ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 917/1123/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковський О. В. - головуючий, Огороднік К. М., Погребняк В. Я.,

за участю секретаря судового засідання Аліференко Т. В.

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2025

у справі за заявою 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Хлібопродукт"

2) Приватного підприємства "Агрофірма "Ніка"

3) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібопродукт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс"

про банкрутство

Учасники справи:

ТОВ "АПК Хлібопродукт": Курило М. М.;

ПП "Агрофірма "Ніка": не з`явився;

СГ ТОВ "Хлібопродукт": не з`явився;

ТОВ "Украгроресурс": Кравець В. М.;

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий зміст заявлених вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "АПК Хлібопродукт", Приватне підприємство (далі - ПП) "Ніка" та Сільськогосподарське ТОВ "Хлібопродукт" звернулися до господарського суду з об`єднаною заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Украгроресурс".

1.2. В подальшому Сільськогосподарське ТОВ "Хлібопродукт" подало до суду заяву, в якій повідомило про те, що заборгованість у сумі 139 306,46 грн сплачена ТОВ "Украгроресурс", у зв`язку з чим просило суд залишити без розгляду його кредиторські вимоги.

1.3. ТОВ "АПК Хлібопродукт" та ПП "Ніка" просили суд визнати грошові вимоги до боржника у загальній сумі 1549629,02 грн (з них: вимоги ТОВ "АПК Хлібопродукт" - 865712,08 грн, вимоги ПП "Агрофірма "Ніка" - 683916,94 грн).

1.4. ТОВ "Украгроресурс" подало до суду клопотання про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство, в якому з посиланням на пункт 1-6 розділу Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) зазначало про те, що єдиний майновий комплекс ТОВ "Украгроресурс" знаходився на території, на якій велися бойові дії, тимчасово окупованій рф території, вимоги кредиторів не задоволені внаслідок збройної агресії проти України, тому провадження у справі про банкрутство не може бути відкрито.

2. Стислий зміст рішення суду першої інстанції

2.1. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 21.10.2025, серед іншого:

- задоволено заяву Сільськогосподарського ТОВ "Хлібопродукт" про залишення без розгляду його кредиторських вимог;

- задоволено клопотання боржника та відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Украгроресурс" за спільною заявою ТОВ "АПК Хлібопродукт" та ПП "Агрофірма "Ніка";

- у зв`язку з відмовою у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Украгроресурс", заява арбітражного керуючого Демчана О. І. про згоду на участь у даній справі залишено без розгляду.

2.2. Ухвала суду мотивована тим, що неможливість боржника виконати зобов`язання перед заявниками обумовлена збройною агресією рф проти України, зокрема у зв`язку зі здійсненням діяльності на території, яка віднесена до території можливих бойових дій, у зв`язку з чим наявні законодавчі обмеження / заборони на відкриття провадження у справі про банкрутство боржника за такими зобов`язаннями.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Вимоги ТОВ "АПК Хлібопродукт" до боржника

3.1. 26.08.2024 Господарським судом Харківської області у справі № 922/1238/24 винесено рішення, яким позовні вимоги ТОВ "АПК Хлібопродукт" задоволено повністю та присуджено до стягнення з ТОВ "Украгроресурс" на користь ТОВ "АПК Хлібопродукт" за Специфікацією № 1 від 18.11.2021 інфляційне збільшення в сумі 6595,58 грн; 3% річних в сумі 13198,57 грн; за Специфікацією № 2 від 22.11.2021 інфляційне збільшення в сумі 685469,33 грн; 3% річних в сумі 127878,54 грн; за Специфікацією № 4 від 23.12.2021 інфляційне збільшення в сумі 16480,00 грн; 3% річних в сумі 3296,29 грн; витрати по сплаті судового збору в сумі 12793,77 грн.

3.2. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.11.2024 рішення Господарського суду Харківської області від 26.08.2024 у справі №922/1238/24 було залишено без змін, у зв`язку з чим 25.11.2024 місцевим господарським судом видано наказ про примусове виконання вказаних рішення та постанови, який було передано на примусове виконання до приватного виконавця Гречин Н.В.

3.3. Постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Харківської області від 25.11.2024 винесена приватним виконавцем 27.11.2024 (ВП № 76665779) по стягненню 865712,08 грн., з них інфляційне збільшення 708544,91 грн., 3% річних 144373,40 грн., судовий збір в сумі 12793,77 грн.

3.4. За твердженням ТОВ "АПК Хлібопродукт", накази по справі № 922/1238/24 не виконані й заборгованість ТОВ "Украгроресурс" становить 865712,08 грн, з них інфляційне збільшення 708544,91 грн, 3% річних 144373,40 грн, судовий збір - 12793,77 грн.

Вимоги ПП "Агрофірма "Ніка" до боржника

3.5. Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.10.2024 у справі №922/2512/24 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 29.10.2024) позов задоволений частково та стягнуто з ТОВ "Украгроресурс" на користь ПП "Агрофірма "Ніка": за Специфікацією № 1 від 18.11.2021 грошові кошти в сумі 1457,39 грн (3% річних); за Специфікацією № 3 від 07.02.2022 грошові кошти в сумі 480612,22 грн, що включає в себе 405625,36 грн (інфляційне збільшення), 74986,86 грн (3% річних) та судові витрати в сумі 6817,97 грн.

3.6. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 змінено рішення Господарського суду Харківської області від 15.10.2024 у справі №922/2512/24 та вирішено викласти його резолютивну частину в наступній редакції: "Стягнути з ТОВ "Украгроресурс" на користь ПП "Агрофірма "Ніка" 670476,67 грн (які складаються з 76444,25 грн - 3% річних, 405625,36 грн - втрат від інфляції, 188407,06 грн - пені) та 10048,94 грн судового збору. Стягнути з ТОВ "Украгроресурс" на користь ПП "Агрофірма "Ніка" 3391,33 грн судового збору за результатами апеляційного провадження.

3.7. 14.01.2025 Східним апеляційним господарським судом було видано накази про примусове виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 в частині стягнення 670476,67 грн (які складаються з 76444,25 грн - 3% річних, 405625,36 грн - втрат від інфляції, 188407,06 грн - пені), 10048,94 грн судового збору та 3391,33 грн судового збору за результатами апеляційного провадження, які було передано на примусове виконання до приватного виконавця Гречин Н.В.

3.8. Постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання наказів Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 винесена приватним виконавцем 28.01.2025 (ВП № 76999083) по стягненню 670476,67 грн, 10048,94 грн судового збору та 3391,33 грн судового збору за результатами апеляційного провадження.

3.9. За твердженням ПП "Агрофірма "Ніка", накази по справі №922/2512/24 не виконані й заборгованість ТОВ "Украгроресурс" становить 683916,94 грн, з них 76444,25 грн - 3% річних, 405625,36 грн - втрат від інфляції, 188407,06 грн - пені, судовий збір в сумі 13440,27 грн.

3.10. ТОВ "АПК Хлібопродукт" та ПП "Агрофірма "Ніка" в обґрунтування безспірності заявлених вимог, посилаються на те, що вони підтверджені судовими рішеннями у справах № 922/1236/24 та № 922/2512/24, у зв`язку з чим просили суд визнати грошові вимоги до боржника у загальній сумі 1549629,02 грн, з яких: ТОВ "АПК Хлібопродукт" - 865712,08 грн; ПП "Агрофірма "Ніка" - 683916,94 грн.

3.11. На час звернення кредиторів до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, боржник - ТОВ "Украгроресурс" зареєстровано за адресою: м. Полтава, вул. Котляревського, буд. 3. Реєстрація в місті Полтава відбулася в липні 2024 року в зв`язку із вибуттям підприємства з адреси реєстрації одного із засновників в селищі Бабаї, Харківського району Харківської області (Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.07.2024).

3.12. Водночас, єдиний майновий комплекс та виробничі потужності ТОВ "Украгроресурс", які забезпечують та надають можливість здійснювати основний вид діяльності перебувають в Харківській області за адресою: м. Ізюм, вул. Володимира Вакуленка (колишня назва Маршала Федоренка), будинок 11/1-д, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 70563493, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104 та орендована, земельна ділянка площею 11661,0 м.кв., кадастровий номер: :82:004:0005 за цією ж адресою, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер: 94970795, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104.

3.13. Норма пункту 1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ не містить інших умов та підстав для її застосування, окрім тих, що в ній наведені, а тому її застосування не залежить від строків виникнення у боржника боргу, що став підставою для звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (до/після початку збройної агресії російської федерації проти України).

3.14. Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309 (із змінами відповідно Наказу 254 від 22.09.2023), м. Ізюм, Ізюмської міської територіальної громади віднесена до території можливих бойових дій Розділу І "Території, на яких ведуться (велися) бойові дії" (загальний період ведення бойових дій на території області - з 01.04.2022 по 08.09.2022).

3.15. Відповідно до наказу № 376 від 28.02.2025 Міністерства розвитку громад та територій України Ізюмська міська територіальна громада на дату судового засідання включена до "Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією".

3.16. Під час проведення активних бойових дій, окупації міста Ізюм Харківської області, в наслідок пожежі було знищено основні виробничі потужності боржника, що складають цілісний майновий комплекс із замкнутим виробничим циклом, до складу якого входять складські приміщення із земельною ділянкою, товари та матеріальні активи, які зберігалися на складах. Факт пожежі підтверджується актом про пожежу від 20.09.2022.

3.17. 28.02.2022 наказом директора ТОВ "Украгроресурс" призупинено господарську діяльність підприємства до можливості відновити роботу.

3.18. Також боржником було подано заяву до правоохоронних органів, за якою до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення передбачене частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України. Факт руйнування, знищення та пошкодження майна підтверджується: витягом з ЄРДР № КП: 0000574 від 02.09.2022.

3.19. Боржник неодноразово звертався до військової адміністрації м. Ізюма щодо комісійного обстеження нерухомого майна, а також до обласної військової адміністрації з приводу розмінування території, на якій знаходиться майновий комплекс, але відповідні заходи проведені не були, у зв`язку з чим знаходження на території є небезпечним..

3.20. Підприємство повідомило ГУ ДПС у Харківській області про знищення їхнього архіву та документації.

3.21. З наданих ТОВ "Украгроресурс" доказів вбачається, що майновий комплекс та виробничі потужності боржника, що знаходяться у місті Ізюм, зазнали значних пошкоджень в результаті ворожих обстрілів, господарська діяльність боржника належним чином не ведеться, що зумовило неможливість виконання договірних зобов`язань перед ініціюючими кредиторами.

4. Стислий зміст рішення суду апеляційної інстанції

4.1. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 скасовано ухвалу Господарського суду Полтавської області від 21.10.2025 та направлено справу для проведення підготовчого засідання до суду першої інстанції.

4.2. За висновком суду апеляційної інстанції, у місцевого господарського суду були відсутні підстави для застосування пункту 1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ. Суд першої інстанції не дослідив наявності іншого майна боржника на контрольованої Урядом території України (у тому числі, грошових коштів, права вимоги, товарних залишків тощо), наявності у матеріалах справи відомостей, які за стандартом вірогідності доказів вказують на активне ведення боржником господарської діяльності і після стверджуваної ним обставини знищення складської будівлі у м. Ізюм, у тому числі - і здійснення вибіркових розрахунків з кредиторами, висновок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Украгроресурс" є передчасним та несумісним з частиною 1 статті 2 ГПК України, оскільки опосередковує відмову кредиторам у здійсненні судового захисту попри наявність розумних сумнівів у добросовісності боржника.

5. Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції

5.1. З наявних у матеріалах справи документів не вбачається, судом першої інстанції не встановлювалося, а Боржником не зазначалося про наявність підстав для застосування частини 6 статті 39 КУзПБ щодо заяв кредиторів ТОВ "АПК Хлібопродукт" та ПП "Агрофірма Ніка".

5.2. Структура застосованої місцевим судом за заявою Боржника спеціальної норми п.1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ передбачає:

- покладання саме на боржника процесуального обов`язку з доведення (що узгоджується зі ст.ст.13,74 ГПК) - "…якщо боржник доведе…" (1);

- обмеженого (обов`язку) за хронологією здійснення (процесуальний строк вчинення відповідної дії у розумінні ст.113 ГПК) моментом проведення підготовчого засідання (2);

- обставини (доведення) не задоволення вимог кредиторів саме внаслідок (3) збройної агресії проти України;

- прикладом такої обставини законодавцем, зокрема визначене "перебування єдиного майнового комплексу боржника на територіях на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих рф територіях відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій" (4).

5.3. Виключно за умов наявності всіх вищевказаних ознак, які має встановити суд на підставі наявних у справі належних та достовірних доказів, суд управнений застосовувати відповідну спеціальну тимчасову процесуальну заборону у відкритті провадження у справі про банкрутство, яка (заборона) опосередковує легітимну підставу для обмеження у застосуванні кредитором відповідного судового способу захисту своїх порушених прав. При цьому, ознака (4), не має автоматичного / самодостатнього характеру і повинна тлумачитися у контексті ознаки (3).

5.4. Враховуючи постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справ про банкрутство 20.06.2025, підготовче засідання мало відбутися не пізніше 10.07.2025, і до цього моменту боржник відповідно до ознаки (1), мав довести наявність відповідних підстав для відмови у відкритті провадження.

5.5. Відповідні заперечення були подані боржником поза межами строку, встановленого частиною 2 статті 35 КУзПБ, але у межах встановленого місцевим судом строку підготовчого засідання 15.07.2025 - 11.07.2025, що у сукупності із задоволенням місцевим судом клопотання боржника про відкладання підготовчого засідання, яке (клопотання) не обґрунтоване доказово, і призначення наступної дати підготовчого засідання 12.08.2025, попри своєчасне (14.07.2025) надання кредитором заперечень проти аргументів боржника призвело до порушення гарантованого у межах статті 6 ратифікованої Україною Конвенції прав і основних свобод людини 1950 року (далі - ЄКПЛ) права ефективного рівного доступу до суду, оскільки всупереч вимог ознаки (2) створила боржникові процесуальний привілей у доведені наявності відповідних обставин понад визначені частиною 2 статті 35 КУзПБ максимальні строки, чим останній скористався, подавши 17.10.2025 клопотання з додатками, врахованими місцевим судом в оскаржуваній ухвалі.

5.6. Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 09.09.2025 у справі № 922/4061/24, яка не враховувалась місцевим судом, застосування передбаченої пунктом 1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ підстави для відмови у відкритті провадження вимагає дослідження та встановлення судом таких параметрів: 1) моменту виникнення таких правовідносин (дата укладення договору, здійснення поставки, передачі товару, оплати, виникнення у боржника обов`язку, боргу тощо); 2) причин та обставин виникнення заборгованості боржника у цих правовідносинах; 3) майнового стану боржника та стану його господарської діяльності у відповідний період: активна, звичайна або її фактичне припинення тощо (що встановлюється на підставі відповідних звітних (податкових, бухгалтерських) документів боржника); 4) місця перебування активів, єдиного майнового комплексу боржника (на території, яка з 24.02.2022 була включена до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або ні, є окупованою або виключена з переліку окупованих територій України; 5) та наявності або відсутності у підприємства боржника майна на території України, підконтрольній органам державної влади України), а також характеристики такого майна: єдиний майновий комплекс боржника або частка такого майна, профіль, значення та призначення відповідного майна або його частки у господарській діяльності боржника; 6) безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між обставинами збройної агресії проти України, у тому числі у разі перебування з 24.02.2022 єдиного майнового комплексу боржника на територіях, на яких велися бойові дії (якщо господарські правовідносини виникли після завершення на відповідній території бойових дій або якщо господарські правовідносини виникли та продовжують існувати в період, коли єдиний майновий комплекс боржника (основна, профільна його частина) перебуває на території можливих бойових дій) з фактом як виникнення у боржника заборгованості перед ініціюючим кредитором, так і з її незадоволенням перед відповідним кредитором (кредиторами).

5.7. Місцевим судом лише частково досліджені та встановлені параметри (1), (3) і (4), адже посилання на судові рішення, які підтверджують вимоги кредиторів не достатньо для визначення моменту виникнення відповідних правовідносин, тоді як слушні зауваження кредиторів щодо здійснення боржником активної господарської діяльності у досліджуваний період 2022-2024 роки, так само, як і відомості щодо наявності інших (окрім стверджуваних боржником як знищених) активів не отримали жодної правової оцінки місцевого суду.

5.8. У межах параметрів (4) і (5), та ознаки (4), вказується саме про значущість для правильного вирішення питання локалізації не певного об`єкту нерухомості, а саме єдиного майнового комплексу:

- законодавче визначення єдиного майнового комплексу міститься у ст. 191 ЦК України і будівля та земельна ділянка для її обслуговування, є лише складовими елементами, якими не вичерпується єдиний майновий комплекс;

- з матеріалів справи не вбачається, що відповідна будівля є єдиним об`єктом нерухомості, яким користується Боржник для здійснення господарської діяльності та може кваліфікуватися як єдиний майновий комплекс, адже як зазначає сам Боржник, до основних видів його діяльності відноситься також і оптова торгівля зерном і відповідне зерно зберігалось на елеваторах, але жодних доказів з цього приводу відповідно до статей 36, 37 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" боржником не надано та у порядку статей 80, 81 ГПК України не ініційовано їх витребування у разі неможливості самостійного надання.

5.9. Місцевий суд, передчасно констатуючи знищення цілісного майнового комплексу боржника у 2022 році, зокрема, внаслідок пожежі, не звернув увагу, що:

- в акті про пожежу від 20.09.2022 вказується не тільки інша юридична особа (ТОВ "Ізюмська міжрайонна база", тоді як підприємства Боржника взагалі не згадується), але й інша адреса складського приміщення (м. Ізюм, вул. М. Федоренко, 11/1, тоді як приналежна Боржникові будівля на цій же вулиці, але за №11д);

- обсяг знищених товарів боржником встановлено в односторонньому порядку, а не у спосіб, передбачений постановою Кабінету Міністрів України №473 від 19.04.2022;

- сама по собі ймовірність знищення певного приналежного боржникові об`єкту нерухомості у 2022 році не завадило подальшому (у 2023-2024 роках) укладанню боржником контрактів на суму понад 5000000 доларів, за якими останній вважає наявними у себе прав грошових вимог, що у світлі принципів добросовісності та розумності (пункт 6 статті 3 ЦК України) дозволяє стверджувати про відсутність зв`язку можливості ТОВ "Украгроресурс" здійснення активної господарської діяльності від цілісності складського приміщення у м. Ізюм.

5.10. Місцевий суд, вказавши про оплату боржником вимог кредитора - Сільськогосподарського ТОВ "Хлібопродукт" у контексті розгляду заяви останнього без розгляду його кредиторських вимог, не надав правової оцінки тій обставині, що така оплата була здійснена 21.10.2024, тобто хронологічно після настання стверджуваних боржником обставин, що у сукупності з обставинами ведення активної господарської діяльності у 2023 - 2024 роках та з вказаними кредитором з посиланням на загальнодоступні джерела зростання як доходів, так і вартості активів боржника у період 2022 - 2024 років (яке боржник та місцевий суд залишили без будь-якого коментаря та правової оцінки в контексті умов застосування п.1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ) вказує про несумісність із ознакою (3) - обставини (доведення) не задоволення вимог кредиторів саме внаслідок збройної агресії проти України.

6. Стислий зміст касаційної скарги

6.1. ТОВ "Украгроресурс" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Полтавської області від 21.10.2025.

7. Узагальнені доводи касаційної скарги

7.1. Судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неправильно застосовано пункт 1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ та не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування наведеної норми у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 03.10.2023 у справі № 913/101/23, від 13.02.2024 у справі № 911/2237/22, від 06.12.2023 у справі № 923/140/22, від 13.02.2024 у справі № 910/3561/23, від 08.05.2024 у справі № 905/507/22, від 29.08.2024 у справі № 910/2423/23, від 12.03.2024 у справі № 908/2344/23, від 14.11.2024 у справі № 911/414/23.

8. Позиція інших учасників щодо касаційної скарги

8.1. ТОВ "АПК Хлібопродукт" та ПП "Агрофірма "Ніка" у відзивах просили залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного господарського суду - без змін, зокрема, зазначаючи наступне:

- наведена в касаційній скарзі практика Верховного Суду, яка на переконання скаржника підлягала врахуванню судом апеляційної інстанції, не є релевантною до спірних правовідносин;

- подані скаржником докази не підтверджують: розташування усього єдиного майнового комплексу на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях; відсутність у боржника майна на території України, підконтрольній органам державної влади України та на території, на якій не ведуться бойові дії; не встановлено причинного зв`язку між такими обставинами та об`єктивною неможливістю задоволення вимог кредитора;

- не надано докази відсутності у боржника доступних фінансових активів та майнових прав і вжиття заходів щодо їх реалізації;

- підстави для відмови у відкритті провадження за пунктом 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ відсутні;

- оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законною та обґрунтованою.

9. Касаційне провадження

9.1. Ухвалою Верховного Суду від 14.01.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Украгроресурс" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 у цій справі, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 10.02.2026 - 15:00. Крім того, витребувано у Господарського суду Полтавської області та/або Східного апеляційного господарського суду матеріали справи № 917/1123/25.

9.2. 27.01.2026 до Верховного Суду на запит з Господарського суду Полтавської області надійшли матеріали справи № 917/1123/25.

9.3. 28.01.2026 до Верховного Суду від ТОВ "АПК Хлібопродукт" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

9.4. Ухвалою Верховного Суду від 29.01.2026 вказане клопотання задоволено, вирішено проводити судові засідання у справі № 917/1123/25 за участю представника ТОВ "АПК Хлібопродукт" Курило М.М. в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.

9.5. 10.02.2026 до Верховного Суду від ТОВ "Украгроресурс" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

9.6. Ухвалою Верховного Суду від 10.02.2026 вказане клопотання задоволено та вирішено проводити судові засідання у цій справі за участю представника ТОВ "Украгроресурс" - адвоката Кравець В.М. в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.

9.7. В судовому засіданні 10.02.2026 представник ТОВ "Украгроресурс" підтримав касаційну скаргу з викладених у ній підстав, просив Суд скаргу задовольнити. Представник ТОВ "АПК Хлібопродукт" заперечував проти касаційної скарги з підстав, наведених у відзиві, просив Суд залишити касаційну скаргу без задоволення.

9.8. Решта учасників справи явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, будь яких заяв або клопотань з цього приводу до Суду не надходило.

9.9. В судовому засіданні 10.02.2026 оголошено перерву до 10.03.2026 - 14:15.

9.10. В судовому засіданні 10.03.2026 представники ТОВ "Украгроресурс" та ТОВ "АПК Хлібопродукт" підтримали раніше надані пояснення по справі.

9.11. Решта учасників справи явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, будь яких заяв або клопотань з цього приводу до Суду не надходило.

9.12. Враховуючи, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю учасників, що не забезпечили явку своїх представників у судове засідання.

10. Позиція Верховного Суду

10.1. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час розгляду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Украгроресурс".

10.2. Підставою для застосування до боржника встановлених КУзПБ процедур є неплатоспроможність боржника, тобто неспроможність виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

10.3. Вимоги до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство встановлені положеннями статті 34 КУзПБ.

10.4. Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором.

10.5. Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги до боржника можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (див. висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №915/535/17, від 25.06.2019 у справі №922/116/18, від 15.10.2019 у справі №908/2189/17, від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі №918/99/19, від 23.09.2021 №910/866/20, від 21.10.2021 у справі №913/479/18, від 02.06.2022 у справі №917/1384/20).

10.6. Заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №914/1126/14, від 05.03.2019 у справі №910/3353/16, від 07.11.2019 у справі №904/9024/16, від 02.06.2022 у справі №917/1384/20, від 09.06.2022 у справі №922/313/20 (922/3069/21)).

10.7. Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство визначений статтею 39 КУзПБ, за змістом якої перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

10.8. Завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі (аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13.08.2020 у справі №910/4658/20, від 15.10.2020 у справі №922/1174/20, від 22.09.2021 у справі №911/2043/20, від 16.09.2020 у справі №911/593/20, від 03.09.2020 у справі №910/16413/19).

10.9. При цьому, якщо КУзПБ підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство прямо не визначені та з`ясовуються судом шляхом встановлення, на підставі доказів у справі, заборон на відкриття провадження у справі про банкрутство, визначених Законом (прямих або непрямих, загальних або спеціальних, тимчасових або не обмежених в часі, умовних або безумовних), то підстави для відмови у відкритті провадження прямо визначені в частині 6 статті 39 КУзПБ, а саме вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду.

10.10. Важливим елементом судового контролю при відкритті провадження у справі про банкрутство є встановлення обґрунтованості кредиторських вимог ініціюючого кредитора, за заявою якого відкривається провадження у справі.

10.11. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20).

10.12. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що з моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (зокрема, постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №918/420/16).

10.13. Звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.

10.14. При цьому, на господарський суд покладається обов`язок перевірки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора та з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство, що, враховуючи принцип дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів, має здійснюватися судом незалежно від погодження боржником із заявленими вимогами чи, навпаки, пасивної процесуальної поведінки боржника у вигляді неподання ним відзиву на заяву про відкриття відповідного провадження.

10.15. Як зазначалося вище, загальні підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство боржника - юридичної особи передбачені положеннями частини 6 статті 39 КУзПБ.

10.16. Водночас, окремі підстави містить розділ "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ, який було доповнено пунктом 1-6 згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань провадження та застосування процедур банкрутства у період дії воєнного стану" №3249-IX від 13.07.2023, що набрав чинності з 29.07.2023.

10.17. Цим пунктом, зокрема, установлено, що тимчасово, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, а також протягом шести місяців після його припинення чи скасування господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора, якщо боржник до проведення підготовчого засідання доведе господарському суду, що він внесений до електронного реєстру учасників відбору та виконавців державних контрактів (договорів) та має діючий контракт з державними замовниками у сфері оборони або вимоги кредитора (кредиторів) не задоволені внаслідок збройної агресії проти України, у тому числі через перебування єдиного майнового комплексу боржника на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій.

10.18. Заборона встановлена абзацом 9 пункту 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ поширюється і на ті правовідносини й випадки, що існували до набрання з 29.07.2023 чинності відповідною нормою, однак не раніше 24.02.2022 (висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 13.02.2024 у справі №910/3561/23, від 05.03.2024 у справі №911/414/23), оскільки передбачені цією нормою обставини/події (початок збройної агресії проти України, перебування єдиного майнового комплексу боржника на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях відповідно до визначеного законом переліку тощо) як причини, за яких вимоги кредитора (кредиторів) не могли бути задоволені боржником, відбулися до моменту врегулювання зазначених правовідносин відповідним законом.

10.19. З огляду на те, що норма пункту 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ не містить інших умов, окрім тих, що в ній наведені, її застосування не залежить від строків виникнення в боржника боргу, що став підставою для звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (до / після початку збройної агресії російської федерації проти України).

10.20. Вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника потребує врахування наявності між сторонами господарських правовідносин, у яких у боржника утворилася заборгованість перед кредитором, причини виникнення такої заборгованості, а також перебування активів, єдиного майнового комплексу на території, яка з 24.02.2022 була включена до переліку територій можливих бойових дій, та відсутність у підприємства боржника майна на території України, підконтрольній органам державної влади України (подібні за змістом висновки викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29.08.2024 у справі № 910/2423/23, посилання на яку міститься в касаційній скарзі, постанові віл 25.03.2025 у справі № 910/18228/23).

10.21. Верховний Суд у постанові від 12.03.2024 у справі №908/2344/23 зазначив про те, що для застосування визначеної пунктом 1-6 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ такої підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство, як незадоволення боржником - юридичною особою вимог кредитора (кредиторів) саме внаслідок перебування єдиного майнового комплексу боржника на тимчасово окупованій російською федерацією території, необхідним є встановлення судом певних обставин:

- наявність незадоволених боржником вимог кредитора (кредиторів) внаслідок збройної агресії проти України на дату проведення підготовчого засідання у справі про банкрутство;

- перебування єдиного майнового комплексу боржника на тимчасово окупованих російською федерацією територіях (відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованих територій).

10.22. Відповідно до частин 1, 2 статті 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності; до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Неправомірні дії чи бездіяльність, які призвели до втрати майном ознак єдиного майнового комплексу, можуть завдати шкоди власнику майна, зокрема і тому, що вартість майна в разі його пооб`єктного продажу є меншою за вартість єдиного майнового комплексу, який використовується для здійснення підприємницької діяльності (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц).

10.23. Верховний Суд, акцентуючи на значенні відкриття провадження у справі про банкрутство, вказав, що у вирішенні питання про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника пріоритетним (порівняно із з`ясуванням обґрунтованості заявлених кредитором грошових вимог до боржника та визначенням їх розміру) є дотримання законодавчих обмежень / заборон на відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, які є чинними на дату розгляду та вирішення судом відповідного питання (постанова Верховного Суду від 03.10.2023 у справі № 913/101/23).

10.24. Як вбачається з матеріалів справи, місцевий господарський суд встановив наступне:

- єдиний майновий комплекс та виробничі потужності ТОВ "Украгроресурс", які забезпечують та надають можливість здійснювати основний вид діяльності перебувають в Харківській області за адресою: м. Ізюм, вул. Володимира Вакуленка (колишня назва Маршала Федоренка), будинок 11/1-д;

- згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309 (з подальшими змінами), м. Ізюм, Ізюмської міської територіальної громади віднесена до території можливих бойових дій Розділу І "Території, на яких ведуться (велися) бойові дії" (загальний період ведення бойових дій на території області - з 01.04.2022 по 08.09.2022);

- наказом № 376 від 28.02.2025 Міністерства розвитку громад та територій України Ізюмська міська територіальна громада включена до "Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією";

- під час проведення активних бойових дій, окупації міста Ізюм Харківської області внаслідок пожежі знищено основні виробничі потужності боржника, які складають цілісний майновий комплекс із замкнутим виробничим циклом;

- про факт пожежі, руйнування, знищення та пошкодження майна (товарів та матеріальних активів, які зберігалися на складах) складено вищезгаданий акт про пожежу, протокол інвентаризаційної комісії та подано ТОВ "Украгроресурс" відповідну заяву до правоохоронних органів, за якою до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення передбачене частиною 1 статті 438 Кримінального кодексу України;

- наявні звернення боржника до військової адміністрації м. Ізюма та обласної військової адміністрації щодо комісійного обстеження нерухомого майна та щодо розмінування території, а також повідомлення ГУ ДПС у Харківській області про знищення архіву та документації ТОВ "Украгроресурс".

10.25. З урахуванням наведеного, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що майновий комплекс та виробничі потужності боржника, що знаходяться у місті Ізюм, зазнали значних пошкоджень в результаті ворожих обстрілів, господарська діяльність боржника належним чином не ведеться, що в свою чергу зумовило неможливість виконання договірних зобов`язань перед ініціюючими кредиторами.

10.26. Натомість суд апеляційної інстанції вказав на передчасність такого висновку.

10.27. Так, в оскаржуваній постанові суд апеляційної інстанції зазначив про низку неточностей в наявному у справі акті про пожежу від 20.09.2022 щодо найменування юридичної особи (тобто вказано ТОВ "Ізюмська міжрайонна база", а назва боржника не згадується) та адреси розташування складського приміщення (вказано м. Ізюм, вул. М. Федоренко, 11/1, хоча належна боржникові будівля знаходиться на цій же вулиці, але за №11д).

10.28. При цьому судом апеляційної інстанції не враховані пояснення ТОВ "Украгроресурс", викладені у відзиві на апеляційну скаргу, згідно з яким поставка засобів захисту рослин та мінеральних добрив здійснювалась ТОВ "Украгроресурс" зі спеціально обладнаних складських приміщень, розташованих в м. Ізюмі по вулиці Маршала Федоренка, 11/1-Д. Вказані складські приміщення на момент виникнення правовідносин були паспортизовані в установленому законом порядку саме для здійснення оптової торгівлі засобами захисту рослин та мінеральними добривами. На початок повномасштабних військових дій у ТОВ "Украгроресурс" були наявні Санітарні паспорти на право одержання, зберігання та застосування пестицидів і мінеральних добрив, передбачені Державними санітарними правилами "Транспортування, зберігання та застосування пестицидів у народному господарстві", затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України від 03.08.1998 № 1 (ДСП 8.8.1.2.001-98). Згідно з п.2 паспорту - побудовані по типовому проекту, колишні приміщення Ізюмської міжрайбази, адреса: м. Ізюм, вул. Маршала Федоренка, 11/1-д. Саме знищення основних виробничих потужностей паспортизованих на право одержання, зберігання та застосування пестицидів і мінеральних добрив стали причиною неможливості здійснювати основний вид діяльності - оптову торгівлю хімічними продуктами (куди відноситься оптова торгівля добривами і засобами захисту рослин).

10.29. Також суд апеляційної інстанції наголосив на тому, що боржник встановив обсяг знищених внаслідок пожежі товарів в односторонньому порядку, а не у спосіб, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 1902.2022 № 473.

10.30. З цього приводу колегія суддів зазначає про те, що вищезгаданою постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії російської федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд.

10.31. За змістом вказаного Порядку вбачається, що він визначає механізм оперативного реагування відповідних органів виконавчої влади, органів управління та сил цивільного захисту, спрямований на ліквідацію наслідків збройної агресії російської федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд на території України.

10.32. Тобто, цей Порядок підлягає застосуванню саме щодо нерухомого майна - будівель і споруд, тоді як боржник, заперечуючи проти заяви про відкриття провадження щодо його банкрутства, вказував про знищення внаслідок пожежі не об`єкту нерухомого майна, а саме товарів (засобів захисту рослин, добрив, тощо), які зберігалися на складських приміщеннях у м. Ізюм та підлягали поставці за укладеними з ТОВ "АПК Хлібопродукт" та ПП "Агрофірма "Ніка" договорами.

10.33. Судом апеляційної інстанції наведене залишено без належної уваги та оцінки, як і не вказано конкретний пункт Порядку виконання невідкладних робіт щодо ліквідації наслідків збройної агресії російської федерації, пов`язаних із пошкодженням будівель та споруд, який було порушено боржником при встановленні обсягу знищеного майна, тобто товарів.

10.34. Твердження в оскаржуваній постанові про те, що знищення належного боржникові об`єкту нерухомості у 2022 році не завадило у подальшому (тобто у 2023-2024 роках) укладанню боржником контрактів на суму понад 5 000 000 доларів, за якими боржник вважає наявними у себе права грошових вимог ґрунтується на наданій до матеріалів справи копії ухвали Господарського суду Харківської області від 09.09.2024 у справі № 922/2973/24 про повернення позовної заяви. Жодних інших доказів, які були б наявні у справі та досліджені судом апеляційної інстанції і свідчили на користь вищезгаданого твердження до матеріалів справи не надано.

10.35. Скасовуючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Украгроресурс", суд апеляційної інстанції не спростував встановлені місцевим господарським судом обставини, які свідчать про те, що невиконання ТОВ "Украгроресурс" зобов`язань за укладеними з ТОВ "АПК Хлібопродукт" та ПП "Агрофірма "Ніка" договорами було пов`язане саме із знищенням майна та товару (мінеральних добрив, засобів захисту рослин) під час окупації міста Ізюм і активних бойових дій на цій території.

10.36. Заявлені ТОВ "АПК Хлібопродукт" та ПП "Агрофірма "Ніка" кредиторські вимоги складаються із сум 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих на відповідні суми заборгованості, що виникли внаслідок невиконання ТОВ "Украгроресурс" укладених з вказаними товариствами договорів поставки. Разом з цим, на час ухвалення судових рішень у справах № 922/1238/24 та № 922/2512/24, з посиланням на які ініціюючі кредитори обґрунтовують свої вимоги до боржника, грошові зобов`язання, на які здійснені нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені, були погашені ТОВ "Украгроресурс".

10.37. Як слушно зазначив суд першої інстанції в ухвалі від 21.10.2025, звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника як один із способів захисту та відновлення порушеного права кредитора такого боржника (стаття 16 ЦК України, стаття 34 КУзПБ, тощо) є диспозитивним правом кредитора, яким він розпоряджається на власний розсуд, а не обов`язком. Близький за змістом висновок наведено у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 905/2030/19, який було враховано місцевим господарським судом під час постановлення ухвали про відмову у відкритті провадження у справі по банкрутство.

10.38. Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки наявним у справі доказам та поясненням учасників справи, не спростував встановлених місцевим судом обставин, які свідчать про те, що причини виникнення заборгованості перед ініціюючими кредиторами пов`язані із збройною агресією рф проти України, є наслідком перебування підприємства боржника в окупації, зоні бойових дій та знищенням товарів, що підлягали поставці.

10.39. Посилання в оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції на строки подання боржником заперечень в обґрунтування відповідних підстав для відмови у відкритті провадження, не спростовують наведених висновків.

10.40. Застосований судом апеляційної інстанції підхід у з`ясуванні обставин справи та в оцінці доказів не відповідає встановленим ГПК України вимогам, за змістом яких обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

10.41. Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").

10.42. У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.04.1993 у справі "Краска проти Швейцарії" вказано, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

10.43. Вищевикладене у сукупності свідчить про те, що скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду, судом апеляційної інстанції не спростовані висновки місцевого господарського суду щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

10.44. Очевидним є те, що скасувавши ухвалу місцевого господарського суду, суд апеляційної інстанції у своїй постанові повинен був навести більш аргументовані доводи, аніж ті, що їх наведено судом першої інстанції. Однак аналіз мотивувальної частини оскарженої постанови свідчить про те, що суд апеляційної інстанції не знайшов спростування висновкам місцевого господарського суду.

10.45. За змістом статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

10.46. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції у цій справі наведеним вимогам не відповідає, що підтверджує відповідні аргументи касаційної скарги.

10.47. Суд враховує висновки в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України", в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

10.48. Зважаючи на викладене у цій постанові, колегія суддів вважає помилковим скасування апеляційним судом законного і обґрунтованого рішення місцевого господарського суду про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Украгроресурс".

10.49. У зв`язку з наведеним касаційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню, а ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню в силі.

11. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

11.1. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

11.2. У статті 312 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

11.3. Зважаючи на викладене у цій постанові, встановлені судом першої інстанції обставини справи, що стали підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство і які, у свою чергу, не спростував суд апеляційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку про те, що постанова Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 у цій справі підлягає скасуванню. Відповідно ухвала Полтавської області від 21.10.2025 у даній справі підлягає залишенню в силі, а касаційна скарга має бути задоволена.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" задовольнити.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 у справі № 917/1123/25 скасувати.

3. Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 21.10.2025 у справі № 917/1123/25 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський

Судді К. М. Огороднік

В. Я. Погребняк