УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

м. Київ

20.03.2026Справа № 910/2482/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Літвінової М.Є., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АБ31» про забезпечення позову у справі № 910/2482/26

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АБ31 (адреса: 01042, місто Київ, вулиця Джона Маккейна, будинок 40)

до Приватного акціонерного товариства Акціонерна компанія Київводоканал (адреса: 01015, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 1а)

про стягнення 2 122 887, 35 грн

Без виклику представників учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю АБ31 (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства Акціонерна компанія Київводоканал (далі відповідач) про стягнення 2 122 887, 35 грн, з яких: 2 105 581, 20 грн основний борг та пеня у розмірі 17 306, 15 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем порушено умови Договору поставки № 195/24/16-25 від 20.02.2025 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений позивачем товар, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути вищевказану суму та нараховує пеню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2026 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено 13.04.2026.

16.03.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи, а саме Акту звірки взаємних розрахунків.

17.03.2026 через систему «Електронний суд» та одержано судом 18.03.2026 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходів щодо забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АБЗ1» до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»» про стягнення заборгованості у вигляді накладення штрафу на грошові кошти, що належать відповідачу, які знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах у межах суми позову у розмірі 2 122 887, 35 грн.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначає, що в останнього наявні обґрунтовані підстави вважати, що відповідач свідомо та цілеспрямовано намагається уникнути виконання грошових зобов`язань по укладеному між позивачем та відповідачем Договору поставки № 195/24/16-25, оскільки, останній платіж по Договору було здійснено в першій половині грудня 2025 року, що свідчить про те, що відповідач вже протягом більше ніж трьох місяців не здійснює жодних дій по погашенню заборгованості по Договору, залишив без відповіді претензію Товариства від 18.02.2026 року, що, на думку позивача, може свідчити про дії направлені на приховання майна та його розтрату.

20.03.2026 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, в яких відповідач зазначив, що позивачем не надано жодного доказу з якого б вбачалось, що невжиття таких заходів із забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Крім того, за доводами відповідача позивач не надає жодного доказу з якого б вбачалось вчинення відповідачем дій спрямованих на «приховування чи розтрату майна».

Також відповідач звернув увагу суду на те, що відповідач є великим підприємством, яке здійснює свою господарську діяльність протягом значного проміжку часу та щодо якого не здійснюються заходи із примусово виконання судових рішень, оскільки останній діє виключно у відповідності з положеннями чинного законодавства, зокрема і щодо добровільного виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Як зазначає відповідач, вимога позивача про накладення арешту на грошові кошти призводить не тільки до необґрунтованого порушення прав відповідача, а й невизначеного кола осіб (споживачів послуг з централізованого водопостачання та водовідведення м. Києва та окремих населених пунктів Київської області).

За доводами відповідача, подана позивачем заява про забезпечення позову не містить жодних обґрунтувань щодо необхідності забезпечення позову, в заяві не враховано збалансованість інтересів як сторін судового провадження так і інших осіб на права яких застосування обраного позивачем засобу забезпечення позову матиме безпосередній вплив, а тому заходи забезпечення позову, не є співмірними і адекватними, а тому просить відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «АБ31» заяву про забезпечення позову судом вирішено відмовити в її задоволенні, з огляду на наступне

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як було зазначено вище, обґрунтовуючи подану заяву Товариство посилалося на те, що відповідач свідомо та цілеспрямовано намагається уникнути виконання погашення заборгованості по Договору та ігнорує вимоги про здійснення розрахунку.

У зв`язку з наведеним слід зазначити, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення того, що майно, яке є у іншої особи на момент звернення до суду з відповідною заявою, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю під час виконання судового рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення іншою стороною дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи звернення до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення позивача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення заяви; імовірності утруднення виконання або невиконання судового рішення в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого, з урахуванням заявленої вимоги, є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів особи, яка звертається до суду.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до частини 1 статті 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу.

Під час здійснення судового контролю за виконанням судового рішення суд може стягнути в дохід державного бюджету з відповідача, боржника чи їх керівників (якщо відповідачем, боржником є юридична особа) штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд звертаєувагу заявника, що такий захід забезпечення позову як накладення штрафу на грошові кошти відповідача у межах суми 2 122 887, 35 грн не передбачений статтею 137 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що саме лише посилання позивача на порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань не є достатніми підставами для задоволення відповідної заяви, оскільки такі заходи застосовуються не в залежності від наявності у відповідача заборгованості, а в залежності від наявності належних і допустимих доказів того, що невжиття відповідних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Крім того, суд також зазначає, що обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання або погіршення фінансового стану Компанії.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «АБ31» у своїй заяві про забезпечення позову не навело достатніх обґрунтувань та не довело належними доказами того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «АБ31» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.Є. Літвінова