РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.03.2026Справа № 910/306/26
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/306/26.

За позовом Мобільного рятувального центру швидкого реагування «Суми» Державної служби України з надзвичайних ситуацій

До Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТИНЕНТ-СТАЛЬ»

про стягнення неустойки у розмірі 4 272, 91 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Мобільний рятувальний центр швидкого реагування «Суми» Державної служби України з надзвичайних ситуацій звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТИНЕНТ-СТАЛЬ» про стягнення неустойки у розмірі 4 272, 91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем власних зобов`язань за договором про закупівлю товару №134 від 13.06.2025 в частині своєчасної поставки обумовленого товару, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 1 424, 30 грн та штраф у розмірі 2 848, 61 грн.

15.01.2026 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, залишив її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 15.01.2026 для усунення недоліків позовної заяви.

16.01.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (зареєстрована судом 19.01.2026).

22.01.2026 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи №910/306/26 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

І. Фактичні обставини, встановлені судом.

13.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНТИНЕНТ-СТАЛЬ», як постачальником (відповідач) та Міжрегіональним центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій, як замовником (відповідач) укладено договір про закупівлю товару №134.

Наказом голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій №1254 від 09.10.2025 змінено найменування Міжрегіонального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій на Мобільний рятувальний центр швидкого реагування «Суми» Державної служби України з надзвичайних ситуацій.

Договір діє до 15.12.2025. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії (пункту 10.2., 10.3. договору №134 від 13.06.2025).

Згідно пункту 1.1. договору №134 від 13.06.2025, постачальник зобов`язується поставити, передати у власність замовнику: трубу профільну 30*30*2,0 згідно коду ДК 021:2015-44330000-2 «Будівельні прути, стрижні, дроти та профілі» (товар), а замовник приймає та оплачує цей товару, найменування, характеристика, асортимент, кількість, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру, загальна ціна товару, визначена сторонами у Специфікації (Додаток 1 до договору) та технічною специфікацією в додатку 2, що є невід`ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.2. договору №134 від 13.06.2025 встановлено, що загальна ціна договору становить 40 694, 40 грн, в т.ч. ПДВ - 6 782, 40 грн.

Відповідно до пункту 4.9. та 4.10. договору №134 від 13.06.2025, строк поставки протягом 10 календарних днів з моменту надання заявки замовником постачальнику. Заявка або будь-який інший документ (кореспонденція) за договором, які оформлюються виключно за підписом замовника, подається замовником на адресу постачальника, одним із способів на вибір замовника:

- шляхом відправлення електронного листа на електронну пошту постачальника з додаванням до такого листа скан-копії відповідного документу, підписаного замовником, в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. У даному випадку відповідний документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення замовником на електрону адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка поштового повідомлення з поштового програмного забезпечення замовнику (п.п. 4.10.1);

- шляхом надіслання оригіналу відповідного документу у паперовому вигляді на адресу постачальника, зазначену в договорі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (п.п. 4.10.2.);

- шляхом передачі її уповноваженому представнику постачальника, що підтверджується власноручним підписом такого представника(п.п. 4.10.2.);

У випадку направлення відповідного документу декількома з перелічених у договорі способів, датою отримання постачальником відповідного документа замовника вважається найбільш рання дата отримання такого документу (абз. 3 п.п. 4.10.2.).

Позивач стверджує, що направив 13.06.2025 на електронну пошту відповідача заявку вих.№/7702 від 13.06.2025 на поставку товару протягом 10 днів.

Проте, відповідач поставив обумовлений товар лише 28.07.2025, що підтверджується видатковою накладною №РН-0000722.

У відповідності до пункту 8.2. договору №134 від 13.06.2025, у разі порушення строків поставки або недопоставки товару постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості товару, за яким допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення більше 30 днів постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% від вказаної вартості непоставлених товарів. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Позивач направляв засобами поштового зв`язку на адресу місцезнаходження відповідача претензію вих.№/7702 від 25.07.2025 та претензію вих.№/7702 від 01.08.2025 в яких просив відповідача сплатити штрафні санкції. Крім того, до зазначених претензій позивач долучав заявку на поставку товару від 13.06.2025.

