ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 Справа № 914/2014/24

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Бабій М.М.

явка учасників справи:

від прокурора: Слиш Г.С.;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Борис В.Ю.,

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут б/н від 14.03.2025,

на рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2025 суддя: Козак І.Б., м. Львів, повний текст рішення складено 24.02.2025,

у справі №914/2014/24

за позовом виконувача обов`язків керівника Яворівської окружної прокуратури Львівської області, м. Яворів,

в інтересах держави в особі

позивача Мостиської міської ради Львівської області, м.Мостиська,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут, м.Львів,

про визнання недійсним додаткових угод та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог позивача

Виконувач обов`язків керівника Яворівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Мостиської міської ради Львівської області звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про визнання недійсним додаткових угод та стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що додаткові угоди №2-6 про зміну істотних умов Договору закупівлі №1474200 ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 19.02.2021 шляхом неодноразового збільшення ціни на електроенергію призвело до поступового збільшення ціни за одиницю товару на 48,754 % від первісної ціни. Постачальником під час укладення спірних додаткових угод до Договору, всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», збільшено ціну за товар без належного підтвердження наявності коливання ціни на електричну енергію як на момент звернення відповідача з пропозиціями про внесення змін до договору, так і на момент підписання спірних додаткових угод. Жоден із документів, які стали підставою для укладення додаткових угод, не містили інформації про факт коливання цін на електричну енергію на ринку саме у період з дати укладення договору та додаткової угоди. У зв`язку з цим спірні додаткові угоди №2-6 підлягають визнанню недійсними на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України та спеціального закону, як такі, що укладені з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі».

Також прокурор просить стягнути з відповідача на користь місцевого бюджету кошти в сумі 74 527,53 грн., які були безпідставно сплачені позивачем унаслідок укладення сторонами оспорюваних додаткових угод.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.02.2025 позов задоволено повністю. Визнано недійсними додаткові угоди №2 від 31.08.2021, №3 від 22.09.2021, №4 від 23.10.2021, №5 від 29.10.2021, №6 від 22.11.2021 до Договору про закупівлю/постачання електричної енергії споживачу №1474200 ВЦ від 19.02.2021, укладену між товариством з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут та Мостиською міською радою. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут на користь Мостиської міської ради грошові кошти в сумі 74 527,53 грн. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут на користь Львівської обласної прокуратури 18 168,00 грн. судового збору, сплаченого за подання до суду позовної заяви.

Рішення суду обґрунтовано тим, що спірні додаткові угоди до договору про публічні закупівлі укладені з порушенням імперативних вимог частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки ними без належного документального підтвердження коливання ринкових цін та поза межами встановлених законом умов неодноразово збільшено ціну за одиницю електричної енергії, що в сукупності призвело до її зростання на 48,754 % від первісної ціни, тобто понад гранично допустимі 10 %. Такі дії сторін нівелюють результати процедури закупівлі, суперечать принципам ефективності, добросовісної конкуренції та раціонального використання бюджетних коштів, а відтак не відповідають вимогам закону щодо змісту правочину, що є підставою для визнання їх недійсними відповідно до статей 203, 215 ЦК України.

Враховуючи недійсність додаткових угод, суд виходив із того, що правові наслідки їх укладення не підлягають застосуванню, а розрахунки між сторонами мають здійснюватися за ціною, визначеною основним договором. Оскільки відповідач отримав оплату за поставлену електроенергію у більшому розмірі, ніж це передбачено первісними умовами договору, різниця у сумі 74 527,53 грн є безпідставно набутими коштами, які підлягають поверненню до місцевого бюджету.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи.

17.03.2025 до Західного апеляційного господарського суду через систему Електронний суд надійшла апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут б/н від 14.03.2025 на рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2025 у справі №914/2014/24, в якій відповідач просить оскаржуване рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення про відмову у позові прокурора повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд безпідставно визнав недійсною додаткову угоду №2, оскільки встановив, що підвищення ціни за нею становило лише 8,56 % від первісної ціни договору, що не перевищує граничного рівня, передбаченого законом, і при цьому не встановив відсутності коливання ринкових цін чи неналежності доказів такого коливання, чим допустив внутрішню суперечність у висновках та порушив вимоги щодо оцінки доказів.

Щодо додаткових угод №3 6 апелянт вказує, що суд неправильно витлумачив пункт 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», безпідставно застосувавши підхід щодо сукупного обмеження підвищення ціни у 10 % від первісної ціни договору, тоді як, на думку скаржника, зазначена норма допускає неодноразове підвищення ціни до 10 % кожного разу у разі підтвердженого коливання ринку за умови незмінності загальної суми договору. Отже укладення спірних додаткових угод відбувалося правомірно, а висновки суду про недобросовісність дій постачальника є безпідставними, оскільки зміни погоджувалися обома сторонами договору.

Крім того, апелянт вказує на неправильне врахування судом фактичних обставин, зокрема некоректне порівняння цін електроенергії, оскільки суд (за доводами прокурора) зіставляв ринкову ціну на ринку «на добу наперед» без складових тарифу на передачу та маржі постачальника із договірною ціною, яка включає всі такі компоненти, що призвело до хибних висновків щодо завищення вартості.

З огляду на викладене, скаржник вважає, що відсутні правові підстави для визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Прокурор подав відзив на апеляційну скаргу б/н від 02.04.2025 (вх. № ЗАГС 01-04/2576/25 від 03.04.2025), в якому заперечив доводи апелянта, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін. У відзиві зазначає, що відповідач не довів належними доказами наявність коливання ціни на ринку у розумінні пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», яке б обґрунтовувало зміну істотних умов договору, а укладені додаткові угоди призвели до безпідставного та надмірного збільшення ціни понад встановлені законом обмеження. Звертає увагу, що доводи апелянта щодо можливості неодноразового підвищення ціни не відповідають правовій позиції, яка підлягає застосуванню у даних правовідносинах, та фактично спрямовані на інше тлумачення норми права без урахування її змісту та мети. Також вказує, що подані відповідачем документи не підтверджують реального ринкового коливання цін у відповідні періоди та не можуть бути підставою для правомірної зміни договірної ціни, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідач подав відповідь на відзив б/н від 08.04.2025 (вх. № ЗАГС 01-04/2762/25 від 08.04.2025), у якій він заперечив доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, та повністю підтримав позицію, викладену в апеляційній скарзі.

09.03.2026 відповідач подав додаткові пояснення (вх. № ЗАГС 01-04/2017/26 від 09.03.2026), в яких підтримав позицію, викладену в апеляційній скарзі.

11.03.2026 на адресу суду надійшли додаткові пояснення прокурора, в яких останній заперечив доводи апелянта, просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 справу №914/2014/24 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут б/н від 14.03.2025 на рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2025 у справі №914/2014/24.

Ухвалою від 08.04.2025 розгляд справи призначено на 28.05.2025.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 задоволено клопотання товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут про зупинення апеляційного провадження у справі №914/2014/24. Зупинено апеляційне провадження у справі №914/2014/24 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24. Зобов`язано сторін повідомити Західний апеляційний господарський суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі №914/2014/24.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 поновлено апеляційне провадження у справі №914/2014/24 та призначено розгляд справи на 25.02.2026.

У судове засідання 25.02.2026 з`явилися прокурор та відповідач, позивач в судове засідання не з`явився хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи в порядку, визначеному ч.5 ст. 242, ст. 285 ГПК України, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції.

Ухвалою від 25.02.2026 розгляд справи №914/2014/24 відкладено на 11.03.2026.

У судове засідання 11.03.2026 з`явилися прокурор та відповідач, позивач в судове засідання не з`явився хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду справи в порядку, визначеному ч.5 ст. 242, ст. 285 ГПК України, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції. А тому його неявку суд розцінює як без поважних причин.

Відповідач підтримав вимоги апеляційної скарги, навів доводи, аналогічні тим, що викладені в ній та додаткових поясненнях від 09.03.2026, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому наводив доводи аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу та письмових поясненнях.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

Рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2025 у цій справі оскаржується відповідачем в повному обсязі.

Переглянувши рішення місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Предметом позову є визнання недійсними додаткових угод №2 6 до договору закупівлі №1474200 ВЦ від 19.02.2021, укладених між Мостиською міською радою та ТОВ «Львівенергозбут», а також стягнення з відповідача на користь місцевого бюджету безпідставно сплачених коштів у сумі 74 527,53 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Мостиською міською радою Львівської області проведено закупівлю за переговорною процедурою за номером UА-2021-01-26-011174-b щодо постачання електричної енергії ДК'021:2015 Єдиний закупівельний словник - 09310000-5 Електрична енергія на загальну суму 719 600 грн (в т.ч. ПДВ -119933,33 грн) Джерело фінансування - місцевий бюджет.

Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено в мережі Інтернет на веб-сайті «РГ020ГГ0» за UА-2021-01-26-011174-b.

За результатом проведення переговорної процедури закупівлі Мостиською міською радою Львівської області (далі Споживач) з єдиним учасником товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ» (ТОВ «ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ», далі- Постачальник) 19.02.2021 укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №1474200 ВЦ (далі - Договір).

Загальна вартість цього Договору згідно з п.5.1 становить 719 600 грн., в тому числі ПДВ -119 933,33 грн.

Згідно п. 5.2 цього Договору ціна за 1 кВт.год. електричної енергії становить 2,14167 грн. без ПДВ, ПДВ - 0,42833 грн,, ціна за 1 кВт з ПДВ становить 2,57 грн.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що за цим договором Постачальник зобов`язується постачати Споживачу у 2021 електричну енергію, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цю електричну енергію, на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 14.1 Договору, він набуває чинності з дати підписання Сторонами та скріплення їх підписів печатками та діє до 31.12.2021 включно, а в частині розрахунків діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.

Згідно з п.5.3., п.5.4 Договору умови цього Договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю переможця процедури закупівлі). Істотні умови цього договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків передбачених ст. ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме: п.5.4.2 збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. У разі коливання ціни товару на ринку в межах до 10 % від ціни за одиницю товару, зацікавлена сторона ініціює внесення змін у договір щодо зміни ціни за одиницю товару. Факт коливання електричної енергії на ринку підтверджується довідкою (ми) або листом (ми) (завіреними копіями цих довідки (ок) або листа (ів)) відповідних органів, установ або організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію, щодо коливання ціни товару на ринку. Інформація у довідках повинна бути складена з використанням інформації, оприлюдненої Державним підприємством «Оператор ринку», на своєму офіційному веб-сайті про результати торгів на ринку «на добу наперед» (у відповідній торгівельній зоні) за 10 днів місяця /20 днів місяця/місяць відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» №2019.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.5.10 Договору).

Відповідно до п. 5.7 Договору пропозиції щодо внесення змін має містити обґрунтування необхідності внесення таких змін договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Обмін інформацією щодо внесення змін до договору здійснюється у письмовій формі шляхом взаємного листування.

31.08.2021 між Мостиською міською радою Львівської області та ТОВ «Львівенергозбут» укладено додаткову угоду №2 до Договору №1474200 ВЦ про постачання електричної енергії споживачу, якою внесені зміни до цього договору в частині збільшення ціни за одиницю товару, а саме визначено вартість за 1 кВт електричної енергії - 2,79 грн разом з ПДВ, а також внесені зміни до обсягів закупівлі електричної енергії в сторону зменшення.

Зокрема, додатковою угодою № 2 від 31.08.2021 внесені зміни до Договору, зокрема: 1. Пункт 5.2 Договору викладено в такій редакції: « 5.2 Ціна за 1 кВт.год електричної енергії за цим договором становить 2,33 грн. без ПДВ, ПДВ - 0,46 грн., разом з ПДВ -2,79 грн та складається з:

-закупівельної ціни на ринку електричної енергії;

-регульованого тарифу на передачу електричної енергії, затвердженого у встановленому порядку;

-тарифу (маржі) постачальника електричної енергії/

Також в новій редакції викладено Додаток №1 «Договірні обсяги закупівлі електричної енергії».

Ця Додаткова угода набирає чинності з 01.09.2021 року і діє протягом терміну дії Договору.

Внаслідок укладання Додаткової угоди №2 відсоток збільшення ціни на товар склав 8,56 % від ціни зазначеної в Договорі.

22.09.2021 між Мостиською міською радою Львівської області та ТОВ «Львівенергозбут» укладено додаткову угоду №3 до Договору №1474200 ВЦ про постачання електричної енергії споживачу, якою внесені зміни до цього договору в частині збільшення ціни за одиницю товару, а саме визначено вартість за 1 кВт електричної енергії - 2,96083 грн разом з ПДВ, а також внесені зміни до обсягів закупівлі електричної енергії в сторону зменшення.

Додаткову угоду №3 від 22.09.2021 укладено на підставі листа-повідомлення ТОВ «ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ» та на підставі цінової довідки, виданої Львівською торгово- промисловою палатою №19-09/820 від 15.09.2021, у якій відображене коливання ціни в сторону збільшення у розмірі понад +6,75%, тобто 2217,07 МВт/год, а тому повідомлено про підняття ціни за 1 кВТ до 2,96083 грн. з ПДВ. При цьому, середньозважена ціна станом 1 декаду вересня 2021 року відповідно до цінової довідки в розмірі 2,21707 грн. без ПДВ є значно меншою, а ніж та, що запропонована у додатковій угоді №3, а саме: 2,46736 без ПДВ/

Внаслідок укладання Додаткової угоди №3 відсоток збільшення ціни на товар склав 15,175 % від ціни зазначеної в Договорі.

Згідно з п.6 додаткової угоди №3, зміни ціни на одиницю товару та обсягів закупівлі застосовуються до правовідносин, що виникли між Сторонами до її укладання, а саме з 11.09.2021.

23.10.2021 між Мостиською міською радою Львівської області та ТОВ «Львівенергозбут» укладено додаткову угоду №4 до Договору №1474200 ВЦ про постачання електричної енергії споживачу, якою внесені зміни до цього договору в частині збільшення ціни за одиницю товару, а саме визначено вартість за 1 кВт електричної енергії - 3,22133 грн разом з ПДВ, а також внесені зміни до обсягів закупівлі електричної енергії в бік зменшення.

Додаткову угоду №4 від 23.10.2021 укладено на підставі листа-повідомлення ТОВ «ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ» від 21.10.2021 та ,цінової довідки, виданої Львівською торгово- промисловою палатою №19-09/942 від 13.10.2021, у якій відображене коливання ціни в сторону збільшення у розмірі понад +15^ 12%, тобто 2568,15 МВт/год, а тому повідомлено про підняття ціни за 1 кВТ до -3,22133 грн. з ПДВ. При цьому, середньозважена ціна станом 1 декаду жовтня 2021 року відповідно до цінової довідки в розмірі 2,26815 грн. без ПДВ є значно меншою, а ніж та, що запропонована у додатковій угоді №4, а саме: 2,68444 без ПДВ,

Внаслідок укладання Додаткової угоди №4 відсоток збільшення ціни на товар склав 25,3436 % від ціни зазначеної в Договорі.

29.10.2021 між Мостиською міською радою Львівської області та ТОВ «ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ» укладено додаткову угоду №5 до Договору №1474200 ВЦ про постачання електричної енергії споживачу, якою внесені зміни до цього договору в частині збільшення ціни за одиницю товару, а саме визначено вартість за 1 кВт електричної енергії - 3,50784 грн разом з ПДВ, а також внесені зміни до обсягів закупівлі електричної енергії в бік зменшення.

Додаткову угоду №5 від 29.10.2021 укладено на підставі листа-повідомлення ТОВ «ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ» від 21.10.2021 та цінової довідки, виданої Львівською торгово- промисловою палатою №19-09/996 від -25 Л0.2021, у якій відображене коливання ціни в сторону збільшення у розмірі понад +10,66%, тобто 2841,95 МВт/год, а тому повідомлено про підняття ціни за 1 кВТ до 3,50784 грн. з ПДВ. При цьому, середньозважена ціна станом 2 декаду жовтня 2021 року відповідно до цінової довідки в розмірі 2,84195 грн. без ПДВ є меншою, а ніж та, що запропонована у додатковій угоді №5, а саме: 2,9232 без ПДВ.

Внаслідок укладання Додаткової угоди №5 відсоток збільшення ціни на товар склав 36,4918 % від ціни зазначеної в Договорі.

Згідно з п.6 додаткової угоди №5 зміни ціни на одиницю товару та обсягів закупівлі застосовуються до правовідносин, що виникли між Сторонами до її укладання, а саме з 11.10.2021.

22.11.2021 між Мостиською міською радою Львівської області та ТОВ «ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ» укладено додаткову угоду №6 до Договору №1474200 ВЦ про постачання електричної енергії споживачу, якою внесені зміни до цього договору в частині збільшення ціни за одиницю товару, а саме визначено вартість за 1 кВт електричної енергії - 3,82297 грн разом з ПДВ, а також внесені зміни до обсягів закупівлі електричної енергії в бік зменшення.

Додаткову угоду №6 від 22.11.2021 укладено на підставі листа-повідомлення ТОВ «ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ» від 17.11.2021 та цінової довідки, виданої Львівською торгово- промисловою палатою №19-09/1069 від 11. ІД .2021, у якій відображене коливання ціни в сторону збільшення у розмірі понад +20,82%, тобто 3374,95 МВт/год, а тому повідомлено про підняття ціни за 1 кВТ до 3,822974 грн. з ПДВ.

Внаслідок укладання Додаткової угоди №6 відсоток збільшення ціни на товар склав 48,754 % від ціни зазначеної в Договорі.

Згідно п.6 додаткової угоди №6 зміни ціни на одиницю товару та обсягів закупівлі застосовуються до правовідносин, що виникли між Сторонами до її укладання, а саме з 01.11.2021.

Додатковою угодою №7 від 28.12.2021 до договору №1474200 від 19.02.2021 зменшено вартість договору, відповідно лі.5.1 Договору викладено в наступній редакції: Загальна вартість цього договору становить 594096,28 грн, крім того ПДВ- 118819,25 грн., разом з ПДВ - 712915,53 грн. Окрім цього, цією додатковою угодою зменшено обсяги закупівлі електричної енергії.

Мостиською міською радою відповідно до рахунків наданих Відповідачем в період з лютого по грудень 2021 року проведено оплату за спожиту електроенергію:

1. Згідно з актом прийняття-передавання товарної продукції №1474200ВЦ від 22.02.2021 Постачальником поставлено, а Споживачем прийнято 19182 кВт*год. електричної енергії по ціні 2,14167 грн. - без ПДВ на загальну суму 41081,5100 грн. без ПДВ, сума ПДВ 8216,30 грн, всього разом з ПДВ 49297,82 грн. Відповідно до Платіжного доручення №118 від 23.02.2021 Споживачем перераховано Постачальнику 49297,82 грн.

2.Згідно з актом прийняття-передавання,/і товарної продукції від 04.03.2021 Постачальником поставлено, а Споживачем прийнято 34409 кВт*год. електричної енергії по ціні 2,14167 грн. без ПДВ на загальну суму 73692,72 грн. без ПДВ, сума ПДВ 14738,54 грн, всього разом з ПДВ 88431,27 грн. Відповідно до Платіжного доручення №198 від 05.03.2021 Споживачем перераховано Постачальнику 80957,71 грн., №196 від 05.03.2021 - 7473,56 грн.

3.Згідно з актом прийняття-передавання товарної продукції №210319 від 31.03.2021 Постачальником поставлено, а Споживачем прийнято 28299 кВт*год. електричної енергії по ціні 2,14167 грн; без ПДВ на загальну суму 60607,11 грн. без ПДВ, ,сума ПДВ 12121,42 грн, всього разом з ПДВ 72728,53 грн. Відповідно до Платіжного доручення №370 від 07.04.2021 Споживачем перераховано Постачальнику 52114,56 грн., №369 від 07.04.2021 -20512,87 грн., №371 від 07.04.2021 - 101,10 грн.

4.Згідно з актом прийняття-передавання товарної продукції №1474200 від 30.04.2021 Постачальником поставлено, а Споживачем прийнято 803 кВт*год. електричної енергії по ціні 2,141669грн. без ПДВ на загальну суму 1719,78 грн. без ПДВ, сума ПДВ 343,95 грн, всього разом з ПДВ 2063,71 грн. 19861 кВт*год. електричної енергії по ціні 2,14167грн. без ПДВ на загальну суму 42535,71 грн. без ПДВ, сума ПДВ 8507,17 грн, всього разом з ПДВ 51042,85 грн.; 121З кВт*год. електричної енергії по ціні 2,141674 грн. без ПДВ на загальну суму 2597,85. без ПДВ, сума ПДВ 519,57 грн, всього разом з ПДВ 3117,42грн. Відповідно до Платіжного доручення №533 від 12.05.2021 Споживачем перераховано Постачальнику 41256,30 грн., №535 від 12.05.2021 - 120,48 грн., №530 від 12.05.2021 - 14847,20 грн.

5. Згідно з актом прийняття-передавання товарної продукції №10519 від 31.05.2021 Постачальником поставлено, а Споживачем прийнято 17687 кВт*год. електричної енергії по ціні 2,14167 грн. без ПДВ, на загальну суму 37879,71 грн. без ПДВ, сума ПДВ 7575,94 грн, всього разом з ПДВ 45455,65 грн. Відповідно до Платіжного доручення №689 від 07.06.2021 Споживачем перераховано Постачальнику 10771,00 грн., №693 від 07.062021 - 34602,54 грн., №690 від 07.06.2021 82,11 грн.

6.Згідно з актом прийняття-передавання товарної продукції від 30.06.2021 Постачальником поставлено, а Споживачем прийнято 13208 кВт*год. електричної енергії по ціні 2,14167 грн. без ПДВ, на загальну суму 28287,18 грн. без ПДВ, сума ПДВ 5657,44 грн, всього разом з ПДВ 33944,62 грн. Відповідно до Платіжного доручення №859 від 09.07.2021 Споживачем перераховано Постачальнику 8200,41 грн., №862 від 09.07.2021 - 54,43 грн., №864 від 09.07.2021 - 25689,78 грн.

7.Згідно з актом прийняття-передавання товарної продукції від 31.07.2021 Постачальником поставлено, а Споживачем прийнято 12607 кВт*год. електричної енергії по ціні 2,14167 грн. без ПДВ, на загальну суму 27000,03 грн. без ПДВ, сума ПДВ 5400,01 грн, всього разом з ПДВ 32400,04 грн. Відповідно до Платіжного доручення №1003 від 05.08.2021 Споживачем перераховано Постачальнику 8899,11 грн., №1006 від 05.08.2021 - 23448,73 грн., №1005 від 05.08.2021 - 52,20 грн.

8. Згідно з актом прийняття-передавання товарної продукції від 31.08.2021 Постачальником поставлено, а Споживачем прийнято 16980 кВт*год. електричної енергії по ціні 2,14167 грн. без ПДВ, на загальну суму 36365,55 грн. без ПДВ, сума ПДВ 7273,11 грн, всього разом з ПДВ 43638,66 грн. Відповідно до Платіжного доручення №1146 від 06.09.2021 Споживачем перераховано Постачальнику 9662,16 грн., №1147 від 06.09.2021 - 55,02 грн, №1148 від 06.09.2021 - 33921,48 грн.

9. Згідно з актом прийняття-передавання товарної продукції від 30.09.2021 Постачальником поставлено, а Споживачем прийнято 21528 кВт*год. електричної енергії по ціні 2,33 грн. без ПДВ, на загальну суму 50160,24 грн без ПДВ, сума ПДВ 10032,05 грн, всього разом з ПДВ 60192,29 грн. Відповідно до Платіжного доручення №1338 від 08.10.2021 Споживачем перераховано Постачальнику 12321,61 грн., №1339 від 08.10.2021 - 103,82 грн., №1337 від 08.10.2021-47766,86 грн.

10. Згідно з актом прийняття-передавання товарної продукції від 31.10.2021 Постачальником поставлено, а Споживачем прийнято 18896 кВт*год. електричної енергії по ціні 2,9232 грн. без ПДВ, на загальну суму 55236,8 грн. без ПДВ, сума ПДВ 11047,36 грн, всього разом з ПДВ 66284,16 грн.; 8344 кВт*год. електричної енергії по ціні 2,68444 грн. без ПДВ, на загальну суму 25084,68 грн. без ПДВ, сума ПДВ 5016,94 грн, всього разом з ПДВ 30101,61 грн. Відповідно до Платіжного доручення №1503 від 10.11.2021 Споживачем перераховано Постачальнику 26169,76 грн., №1504 від 10.11.2021 -200,83 грн., №1505 від 10.11,2021 - 70015,18 грн.

11. Згідно з актом прийняття-передавання товарної продукції №21111 від 30.11.2021 Постачальником поставлено, а Споживачем прийнято 35108 кВт*год. електричної енергії по ціні 3,18581 грн. без ПДВ, на загальну суму 11847 грн. без ПДВ, сума ПДВ 22369,48 грн, всього разом з ПДВ 134216,90 грн. Відповідно до Платіжного доручення №1711 від 09.12.2021 Споживачем перераховано Постачальнику 37092,22 грн., №1715 від 09.12.2021 -265,16 грн., №1710 від 09.12.2021 - 96859,52 грн.

Рахунками за постачання енергії з лютого по грудень 2021 на виконання Договору №1474200ВЦ від 19.02.2021 підтверджується факт перерахування Мостиською міською радою загалом Постачальнику 712 915,53 грн. (49297,82 грн. + 80957,71 грн. +7473,56 грн.+ 52114,56 грн. +20512,87трн: +101, 10 грн. + 41256,30 грн. +120,48 грн. +14847,20 грн.+ 10771,00грн + 34602,54грн +. 82,11 грн.+ 8200,41 грн.+54,43 грн +25689,78 грн. + 8899,11 грн.+ 23448;73 грн. + 52,20 грн.+ 9662,16 грн + 55,02 грн. + 33921,48 грн.+ 12321,61 грн. + 103,82 грн. + 47766,86 грн. + 26169,76 грн. +200,83 грн. + 70015,18 грн.+ 37092,22 грн. + 265,16 грн. + 96859,52 грн).

Загальна кількість поставленої ТОВ «ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ» електричної енергії на виконання договору складає 248 400 кВт/год.

З урахуванням всіх додаткових угод ціна за 1 кВт*год. електричної енергії зросла з 2,14167 грн. без ПДВ (ПДВ - 0,42833 грн., з ПДВ - 2,57 грн.) до 3,18581 грн. без ПДВ (3,82297 грн. з ПДВ, в т.ч. ПДВ- 0,63716 грн .) або понад 48 %.

Отже, позивачем загалом перераховано 712 915,53 грн. ТОВ «ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ» за поставлену електричну енергію в обсязі 248 400 кВт*год. з лютого по грудень 2021 року.

Розрахунок надмірно сплачених коштів необхідно здійснювати, виходячи з ціни, зазначеній у Договорі №1474200ВЦ від 19.02.2021 з урахуванням ПДВ та без урахування інших додаткових угод, яка становить 2,57 грн. (в т.ч. ПДВ - 0,42833 грн.)

Мостиською міською радою за фактично поставлену електроенергію за лютий - грудень 2021 року в кількості 248400 кВт*год. повинна була сплатити кошти у сумі 638 388 грн (248400 кВт*год. х 2,57 грн.).

Отже, різниця між сумою коштів, яка перерахована товариству «ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ» за отриману електроенергію по ціні, визначеній з урахуванням усіх додаткових угод, а саме 712 915,53 грн. та сумою, яку мали сплатити за отриману електроенергію по ціні, зазначеній у Договорі (без урахування наступних додаткових угод), а саме 638 388 грн., становить 74 527,53 грн. з ПДВ.

Згідно з приписами ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

До способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання правочину недійсним (ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України).

Як вбачається з позовних вимог, прокурор просив визнати недійсними додаткові угоди №2-6 до договору про постачання електричної енергії №1474200 ВЦ від 19.02.2021, укладені між товариством з обмеженою відповідальністю «ЛЬВІВЕНЕРГОЗБУТ» та Мостиською міською радою за результатами проведення процедури публічних закупівель.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до преамбули Закону України "Про публічні закупівлі", цей Закон визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі", замовники, учасники процедур закупівлі, суб`єкт оскарження, а також їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом. Забороняється зловживання правами, у тому числі правом на оскарження рішень, дії чи бездіяльності замовника.

У силу положень частини четвертої статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі" відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюється виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

Частиною першою статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Із системного аналізу норм ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю.

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі (частина четверта статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Разом з тим пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції від 20.12.2020 (далі - Закон)) передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Отже, зазначені положення Закону України "Про публічні закупівлі" дають підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов:

- відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проєкту, який входив до тендерної документації);

- підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником);

- ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%;

- загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (подібний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 927/636/21, від 07.12.2022 у справі № 927/189/22, від 16.02.2023 у справі № 903/383/22).

У постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (пункт 56 постанови).

Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" унормовано на рівні не більше 10%.

До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю (пункти 139, 140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24, до розгляду якої було зупинено апеляційне провадження у цій справі).

Верховний Суд неодноразово зауважував, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний уже укладений договір і щоб не проводити новий тендер Закон України "Про публічні закупівлі" дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної у договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість усім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 04.08.2021 у справі № 912/994/20 з подібних правовідносин виклав правову позицію про те, що перемога у тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору з однією ціною та її подальше підвищення шляхом так званого «каскадного» укладення додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця (п. 57 постанови).

Ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Відповідний висновок про застосування норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 січня 2024 року по справі №922/2321/22.

Статтею 203 ЦК України унормовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності) згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або частково.

Відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Укладення міською радою додаткових угод №2-6 з постійним збільшенням ціни за товар (електричну енергію) жодним чином не відповідає принципу максимальної економії та ефективності.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно-правових актів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пункт 8 ч. 2 тієї ж статті передбачає, що способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електрична енергія є товаром та призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 4 вказаного Закону учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку «на добу наперед», внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу (ст.56 Закону України «Про ринок електричної енергії»). Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, ЦК України, ГК України, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання електричної енергії споживачу.

Таким чином, ТОВ «Львівенергозбут» ініціювало укладення додаткових угод №2-6 про зміну істотних умов Договору закупівлі шляхом неодноразового збільшення ціни на електроенергію, що призвело до збільшення ціни на одиницю товару на 48,754 % від первісної ціни, тоді коли законодавець свідчить про недобросовісність дій відповідача, нівелювання самої процедури закупівлі та порушення принципів закупівель, визначених Законом.

Враховуючи вищевикладене, ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункті 2 частини 5 «статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета, визначена «Законом України «Про публічні закупівлі», яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено декілька додаткових угод до основного договору, якими неодноразово збільшено ціну електричної енергії з одночасним зменшенням обсягу її постачання.

Внаслідок укладення додаткової угоди №2 від 31.08.2021, відсоток збільшення ціни на товар склав 8,56 % від ціни зазначеної в Договорі.

Додатковою угодою №3 від 22.09.2021 відсоток збільшення ціни на товар склав 15,175 % від ціни зазначеної в Договорі.

Внаслідок укладення додаткової угоди №4 від 23.10.2021, відсоток збільшення ціни на товар склав 25,3436 % від ціни зазначеної в Договорі.

Внаслідок укладення додаткової угоди №5 від 29.10.2021, відсоток збільшення ціни на товар склав 36,4918 % від ціни зазначеної в Договорі.

Внаслідок укладення додаткової угоди №6 від 22.11.2021, відсоток збільшення ціни на товар склав 48,754 % від ціни зазначеної в Договорі.

Всі додаткові угоди укладалися на підставі листів-повідомлень ТОВ «Львівенергозбут», в яких зазначено, що у відповідності до довідки, виданої Львівською торгово-промисловою палатою, ціна на електроенергію зросла.

Таким чином, відсоток збільшення ціни на товар склав 48,754 % від ціни за всіма додатковими угодами від первісної ціни за результатами торгів та договору №1474200 ВЦ від 19.02.2021. Тим самим перевищено 10 % максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в Договорі, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону.

Отже, внаслідок підписання додаткових угод, ціна 1 кВт/год електричної енергії збільшилася, а обсяг поставки електричної енергії за Договором істотно зменшився.

Суд враховує, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18, від 02 грудня 2020 року у справі № 913/368/19, від 11 травня 2023 року у справі № 910/17520/21).

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 вказано, що сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.

Крім цього, Верховний Суд зазначив, що при зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Відповідач мотивує збільшення ціни, посилаючись на цінові довідки Львівської торгово-промислової палати №19-09/708 від 17.08.2021, №19-09/820 від 15.09.2021, №19-09/942 від 13.10.2021, №19-09/996 від 25.10.2021, №19-09/1069 від 11.11.2021.

В той же час, подані відповідачем листи і довідки Львівської торгово-промислової палати відображають інформацію електронних торгів станом на певні дати, тобто носять довідковий характер та не встановлюють наявності факту коливання ціни у відповідні проміжки часу.

Апеляційний суд зазначає, що відповідачем не подано належних доказів на підтвердження коливання ціни на електричну енергію в сторону її збільшення, як того вимагають положення ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для визнання оспорюваних додаткових угод до договору недійсними, оскільки ними в сукупності передбачено підвищення цін на 1 кВт/год електричної енергії з перевищенням максимального ліміту у 10%, а також за відсутності належного документального обґрунтування, що не відповідає вимогам, встановленим законом.

Оскільки додаткові угоди № 2-6 до Договору про закупівлю/постачання електричної енергії споживачу №1474200 ВЦ від 19.02.2021 є недійсними та не породжують правових наслідків, суд першої інстанції також дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з постачальника грошових коштів (різницю між ціною, встановленою Договором, та фактично сплаченими коштами за ціною, передбачених додатковими угодами до Договору) на підставі норм статей 216, 1212 ЦК України (правозастосування яких узгоджується із сталою та послідовною практикою Верховного Суду у даній категорії спорів, у тому числі Великої Палати Верховного Суду у вже наведених справах № 922/2321/22 та № 920/19/24).

Відповідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК (правова позиція Об`єднаної палати Верховного Суду, викладена у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19).

Частиною 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, згідно із п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо задоволення вимог прокурора про стягнення 74 527,53 грн.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в судовому засідання, а заперечення позивача були підтвердженні дослідженими матеріалами справи та доводами викладеними в судових засіданнях.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2025 у справі №914/2014/24 постановлено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2025 у справі №914/2014/24 прийнято з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили доводи, викладені в апеляційній скарзі, та спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, посилання на норми матеріального права базуються на неправильному ним розумінні цих норм права.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Судові витрати.

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут б/н від 14.03.2025 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Львівської області від 18.02.2025 у справі №914/2014/24 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.03.2026.

Головуючий суддя Бойко С. М.

Судді Бонк Т. Б.

Якімець Г.Г.