ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026м. ДніпроСправа № 904/6870/25 (904/6866/25)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом "ТРАФФІК" (ПІДПРИЄМСТВО У ВИГЛЯДІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ), м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про відшкодування збитків у розмірі 99 403,39 грн

Без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

"ТРАФФІК" (ПІДПРИЄМСТВО У ВИГЛЯДІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" в якому просить суд стягнути збитки за Договором поставки № 1933/02 від 15.02.2021 у розмірі 99 403, 39 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2025 (суддя Ярошенко В.І.) відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи докумСудом встановлено, що 23 грудня 2025 року ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області (Суддя Соловйова А.Є.) відкрито провадження у справі № 904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Миговського Михайла Леонідовича.

Повідомлення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" опубліковано 23.12.2025.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2026 (суддя Ярошенко В.І.) передані матеріали справи № 904/6866/25 за позовом "ТРАФФІК" (ПІДПРИЄМСТВО У ВИГЛЯДІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лівайн Торг» про відшкодування збитків до Господарського суду Дніпропетровської області, в провадженні якого перебуває справа № 904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ), для розгляду спору по суті в межах цієї справи.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

21.10.2019 набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства. Однією з ключових новел Кодексу є повна концентрація майнових спорів за участю боржника саме у справі про банкрутство за правилами ГПК України.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.02.2026, на підставі положень частини 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/6870/25(904/6866/25) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 11.02.2026 прийняті матеріали справи №904/6870/25(904/6866/25) до свого провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також, у частині 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Так, судом встановлено, що ухвалою суду від 16.01.2026 зокрема, було роз`яснено відповідачу, що відповідно до ст. 178 ГПК України він має право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. У разі ненадання відзиву на позовну заяву, додаткових доказів у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За змістом пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 16.01.2026 була отримана відповідачем 16.01.2026, що підтверджується Довідкою Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа до електронного кабінету ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ".

Станом на 23.03.2026 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 23.03.2026 судом прийнято рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» (далі -Постачальник, ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ», Відповідач) та «ТРАФФІК» (ПІДПРИЄМСТВО У ВИГЛЯДІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ) (далі Покупець, «ТРАФФІК» ТОВ, Позивач) було укладено Договір поставки № 1933/02 від 15.02.2021 року (далі - Договір).

Згідно п. 1.1 Договору поставки, Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність Товари, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар (паливо: дизпаливо, бензин, газ нафтовий скраплений).

Пунктом 3.1 встановлено, що ціна 1 літра Товару згідно згідно накладних на товар. Загальна сума Договору складається з загальної вартості товару за всіма видатковими накладними.

У відповідності до пункту 4.1 Договору, розрахунки проводяться в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку на Товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактури та дійсна протягом дня його виписки. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок Постачальника.

Так, відповідно до Договору, Специфікації № 0114/0000482-С та видаткової накладної № 0114/0000482 від 03.02.2022 року ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» поставив «ТРАФФІК» ТОВ Товар на загальну суму 87 000,00 грн, в тому числі ПДВ 14 500,00 грн. Оплата поставленого Товару підтверджується платіжною інструкцією № 6231 від 02.02.2022 року на суму в розмірі 87 000,00 грн.

Податкова накладна № 42 від 02.02.2022 року, яка була складена ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» за даною операцією, не була зареєстрована до вимог чинного законодавства.

Відповідно до Договору, Специфікації № 0114/0001682-С та видаткової накладної № 0114/0001682 від 31.03.2022 року ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» поставив «ТРАФФІК» ТОВ Товар на загальну суму 209 880,00 грн, в тому числі ПДВ 13 738,32 грн. Оплата поставленого Товару підтверджується платіжною інструкцією № 7134 від 30.03.2022 року на суму в розмірі 210 000,00 грн.

Податкова накладна № 268 від 30.03.2022 року, яка була складена ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» за даною операцією, не була зареєстрована до вимог чинного законодавства.

Відповідно до Договору, Специфікації № 0114/0002434-С, видаткової накладної № 0114/0002434 від 22.04.2022 року та Специфікації №0114/0002435-С, видаткової накладної № 0114/0002435 від 22.04.2022 року ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» поставив «ТРАФФІК» ТОВ Товар на суми: 199 875.00 грн та 23 820,00 грн. Оплата поставленого Товару підтверджується платіжними інструкціями № 7295 та №7297 від 20.04.2022 року, за якими було сплачено наступні суми: 23 820,00 грн та 200 000,00 грн відповідно. Загальна сума оплати за Товар від 20.04.2022 року становить 223 820,00 грн, в тому числі ПДВ 14 642,43 грн.

Податкова накладна № 254 від 20.04.2022 року, яка була складена ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» за даною операцією, не була зареєстрована до вимог чинного законодавства.

Відповідно до Договору, Специфікації № 0114/0004560-С, видаткової накладної № 0114/0004560 від 26.05.2022 року та Специфікації № 0114/0004561-С, видаткової накладної № 0114/0004561 від 26.05.2022 року ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» поставив «ТРАФФІК» ТОВ Товар на суми: 57 000.00 грн та 239 970,00 грн. Оплата поставленого Товару підтверджується платіжними інструкціями № 7593 та № 7596 від 25.05.2022 року, за якими було сплачено наступні суми: 240 000,00 грн та 57 000,00 грн відповідно. Загальна сума оплати за Товар від 25.05.2022 року становить 297 000,00 грн, в тому числі ПДВ 19 429,91 грн.

Податкова накладна № 529 від 25.05.2022 року, яка була складена ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» за даною операцією, не була зареєстрована до вимог чинного законодавства.

Відповідно до Договору, Специфікації № 0114/0005437-С та видаткової накладної № 0114/0005437 від 30.06.2022 року ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» поставив «ТРАФФІК» ТОВ Товар на загальну суму 77 062,50 грн, в тому числі ПДВ 5 041,47 грн. Оплата поставленого Товару підтверджується платіжною інструкцією № 7901 від 30.06.2022 року на суму в розмірі 77 062,50 грн.

Податкова накладна № 324 від 30.06.2022 року, яка була складена ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» за даною операцією, не була зареєстрована до вимог чинного законодавства.

Відповідно до Договору, Специфікації № 0114/0005607-С та видаткової накладної № 0114/0005607 від 08.07.2022 року ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» поставив «ТРАФФІК» ТОВ Товар на загальну суму 228 000,00 грн в тому числі ПДВ 14 915,89 грн. Оплата поставленого Товару підтверджується платіжною інструкцією № 7938 від 06.07.2022 року на суму в розмірі 228 000,00 грн.

Податкова накладна № 46 від 06.07.2022 року, яка була складена ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» за даною операцією, не була зареєстрована до вимог чинного законодавства.

Відповідно до Договору, Специфікації № 0114/0005697-С, видаткової накладної № 0114/0005697 та Специфікації № 0114/0005691-С, видаткової накладної № 0114/0005691 від 13.07.2022 року ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» поставив «ТРАФФІК» ТОВ Товар на суми: 28 500,00 грн та 228 000,00. Оплата поставленого Товару підтверджується платіжними інструкціями № 7970 та № 7974 від 12.07.2022 року, за якими було сплачено наступні суми: 28 500,00 грн та 228 000,00 грн відповідно. Загальна сума оплати за Товар від 12.07.2022 року становить 256 500,00 грн, в тому числі ПДВ 16 780,37 грн.

Податкова накладна № 91 від 12.07.2022 року, яка була складена ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» за цією описаною операцією, не була зареєстрована до вимог чинного законодавства.

Також, додатково повідомляємо, що на підставі акту звірки взаєморозрахунків між сторонами встановлено ще наявність заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 355,00 грн.

Відповідно до вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі -ПК України), податкові накладні, складені ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» за операціями, наведеними вище, мали бути зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені законом граничні строки, а саме: для податкових накладних, складених з 1 по 15 число календарного місяця, -не пізніше останнього дня цього місяця; для накладних, складених з 16 по останнє число місяця, - не пізніше 15 числа наступного місяця.

Оскільки жодна із зазначених податкових накладних відповідача не була зареєстрована у встановлені строки, порушення відповідачем свого податкового обов`язку настало у відповідні граничні дати, після настання яких позивач був остаточно позбавлений можливості включити відповідні суми ПДВ до складу податкового кредиту.

На виконання вимог п. 201.1 ст. 201 ПК України відповідач був зобов`язаний скласти та зареєструвати податкові накладні на суму вказаних операцій, що зазначені вище по тексту. Унаслідок порушення відповідачем обов`язку щодо реєстрації податкових накладних у встановлені ПК України строки, позивач був позбавлений права на віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів, що прямо вплинуло на розмір податкових зобов`язань позивача.

Таке позбавлення можливості реалізувати право на податковий кредит призвело до виникнення у позивача реальних збитків, які полягають у необхідності сплатити до бюджету суму ПДВ, що могла бути зменшена на належний позивачу податковий кредит. Отже, збитки безпосередньо спричинені протиправною бездіяльністю відповідача.

Розмір завданих позивачу збитків визначений як сума ПДВ за всіма операціями поставки Товару, за якими відповідач не зареєстрував податкові накладні становить 99 048,39 грн.

Позивач 19.06.2023 року звертався до контролюючого органу зі скаргою на порушення відповідачем вимог ст. 201 ПК України щодо реєстрації податкових накладних.

Незважаючи на подання такої скарги, контролюючим органом документальна перевірка відповідача не була проведена, жодних заходів реагування щодо усунення порушень не вжито, а податкові накладні так і не були зареєстровані.

Позивачу не відомо про застосування контролюючим органом до відповідача штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних відповідно до ст. 1201 ПК України, що також свідчить про бездіяльність контролюючого органу та залишення порушення неусуненим.

Позивачем були вжиті всі необхідні заходи досудового врегулювання спору. Зокрема, на адресу відповідача було направлено претензію за вих. № 02/12-24 від « 02» грудня 2024 року рекомендованим листом з описом-вкладенням за № 775, що зареєстровано оператором зв`язку АТ «Укрпошта» від 30.01.2025 року, з вимогою відшкодувати збитки за втрачений податковий кредит у розмірі 99 048,39 грн шляхом перерахування вказаної суми на поточний рахунок позивача. Вказаний лист був вручений за місцем знаходження відповідача 16.02.2025 року.

Проте, відповідач так і не надав відповіді на претензію, та не здійснив жодних дій щодо усунення виявлених порушень, та не зареєстрував податкові накладні в ЄРПН.

Таким чином, позивач вичерпав передбачені законом можливості досудового врегулювання спору, у зв`язку з цим позивач був змушений звернутися до Господарського суду для захисту своїх прав та інтересів.

Під час розгляду справи Відповідач доказів повернення передоплати не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України є порушення зобов`язання.

Згідно з п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Як зазначено в п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

На підставі п. 201.1. ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.7. ст. 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10. ст. 201 ПК України зазначено наступне: при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/ послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обовязку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Крім того, відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/ розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/ послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.

На підставі п. 4 Наказу Міністерства Фінансів України від 12.12.2019 року № 520 «Про затвердження Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі - Наказ №520) у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платник податку має право надати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Разом із тим, відповідальність за подання належним чином оформленої податкової накладної та забезпечення її реєстрації покладається саме на продавця товарів (робіт, послуг). У випадку відмови в реєстрації податкової накладної рішення комісії регіонального рівня може бути оскаржене в адміністративному або судовому порядку, що встановлено п. 12 Наказу № 520, п. 56.1 ст. 56 ПК України, а також Порядку з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 11.12.2019 № 1165. Отже, неналежне виконання відповідачем свого обов`язку щодо реєстрації податкових накладних є порушенням вимог податкового законодавства та тягне за собою його відповідальність перед позивачем.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі № 908/1568/18 заначено, що хоча обов`язок постачальника зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання такого обов`язку фактично завдає покупцю збитків. Тому має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю постачальника щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту покупця та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

Вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суди повинні встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення.

Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний звхязок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, відповідно до положень ПК України, відсутність факту реєстрації платником податку, тобто ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» товарів/ послуг податкових накладних в ЄРПН позбавляє «ТРАФФІК» ТОВ на включення суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту та скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання.

Відповідач порушив граничні терміни реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що призвело до заподіяння позивачу збитків на суму неотриманого податкового кредиту в розмірі 99 048,39 грн, у зв`язку із неможливістю включити до податкового кредиту суми податку на додану вартість, зазначені в податкових накладних.

В свою чергу, відповідач не звільняється від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Отже, чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної в ЄРПН позивачем, що підтверджується правовою позицією постановою Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі № 925/17/18.

З огляду на вищезазначене, саме на відповідача покладається обов`язок скласти та зареєструвати податкові накладні в ЄРПН, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Подібна правова позиція зазначена постановою Верховного Суду від 01.03.2023 року у справі № 925/556/21, що з 01.01.2015 ПК України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

Покупець не є стороною публічно-правових відносин між продавцем і контролюючим органом щодо реєстрації податкових накладних. До моменту виникнення права на включення суми ПДВ за операцію з придбання товарів / послуг до складу податкового кредиту взаємодія держави і покупця зводиться лише до можливості покупця подати на продавця скаргу, що в силу п. 201.10 ст. 201 ПК України зумовлює лише обов`язок контролюючого органу провести документальну перевірку продавця, спонукати виконати який покупець не може.

Оскільки, саме від продавця, який має законом визначений обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем означеного вище майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (продавець) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій".

Отже, права покупця у випадку порушення продавцем свого обов`язку щодо належної реєстрації податкових накладних зводяться лише до можливості подання скарги, проте ініціювати проведення податкової перевірки контролюючим органом покупець не може.

Якщо відповідач не виконав встановлений законом обов`язок з реєстрації податкових накладних чи виконав його неналежним чином, що підтверджується рішенням про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, то це викликає неможливість включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, неможливість зменшення податкового зобов`язання на вказану суму, яка фактично є збитками позивача.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, від 01.03.2023 у справі № 925/556/21; об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17, від 01.12.2023 у справі № 926/3347/22; Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 908/76/18, від 10.01.2022 у справі № 910/3338/21, від 31.01.2023 у справі № 904/72/22.

Вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суди повинні встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення.

Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, відповідач, на вимогу п. 201.1. ст. 201 ПК України, зобов`язаний був скласти податкові накладні на дату виникнення податкових зобов`язань в електронній формі та зареєструвати їх в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений ПК України термін.

Таким чином, внаслідок не здійснення відповідачем реєстрації податкових накладних та відповідно порушення податкових і господарських зобов`язань, позивача позбавлено права на віднесення до податкового кредиту суму податку та завдано йому збитків на суму 99 048,39 грн.

Також, додатково за актом звірки між сторонами встановлена заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 355,00 грн, яку позивач просить стягнути.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності стосовно заборгованості у сумі 355,00 грн, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Натомість до матеріалів справи Позивачем не надано жодного первинного документального доказу для підтвердження підстави виникнення боргу, а сам по собі акт звірки без підтвердження підстави виникнення боргу (договору поставки, тощо) не є належним доказом.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог "ТРАФФІК" (ПІДПРИЄМСТВО У ВИГЛЯДІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" про стягнення збитків у сумі 99 048,39 грн.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Щодо надання оцінки доводам кожної зі сторін, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), "Трофимчук проти України" (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 017,19 грн - витрат на сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву "ТРАФФІК" (ПІДПРИЄМСТВО У ВИГЛЯДІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ) (65005, Одеська область, місто Одеса, вулиця Середня, будинок 83-В, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503, ) про відшкодування збитків у розмірі 99 403,39 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ) на користь "ТРАФФІК" (ПІДПРИЄМСТВО У ВИГЛЯДІ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ) (65005, Одеська область, місто Одеса, вулиця Середня, будинок 83-В, ) збитки в розмірі 99 048,39 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 017,19 грн.

В іншій частині позову про стягнення 355,00 грн за актом звірки між сторонами - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 23.03.2026.

Суддя А.Є. Соловйова