Однак, відповідач відповіді на претензії не надав та штрафні санкції не сплатив.

Відтак, позивач змушений був звернутись до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути з останнього за прострочення вчасної поставки товару пеню у розмірі 1 424, 30 грн та штраф у розмірі 2 848, 61 грн.

II. Предмет позову та підстави позову.

Предметом позову у справі є матеріально-правова вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього неустойки у розмірі 4 272, 91 грн (пеня, штраф).

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач поставив обумовлений товар з порушенням узгодження строку, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу пеню та штраф.

IV. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

Суд констатує, що відповідач в силу приписів частини 6, 7 статті 6, пункту 2 частини 6, частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 17, 37, 42 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомуційної системи, затверджено рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021 та згідно пункту 41 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 по справі №459/3660/21 належним чином повідомлений про розгляд даної справи та можливість подати відзив на позовну заяву, що підтверджується повідомлення про доставку процесуального документу, а саме ухвали від 22.01.2026 (про відкриття провадження у справі) до електронного кабінету ТОВ «КОНТИНЕНТ-СТАЛЬ» (відповідач), яке міститься в матеріалах справи.

Так, ухвалу від 22.01.2026 відповідач отримав 22.01.2026 о 23:34.

Тому, в силу приписів абзацу 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України вважається, що відповідач отримав ухвалу суду від 22.01.2026 - 23.01.2026.

Однак, правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/306/26, втім відзив або заяву про продовження/поновлення строку для його подання до суду не подав впродовж розумного строку, а відтак, відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи підтверджується наявними в матеріалах справи доказами здійснення відповідачем поставки товару за договором №134 від 13.06.2025 з простроченням узгодженого строку?

- чи підлягають позовні вимоги задоволенню?

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Договір, укладений між сторонами, є договором поставки, а відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 1, 2 стаття 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 стаття 655 Цивільного кодексу України).

Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і водночас набуває права вимагати його оплати, а покупець зі свого боку набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити оплату (пункт 8.3. постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.06.2022 у справі №922/2115/19).

Як підтверджено матеріалами справи, 13.06.2025 між сторонами укладено договір про закупівлю товару №134 за умовами якого відповідач зобов`язується поставити, передати у власність позивача трубу профільну 30*30*2,0 згідно коду ДК 021:2015-44330000-2 «Будівельні прути, стрижні, дроти та профілі», а позивач приймає та оплачує зазначений товар.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (частина 1 стаття 632 Цивільного кодексу України).

Сторони у пункті 2.2. договору №134 від 13.06.2025 узгодили, що загальна ціна договору становить 40 694, 40 грн.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар (пункт 1 частина 1 стаття 664 Цивільного кодексу України).

Умовами договору №134 від 13.06.2025 передбачено, що поставка обумовленого товару здійснюється протягом 10-ти календарних днів з моменту надання позивачем відповідної заявки на поставку відповідачу. Заявка надається відповідачу шляхом (1) направлення на електронного пошту відповідача; (2) направлення засобами поштового зв`язку на адресу місцезнаходження відповідача; (3) шляхом вручення нарочно уповноваженому представнику відповідача.

Позивач стверджує, що надіслав відповідну заявку на поставку товару (вих.№/7702 від 13.06.2025) на електронну пошту відповідача - 13.06.2026.

Відтак, на переконання позивача, відповідач зобов`язаний був поставити товар згідно пункту 4.9. договору №134 від 13.06.2025 до 23.06.2026 включно.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар (пункт 1 частина 1 стаття 664 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач поставив позивачу обумовлений у договорі №134 від 13.06.2025 товар на загальну суму 40 694, 40 грн - 28.07.2025. Вказані обставини підтверджуються наявною у матеріалах справи копіює видаткової накладної №РН-0000722 від 28.07.2025.

Таким чином, позивач зазначає, що відповідач виконав зобов`язання з порушення умов договору №134 від 13.06.2025 в частині строку здійснення поставки (10 днів з моменту надання заявки).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом (стаття 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частина 1 стаття 611 Цивільного кодексу України).

Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (частина 1 статті 624 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені (частина 2, 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Із змісту частини 1 статті 546, частини 1 статті 547 Цивільного кодексу України слідує, що неустойка є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання, щодо якого правочин вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 8.2. договору №134 від 13.06.2025 передбачено, що у разі порушення строків поставки або недопоставки товару постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості товару, за яким допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення більше 30 днів постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% від вказаної вартості непоставлених товарів. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов`язання.

З огляду на зазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 24.06.2025 по 28.07.2025 та штраф у розмірі 7% від суми обумовленого товару.

Суд в свою чергу зазначає, що приписами частини 1 статті 74, частини 1 статті 73, частини 1 статті 76, частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України внормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, позивач обґрунтовуючи позовні вимоги стверджує, що відповідач прострочив поставку товару на понад 30 днів, оскільки умовами договору передбачено, що поставка товару відповідачем здійснюється протягом 10 днів з моменту отримання відповідної заяви (пункт 4.9.).

Позивач стверджує, що надіслав відповідну заявку відповідачу у порядку передбаченому пунктом 4.10., а саме підпунктом 4.10.1. - на електронну пошту відповідача. На підтвердження вказаних мотивів позивач долучив до матеріалів справи роздруківку з електронної пошти відправника та роздруківку направлення із системи електронного документообігу «АСКОД».

В підпункті 4.10.1. пункту 4.10. договору №134 від 13.06.2025 зазначено наступне: «шляхом відправлення електронного листа на електронну пошту постачальника з додаванням до такого листа скан-копії відповідного документу, підписаного замовником, в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. У даному випадку відповідний документ вважається отриманим постачальником з дати його направлення замовником на електрону адресу постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка поштового повідомлення з поштового програмного забезпечення замовнику».

Тобто, підтвердженням отримання відповідачем заявки на поставку товару є роздруківка поштового повідомлення з поштового програмного забезпечення в якій відображено надсилання заявки на електронну адресу постачальника.

Натомість, з наданих позивачем роздруківок програмного забезпечення щодо надсилання заявки від 13.06.2025 вбачається, що вказана заявки була надіслана позивачем на електронну пошту: .

В той час коли електронна пошта відповідача згідно реквізитів договору №134 від 13.06.2025 та додатків до нього, а також відомостей, які зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є - .

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (стаття 526 Цивільного кодексу України).

Отже, суд констатує, що надані позивачем докази надсилання відповідачу (за твердженнями позивача) заявки на поставку товару від 13.06.2025 не є допустимими доказами щодо надсилання заявки саме на погоджену сторонами договору адресу відповідача, а відтак, не підтверджують, що відповідач отримав заявку саме 13.06.2025.

Разом з тим, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що належним чином позивач направив відповідачу заявку від 13.06.2025 у порядку передбаченому підпунктом 4.10.2. пункту 4.10. договору №134 від 13.06.2025 з претензією вих.№/7702 від 25.07.2025 та претензію вих.№/7702 від 01.08.2025.

Абзацом 3 підпункту 4.10.2. пункту 4.10. договору №134 від 13.06.2025 передбачено, що у випадку направлення відповідного документу декількома з перелічених у договорі способів, датою отримання постачальником відповідного документа замовника вважається найбільш рання дата отримання такого документу.

Таким чином, оскільки належним чином позивач направив відповідачу заявку від 13.06.2025 лише 25.07.2025, а останній здійснив поставку обумовленого товару 28.07.2025 (ВН №РН-0000722 від 28.07.2025), суд констатує, що відповідач поставив позивачу товару у строк, передбачений пунктом 4.2. договору №134 від 13.06.2025.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням встановленого вище, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги недоведеними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак, заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

VI. Розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, суд покладає судовий збір за подання позовної заяви на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Мобільного рятувального центру швидкого реагування «Суми» Державної служби України з надзвичайних ситуацій до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНТИНЕНТ-СТАЛЬ» про стягнення неустойки у розмірі 4 272, 91 грн - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких