами пункту 7 розділу IX "Прикінцеві положення" ГК України.

46. За змістом частини першої статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" основною функцією Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України є забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку і спосіб, визначені процесуальним законом.

47. Відповідно до частини другої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

48. Положеннями частин першої, третьої і четвертої статті 303 ГПК України передбачено, що питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій-четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу.

49. Наведена норма процесуального права зобов`язує колегію суддів у разі необхідності відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати, передати справу на розгляд об`єднаної палати. Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права.

50. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Суд повинен мати ґрунтовні підстави: його попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання.

51. Так, відступленням від висновку треба розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16).

52. Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

53. З огляду на зазначене, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи № 910/22/24 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з підстав, викладених у цій ухвалі.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Справу № 910/22/24 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач