ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2026 р. Справа№ 910/13612/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - не з`явились

від відповідача - не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Суплай Інжиніринг"

на рішення Господарського суду м. Києва від 19.12.2025 р.

у справі № 910/13612/25 (суддя - Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Суплай Інжиніринг"

про стягнення 535564,09 грн,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Суплай Інжиніринг" про стягнення 535564,09 грн, з яких: 381199,65 грн заборгованості за договором оренди обладнання № 8-220324 від 22.03.2024 р., 76239,93 грн штрафу, 54905,39 грн пені, 5745,88 грн інфляційних втрат, 17473,24 грн 10% річних.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.11.2025 р. відкрито провадження у справі № 910/13612/25, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.12.2025 р. у справі № 910/13612/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пауер Суплай Інжиніринг" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що розрахунки, подані позивачем на підтвердження заявлених до стягнення сум, є необґрунтованими та такими, що не можуть бути покладені в основу судового рішення без їх належної перевірки, оцінки та коригування.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Суплай Інжиніринг" у справі № 910/13612/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 р. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/13612/25 та призначено до розгляду на 17.02.2026 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 р. задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Суплай Інжиніринг" про участь у судовому засіданні у справі № 910/13612/25 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 р. було відкладено розгляд справи до 17.03.2026 р. у зв`язку із неявною представників сторін.

У судове засідання 17.03.2026 р. представники сторін вдруге не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про час і місце розгляду скарги шляхом направлення до їх електронних кабінетів процесуальних документів у справі.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали про відкриття провадження від 19.01.2026 р. у справі № 910/13612/25 сторонам доставлено до електронних кабінетів 19.01.2026 р., доказом чого є довідки про доставку електронних документів від 23.01.2026 р., що містяться в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала від 19.01.2026 р. у справі № 910/13612/25 оприлюднена у реєстрі 20.01.2026 р.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

22.03.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пауер Суплай Інжиніринг" (далі - орендар) було укладено договір оренди обладнання № 8-220324 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання, перелік якого визначається орендарем у договорі або відповідних додатках до нього. Орендар використовує отримане за цим договором обладнання у власній господарській діяльності, дотримуючись вимог законодавства України та положень цього договору.

Згідно з п. 4.1 договору при передачі/поверненні кожної одиниці обладнання сторони підписують акт приймання-передачі. Перебіг строку оренди обладнання та відповідне нарахування орендної плати починається з дати вказаної сторонами у відповідному акті приймання-передачі обладнання, а закінчується - датою, вказаною сторонами у акті повернення обладнання з оренди.

Ціною договору є сума (загальна вартість) всього обсягу отриманих орендарем послуг з оренди обладнання за цим договором (п. 5.4 договору).

Як передбачено п. 5.5.1 договору, у будь-якому випадку орендар зобов`язаний сплатити суму орендної плати за час фактичного користування обладнанням не пізніше 5 числа наступного за звітнім місяця, за звітній місяць, незалежно від наявності у орендаря відповідного рахунка на оплату.

За п. 7.1 договору початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, за який нараховується орендна плата, починається з дня укладення сторонами акта передачі обладнання в оренду та закінчується днем укладення акту повернення обладнання з оренди.

Цей договір укладений строком на один календарний рік та вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони не висунули бажання про припинення дії цього договору до моменту або у момент закінчення строку дії, дія такого договору вважається продовженою на відповідний наступний календарний рік (п. 8.1 договору).

На виконання умов укладеного договору позивачем було надано відповідачу послуги з оренди обладнання на загальну суму 1345699,48 грн, що підтверджується складеними в електронній формі актами надання послуг, а саме:

- акт надання послуг № 1038 від 30.04.2024 р. на суму 97200,00 грн;

- акт надання послуг № 1572 від 28.05.2024 р. на суму 79200,00 грн;

- акт надання послуг № 392 від 31.01.2025 р. на суму 59000,00 грн;

- акт надання послуг № 393 від 31.01.2025 р. на суму 46999,94 грн;

- акт надання послуг № 668 від 28.02.2025 р. на суму 222599,90 грн;

- акт надання послуг № 1242 від 31.03.2025 р. на суму 250699,91 грн;

- акт надання послуг № 1654 від 30.04.2025 р. на суму 267399,90 грн;

- акт надання послуг № 2191 від 31.05.2025 р. на суму 182499,90 грн;

- акт надання послуг № 2574 від 25.06.2025 р. на суму 12099,93 грн;

- акт надання послуг № 2938 від 25.07.2025 р. на суму 16000,00 грн.

Однак відповідач виконав свої зобов`язання щодо вчасної оплати за договором лише частково, перерахувавши позивачу кошти в розмірі 964499,83 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 758 від 02.04.2024 р.; № 946 від 03.06.2024 р., № 1073 від 03.07.2024 р., № 1308 від 22.10.2024 р., № 1589 від 13.01.2025 р., № 1873 від 27.05.2025 р., № 1836 від 27.05.2025 р., № 1872 від 26.06.2025 р., № 17 від 25.07.2025 р., № 20 від 30.07.2025 р., № 2118 від 21.08.2025 р., № 20242 від 21.08.2025р., № 2235 від 11.09.2025 р.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору не виконав зобов`язання щодо вчасної оплати за надані послуги з оренди обладнання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 381199,65 грн (1345699,48 - 964499,83).

За змістом ст. 193 ГК України, в редакції станом на момент спірних правовідносин, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Як було встановлено вище, на виконання умов укладеного договору між сторонами було складено та підписано акти надання послуг, відповідно до яких сторони підтвердили, що орендодавець надав, а орендар прийняв обумовлені договором послуги на суму 1345699,48 грн.

Однак, як вбачається з платіжних доручень, відповідачем було частково оплачено надані послуги на суму 964499,83 грн.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основної суми заборгованості за договором оренди обладнання № 8-220324 від 22.03.2024 р. у розмірі 381199,65 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 76239,93 грн штрафу, 54905,39 грн пені, 5745,88 грн інфляційних втрат та 17473,24 грн 10% річних за загальний період з 06.05.2025 р. по 02.11.2025 р.

Пунктом 6.2 договору сторони погодили, що у випадку невиконання або неналежного виконання орендарем грошових зобов`язань, що виникають на підставі цього договору, орендар зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 10 (десять) процентів річних, пеню від суми невиконаного або несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день такого прострочення, а також штраф у розмірі 20% від суми невиконаного або неналежно виконаного орендарем грошового зобов`язання.

У відповідності до п. 6.3 договору нарахування пені за порушення орендарем грошового зобов`язання згідно п. 6.2 цього договору не обмежується шестимісячним строком та нараховується за весь час невиконання або неналежного виконання орендарем грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, в редакції станом на момент спірних правовідносин, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України, в редакції станом на момент спірних правовідносин, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Як передбачено ч. 1 ст. 230 ГК України, в редакції станом на момент спірних правовідносин, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 р. у справі № 905/600/18.

Оскільки встановлений в договорі розмір штрафних санкцій за порушення господарського зобов`язання відповідає розміру таких санкцій, визначених у законі, а матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем строків оплати за надані послуги з оренди обладнання, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 76239,93 грн штрафу, 54905,39 грн пені, 5745,88 грн інфляційних втрат та 17473,24 грн 10% річних підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, їх розмір є арифметично правильним.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 19.12.2025 р. у справі № 910/13612/25 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Суплай Інжиніринг" задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки під час проведення судового засідання 17.03.2026 р. були відсутні учасники справи, тому датою ухвалення цього судового рішення є дата його повного складення.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пауер Суплай Інжиніринг" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 19.12.2025 р. у справі № 910/13612/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Пауер Суплай Інжиніринг".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко