ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2142/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Чередка А.Є., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Шуліка А.В. (в залі суду);

від відповідача: Лисенко С.Ю. (в залі суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2024 (повний текст рішення складено 25.11.2024, суддя Дупляк С.А.) у справі № 904/2142/23

за позовом Дніпровської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкурітто"

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Дніпровська міська рада (далі - позивач) звернулася до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНКУРІТТО" (далі - відповідач) про стягнення коштів у розмірі 6 015 059,96 грн, набутих без достатньої правової підстави, внаслідок несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою в період з 31.08.2017 по 31.12.2022, площею 1,8168 га, розташованою за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38Д, кадастровий номер :03:231:0134, комунальної форми власності, яка належить на праві власності Дніпровській міській раді.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач після закінчення строку дії договору оренди землі від 01.11.2007 фактично продовжує використовувати земельну ділянку, на якій знаходиться належне йому на праві власності майно, без правовстановлюючих документів, що призвело до недоотримання місцевим бюджетом коштів, які підлягають стягненню на підставі ст. 1212 ЦК України.

Одночасно з позовом Позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 01.05.2024, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.08.2023, у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 5 607 298,85 грн та судовий збір у розмірі 84 109,48 грн. В решті позову відмовлено.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.11.2023 заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено відповідачу, будь-яким третім особам та органам державної реєстрації речових прав здійснювати реєстраційні дії та будь-які інші дії, направлені на демонтаж, руйнування, знесення, перебудови, добудови тощо об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці, кадастровий номер :03:231:0134, яке належить на праві власності відповідачу та розташовано за адресою Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 38 Д.

Відповідач оскаржив ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 02.11.2023 до Верховного Суду, який постановою від 11.01.2024 касаційну скаргу відповідача залишив без задоволення і ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 02.11.2023 залишив без змін.

За результатами оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 відповідачем Центральний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишив без задоволення, а рішення без змін.

Не погодившись з позицією апеляції відповідач оскаржив рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.05.2023 до Верховного Суду. Постановою Верховного Суду від 24.07.2024 касаційну скаргу відповідача задоволено частково. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.05.2024 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2023 скасовано. Справу №904/2142/23 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2024 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" на користь Дніпровської міської ради 5 607 298,85 грн безпідставно набутих грошових коштів, 84 109,48 грн судового збору за подання позовної заяви та 1251,01 грн судового збору за подання до Центрального апеляційного господарського суду заяви про забезпечення позову.

В задоволенні решти позовних вимог (про стягнення 407 761,11 грн) відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, через систему Електронний суд, звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Конкурітто", в якій просить скасувати рішення суду від 14.11.2024 у справі № 904/2142/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Розгляд справи здійснювати з викликом сторін. Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- апелянт неодноразово вказував (у заявах по суті та усних поясненнях) на те, що жоден із вказаних документів (- акт Інспекції з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради № 12/04/23-Т від 11.04.2023, складеного за результатами обстеження земельної ділянки кадастровий номер :03:231:0134 з додатками;- лист Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 15.03.2023 №29-4-0.10-1592/2-23 щодо нормативно-грошової оцінки 1 кв. м земельної ділянки;- рішення Дніпровської міської ради № 5/6 від 27.12.2010 «Про місцеві податки і збори» (зі змінами) та № 13/27 від 06.12.2017 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста» (зі змінами);- витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 2019, 2021 та 2022 роки;- лист ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 28.02.2023 за № 12812/6/04-36-04-02-14;- розрахунку суми коштів, які зберіг у себе землекористувач земельної ділянки, затверджений протоколом Комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок № 1 від 25.04.2023;- висновок експерта № 17/03/2-23 від 17.04.2023 за результатами проведення судової економічної експертизи) не відповідає вимогам ГПК України, а тому не може бути використаний при розрахунку неотриманої орендної плати.

Зокрема: - акт Інспекції з державного контролю за використанням та охороною земель №12/04/23-Т від 11.04.2023 не відповідає вимогам закону, а тому не може бути використаний як доказ у справі про стягнення безпідставно набутих коштів;

- Лист ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 15.03.2023 №29-4-0.10-1592/2-23, у якому викладено лише відомості про вартість 1 кв.м. земельної ділянки, не підпадає під жодну категорію, належних доказів на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а тому не може бути підставою для визначення нормативної грошової оцінки спірної ділянки.

Звертає увагу, що вже в ході судового розгляду Позивач долучив до матеріалів справи «Пояснення до відповіді на відзив ТОВ «КОНКУРІТТО», у яких викладав додаткові заперечення на доводи Відповідача, а також долучив до матеріалів справи новий доказ - копію листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.07.2023 №29-4-0.10-3861/2-23.

При цьому, Відповідач надав до суду письмові заперечення, оскільки такий документ як «пояснення до відповіді на відзив» не передбачений нормами Господарського процесуального кодексу України взагалі. Окрім того, цей документ не відповідає положенням частини 5 ст. 161 ГПК України, оскільки суд не дозволяв учасникам справи №904/2142/23 подавати будь-які додаткові пояснення щодо окремих питань;

- вважає, що рішення Дніпровської міської ради №13/27 від 06.12.2017 із змінами безпідставно використане судом для розрахунку орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки;

- апелянт зауважує, що Позивач у своїх розрахунках використовує витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку ділянки для наступних періодів: за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 витяг №2410-6899, сформований 28.10.2019; за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 витяг №3613/0/197-21, сформований 04.11.2021; за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 витяг №НВ-022, сформований 21.12.2022. В той же час, жодна норма чинного законодавства України не містить положень про те, що витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки мають зворотню дію в часі, та, відповідно, можуть бути використанні за період до дати їх видачі. Таким чином, розрахунок неотриманої орендної плати за 2019-2022 вважає помилковим, неточним та таким, що не може бути застосований при вирішенні даного спору;

- вважає, що зобов`язання орендаря є податковим зобов`язанням, а тому його адміністрування має здійснюватися відповідно до вимог ПК України, а тому саме органи доходів та зборів здійснюють облік та контроль за сплатою орендної плати за земельні ділянки з землекористувачів. Як слідує із відповіді ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 28.02.2023 за №12812/6/04-36-04-02-14, станом на 24.02.2023 податковий борг з орендної плати за землю у ТОВ «КОНКУРІТТО» не обліковується, тому державою фактично визнано правильність розрахунку та отримання задекларованих грошових коштів за весь період;

- оскільки у Протоколі від 25.04.2023 №1 Комісії з визначення розміру збитків, використані: витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.11.2021 №3613/0/197-21 та від 21.12.2022 №НВ-022; лист Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 15.03.2023 №29-4-0.10-1592/2-23, які, на думку апелянта, не можуть бути підтвердженням правильності розрахунку, оскільки лист ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 15.03.2023 взагалі не містить інформації щодо спірної ділянки, а витяги про нормативну грошову оцінку складені в кінці року, то інформацію, викладену у протоколі №1, скаржник вважає хибною та не обґрунтованою.

Висновок експерта №17/03/2-23 також апелянт вважає таким, що не може бути належним та допустимим доказом у справі №904/2142/23.

Зокрема, Дніпровська міська рада, не подавши докази разом з позовом, в клопотанні про долучення доказу від 27.09.2024 повинна була обґрунтувати в чому полягала обґрунтована неможливість подання доказу разом з позовом. Разом з тим, в клопотанні Дніпровської міської ради про долучення доказу від 27.09.2024 не міститься обґрунтування неможливості подання доказу разом з позовом. Тому, вважає, що суд мав залишити таке клопотання без розгляду на підставі ст.118 ГПК України.

Крім того, зауважує, що звертав увагу суду, що прізвище, ім`я, по-батькові у Висновку експерта № 22-08-01/2024, який складено 25.09.2024, відрізняється.

Вважає, що позивач діє недобросовісно, створивши ситуацію, за якої відповідач був позбавлений можливості оформити право користування земельною ділянкою.

Апелянт зауважує, що відповідно до п.7.1. та 7.8. Договору сторони дійшли згоди, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду; повернення земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі. Таким чином, оскільки з 20.11.2007 між Дніпровською міською радою та ТОВ «КОНКУРІТТО» стосовно спірної земельної ділянки виникли договірні взаємовідносини, засновані на Договорі оренди землі від 01.11.2007, і з того моменту земельна ділянка не поверталась її власнику на умовах, визначених договором, оскільки акт приймання-передачі про повернення Орендодавцеві об`єкту оренди не складався, застосування до спірних правовідносин положень частини першої статті 1212 ЦК України виключається, а тому обраний спосіб захисту позивачем не є належним.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти її задоволення заперечив, рішення вважає законним і обґрунтованим, зазначає, що Відповідач невірно інтерпретує акт обстеження земельної ділянки з таким заходом контролю, як перевірка (планова та позапланова). Акт обстеження земельної ділянки завжди проводиться з попереднім повідомленням користувача земельної ділянки, про що є відповідні докази (реєстр відправки з квитанціями та фото фіксації, шляхом наклеювання повідомлення про обстеження земельної ділянки на видиму частину огорожі земельної ділянки, про що також є підтвердження), але відповідач в апеляційній скарзі акцентує увагу зовсім на іншому, що не стосується суті спору. Але, надаємо роз`яснення відносно повноважень позивача щодо огляду земельної ділянки.

Враховуючи, що надання витягу з технічної документації є послугою компетентного органу (Держгеокадастру та його територіальних органів), який веде відповідний облік згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів У країни від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок № 1051), про що зазначено в пункті 2 розділу Ш Порядку № 489 витяги про нормативну грошову оцінку за 2017, 2018, 2020 рік не формувалися, та з технічних причин сформувати їх за вказані періоди на дату подання позову було неможливо, а також зважаючи на відсутність договорів оренди земельних ділянок з ТОВ «КОНКУРІТТО», підтвердити розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок комунальної власності, якими самовільно користуються ТОВ «КОНКУРІТТО» можливо довідкою із Державного земельного кадастру або шляхом призначення судової експертизи.

Більш того, з метою усунення неповноти судового розгляду, на яку вказав касаційний суд у постанові від 24 липня 2024 року, зважаючи на відсутність витягів про нормативну грошову оцінку за період з 2017 по 2020 роки, але враховуючи наявність відповідної інформації у технічній документації, з метою перевірки правильності розміру нормативної грошової оцінки, використаної Дніпровською міською радою при розрахунку суми заборгованості ТОВ «КОНКУРІТТО» проведена судова експертиза з питань землеустрою, стосовно правильності визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок з кадастровим номером :03:231:0134, за період 2017, 2018 та 2020 роки, зазначеної у листах ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 29-4-0.10-1592/2-23 та № 29-4-0.10-3861/2-2.

Зауважує, що судовий експерт дійшов висновку, що розрахунок вартості 1 кв. м нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134, наведений, у листах від 15.03.2023 №29-4-0.10-1592/2-23, від 04.07.2023 №29-4-0.10-3861/2-23, від 09.09.2024, №29-4-0.38-4966/2-24 Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відповідає нормативній грошовій оцінці (вартості) такої земельної ділянки за 1 кв.м.

Таким чином, відповідач не обґрунтував в цій частині, яким чином докази не відповідають вимогам ГПК України, а відтак підлягають відхиленню судом апеляційної інстанції.

Звертає увагу, що застосування позивачем розміру 3% відсотків від НГО здійснено відповідно до п.12.3 ст.12 ПКУ, за якою сільські, селищні, міські ради приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Для розрахунку розміру орендної плати за відповідні періоди застосований відсоток нормативної грошової оцінки земельної ділянки, встановлений відповідно до вимог пп. 12.3. ст. 12 ПК України та рішенням сесії Дніпропетровської міської ради VІ скликання.

Наголошує, що Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.

Щодо доводів скарги про відсутність у Відповідача податкового боргу, то такі не стосуються предмета спору у даній справі.

Стосовно доводів, що Позивач не надіслав відповідачу Протокол Комісії з визначення розміру збитків та не запропонував добровільно відшкодувати збитки, зауважує, що між двома зборами комісії з визначення розміру збитків пройшло майже 4 місяці, але користувач земельної ділянки умисно водить в оману суд щодо відсутності повідомлень позивача, щоб і надалі ухилятись від сплати податків.

На доводи відповідача, що Висновок експерта від 17.04.2023 не містить НГО спірної земельної ділянки, зауважує, що судовий експерт здійснив економічну експертизу для встановлення розміру безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134, цільовим призначенням: 02.10 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури станом на 01.01.2017, на 01.01.2018, на 01.01.2019, на 01.01.2020, на 01.01.2021 та станом на 01.01.2022 і визначив, що нормативна грошова оцінка 1 кв. м земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134 становить 2 412,66 грн у 2017, 2018, 2019 та 2020 роках, 2793,12 грн у 2021 році та 3072,43 грн у 2022 році, згідно листів ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 29-4-0.10-1592/2-23 та № 29-4-0.10-3861/2-2. Таким чином, судовий експерт дійшов висновку, що розрахунок вартості 1 кв. м нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134, наведений, у листах від 15.03.2023 №29-4-0.10-1592/2-23, від 04.07.2023 №29-4-0.10-3861/2-23, від 09.09.2024 №29-4-0.38-4966/2-24 Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відповідає дійсній нормативній грошовій оцінці (вартості) такої земельної ділянки за 1 кв. м.

Стосовно того, що Висновок експерта містить механічні описки у ініціалах судового експерту, то вказана обставина не впливає на якість самого висновку. Позивач вважає, що наведені Відповідачем в апеляційній скарзі тлумачення норм щодо начебто підписаного висновку експерта іншою особою є надмірним формалізмом.

Доводи Відповідача в апеляційній скарзі про невідповідність наданих доказів нормам законів і що надані документи підписані неуповноваженими особами є надуманими та не підтверджені жодним належним доказом. Спрямовані на паплюження діяльності органу місцевого самоврядування.

Щодо обґрунтувань апеляційної скарги про недобросовісну поведінку Позивача та відсутності порушених прав, то всі клопотання відповідача були розглянуті і Дніпровська міська рада надала на них відповідь. А відтак, висловлювання відповідача не відповідають дійним обставинам справи і взагалі не мають відношення до суті спору і не повинні бути предметом дослідження, не є відповідним доказом у розумінні принципу належності та допустимості доказів в даному випадку в позовному провадженні, вказані обставини мають похідний характер та не знаходяться у причинному зв`язку з предметом спору. Та більш того, вводять суд в оману щодо недобросовісної поведінки позивача.

Щодо неналежного способу захисту права зауважує, що, виходячи з фактичних обставини спору та наявних в матеріалах справи належних доказів, ТОВ «КОНКУРІТТО», як власник нерухомого майна, яке розташовано на спірній земельній ділянці, не уклавши відповідних договорів оренди з її власником, тобто Дніпровською міською радою, та не здійснивши державної реєстрації такого права, фактично користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відтак, заявлення позову на підставі ст.стю1212-1214 ЦК України є обґрунтованим.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.12.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.12.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/2142/23. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/2142/23.

25.12.2024 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

13.01.2025 судді Центрального апеляційного господарського суду Чус О.В, Кощеєв І.М., Дармін М.О. подали заяви про самовідвід у справі № 904/2142/23.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2025 задоволено заяви суддів Центрального апеляційного господарського суду Чус О.В., Кощеєва І.М., Дарміна М.О. про самовідвід у справі № 904/2142/23. Справу № 904/2142/23 передано для здійснення визначення складу судової колегії у відповідності до норм статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванов О.Г. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.01.2025 (суддя доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу залишено без руху через неподання останнім доказів оплати судового збору у встановленому порядку і розмірі. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

24.01.2025 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 16.01.2025 надійшла заява про усунення недоліків скарги до якої додано платіжну інструкцію №670 від 21.01.2025 про оплату 108271,08 грн.

Ухвалою суду від 28.01.2025 відкрито апеляційне провадження; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 02.06.2025; сторонам встановлений строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.

30.05.2025 до суду від апелянта надійшли додаткові письмові пояснення, у яких останній наголосив, що чинне законодавство не передбачає можливість надання органами Держгеокадастру інформації (листів, довідок тощо) про вартість 1 кв. м. земельної ділянки, що підтверджує безпідставне використання судом першої інстанції: - Листів Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 15.03.2023 №29-4-0.10-1592/2-23; від 04.07.2023 № 29-4-0.10-3861/2-23; від 09.09.2024 № 29-4-0.38-4966/2-24; Висновків експерта № 17/03/2-23 від 17.04.2023, № 22-08-01/2024 від 25.09.2024 (проведених на підставі вищезазначених листів). Звертає увагу, що у зазначених правовідносинах відсутній головний елемент безпідставність збереження коштів, оскільки ТОВ «КОНКУРІТТО» сплачувало плату за землю на підставі податкових декларацій, що дозволяє стверджувати про те, що ТОВ «КОНКУРІТТО» діяло відкрито та добросовісно, при цьому, з 2017 року по теперішній час з боку податкових органів не надходило жодних претензій (податкового боргу, донарахування доплати орендної плати тощо), не було виявлено будь-яких протиправних дій щодо сплачених грошових коштів, тому це підтверджує сплату товариством вищезазначених сум. Наголошує, що навіть у випадку, якщо б Дніпровській міській раді було надано право звертатися із цим позовом, цей спір підлягав розгляду в порядку адміністративного, а не господарського судочинства.

У поясненнях просить визнати поважною причиною не подання до суду першої інстанції листів ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 10.03.2025 № 29-4-0.110 1188/2-25 та від 29.05.2025 № 29-4-0.10-2732/2-25 та долучити їх до справи разом із адвокатським запитом.

Додатково повідомляє, що Листи ГУ Держгеокадастру у від 10.03.2025 № 29-4-0.110-1188/2-25 та від 29.05.2025 № 29-4 0.10-2732/2-25 не були подані до суду першої інстанції з поважних причин, оскільки не існували ні на момент розгляду справи судом першої інстанції, ні на момент подання апеляційної скарги.

В судовому засіданні 02.06.2025 оголошено перерву до 15.09.2025 до 16:45 год.

15.09.2025 до суду від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи, призначений у судовому засіданні на 15.09.2025 не відбувся у зв`язку з відпусткою судді-члена колегії Верхогляд Т.А.

Ухвалою суду від 16.09.2025 розгляд справи призначено на 29.10.2025.

28.10.2025 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/2142/23 у зв`язку відрядженням судді Верхогляд Т.А.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025, справу №904/2142/23 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Чередко А.Є., Парусніков Ю.Б.

29.10.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивовано неможливістю явки у засідання через погане самопочуття.

В судове засідання 29.10.2025 сторони не з`явились.

Ухвалою суду від 29.10.2025 розгляд справи відкладено на 15.01.2026 на 12:20 годину.

У судовому засіданні 15.01.2026 оголошено перерву до 19.02.2026 до 09:30 години.

В судовому засіданні 19.02.2026 оголошені вступна та резолютивна частина постанови у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 19.09.2007 №206/19 вирішено передати земельну ділянку площею 1,8168 га (кадастровий номер :03:231:0112) в оренду строком на три роки відповідачу для проектування та будівництва багатофункціонального комплексу громадського і житлового призначення по вул. Мандриківській у районі буд. №43, код цільового використання землі (УКЦВЗ) 1.13.2.

01.11.2007 між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено договір оренди землі, зареєстрований у ДМВ ДРФ Центра ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.11.2007 за №88. Договір укладено на три роки до 20.11.2010, з розміром орендної плати на рівні 3% від її грошової оцінки (з урахуванням додаткового договору від 26.06.2008 до договору оренди земельної ділянки).

За умовами цього договору орендар за актом приймання-передачі від 01.11.2007 отримав в оренду земельну ділянку площею 1,8168 га, кадастровий номер :03:231:0112, яка знаходиться за адресою: вул. Мандриківська у районі буд. №43 (Жовтневий район).

Відповідно до інформації, яка міститься в листі Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 07.03.2023 за №12/19-59, адреса вул. Набережна Перемоги, 38-Д (колишні адреси вул. Мандриківська, 43, вул. Мандриківська, 44) була присвоєна розпорядженням міського голови від 23.02.2009 №158-р Про присвоєння адреси двом трансформаторним та розподільчій підстанціям у багатофункціональному комплексі громадського та житлового призначення по вул. Набережній Перемоги (Жовтневий район). Додатком до цього листа є графічний матеріал містобудівного кадастру масштабу 1:1000 по вул. Набережна Перемоги, 38-Д.

З 01.06.2017 земельна ділянка з кадастровим номером :03:231:0112 площею 1,8168 га перебуває в архівному шарі.

21.06.2017 відповідачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по фактичному розміщенню будівель та споруд по вул. Набережній Перемоги, 38-Д (Соборний (Жовтневий) район), що підтверджується рішенням Дніпровської міської ради від 21.06.2017 №165/22.

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на місці земельної ділянки кадастровий номер :03:231:0112 (яка була перенесена в архівний шар), на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої 28.06.2017 ФОП Пітько С.М., сформовано земельну ділянку кадастровий номер :03:231:0134, державну реєстрацію цієї земельної ділянки проведено 21.08.2017.

При цьому площа зазначених земельних ділянок є тотожною 1,8168 га, місце розташування земельних ділянок є ідентичним: вул. Набережна Перемоги, 38-Д, м. Дніпро.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.04.2023 відповідач є власником об`єктів будівництва: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Дата, час державної реєстрації: 09.11.2018 13:31:21. Об`єкт незавершеного будівництва, ІІІ черга, 1,2 % готовності. Літ. А-1 будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією, загальна площа - 106,9 кв. м, літ. а-1 прибудова, літ. а ганок, літ. Б-1 трансформаторна підстанція, загальна площа 73,3 кв. м, літ. В убиральня (тимчасова), літ Г кіоск (тимчасовий), літ Ф-1 корпус 18, загальна площа 23,7 кв. м, літ. Ч корпус 23, літ. ч тамбур, № 1,4,13,14,20,28 огорожа, № 2,3,9,32 ворота за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, буд. 38-Д. Документи, подані для державної реєстрації: дублікат додаткового договору до договору оренди земельної ділянки, серія та номер: ВКТ №957020 реєстр №6570, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.П.; дублікат договору оренди землі, серія та номер: ВКТ №957014, ВКТ №957015, реєстр №6569, виданий 07.10.2008 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.П.

Витяг також містить інформацію про реєстрацію права власності до 01.01.2013, а саме, що відповідач з 16.11.2010 є власником незвершеного будівництва III черга, з 1,2 % готовності. Реєстраційний номер майна 32080586. Розташований на земельній ділянці за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38-Д. Підстава виникнення права власності: ВКТ №957014, ВКТ № 957015 реєстр №6569, 07.10.2008, дублікат договору оренди землі, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.П.; ВКТ №957020 реєстр №6570, 07.10.2008, дублікат додаткового договору до оренди земельної ділянки, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.П.

Крім того, відповідач є власником будівель та споруд загальною площею 180,2 кв. м, які складаються з будівлі розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією літ. А-1 загальною площею 106,9 кв. м, літ. а-ганок, літ. а'-козирок, літ. Б-1 - трансформаторна підстанція загальною площею 73,3 кв. м за адресою: Дніпропетровська обл., м.Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 38-Д. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Дата, час державної реєстрації: 26.03.2014 17:53:52. Державний реєстратор: Колесник І.М., Дніпропетровське міське управління юстиції, Дніпропетровська обл. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 12047413 від 31.03.2014 14:43:59, Колесник І.М., Дніпропетровське міське управління юстиції, Дніпропетровська обл. Підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер: САК №508359, інд. №19775395, видане 31.03.2014 Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.04.2023 №НВ-023 земельна ділянка площею 1,8168 га розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38-Д (кадастровий номер :03:231:0134), сформована як об`єкт цивільних прав 21.08.2017. Категорія земель - землі житлової та громадської забудови. Цільове призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (код ЦВПЗ 02.10.). Форма власності комунальна.

Інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради здійснено обстеження земельної ділянки комунальної форми власності за адресою: вул. Набережна Перемоги, 38-Д (кадастровий номер :03:231:0134), за результатами якого складено акт від 11.04.2023 №12/04/23-Т.

У цьому акті зазначено, що згідно з даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідач є власником комплексу будівель та споруд з 09.11.2018 за адресою: вул. Набережна Перемоги, 38-Д, а саме: об`єкта незавершеного будівництва, III черга, 1,2 % готовності. Літ. А-1 будівлі розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією, загальна площа 106,9 кв. м, літ. а-1 прибудови, літера а ганку, літ. Б-1 трансформаторної підстанції, загальна площа 73,3 кв. м, літ. В убиральні (тимчасова), літ. Г кіоску (тимчасовий), літ. Ф-1 корпусу 18, загальна площа 23,7 кв. м, літ. Ч корпусу 23, літ ч тамбуру, №1,4,13,14,20,28 огорожі, №2,3,9,32 воріт. Під час обстеження встановлено, що на земельній ділянці розташовано об`єкт незавершеного будівництва, споруди, мостіння. Доступ до земельної ділянки обмежений, на ділянці складуються металоконструкції та металеві вироби. Частина земельної ділянки засмічена побутовим та будівельним сміттям, частково поросла чагарниками. Частина земельної ділянки використовується як автостоянка для автомобілів. Між Дніпровською міською радою та ТОВ Конкурітто відсутні діючі цивільно-правові угоди на вищезазначену земельну ділянку. Згідно з інформацією з Публічної кадастрової карти України земельна ділянка сформована та має кадастровий номер :03:231:0134.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 28.02.2023 №12812/6/04-36-04-02-14 ТОВ Конкурітто з 2019 року по теперішній час згідно з наданими податковими деклараціями з плати за землю декларує орендну плату за землю за земельні ділянки площами 1,8168 га та 0,0102 га (кадастровий номер :03:231:0112). На теперішній час кадастровий номер :03:231:0134. Сума самостійно задекларованого податкового зобов`язання по орендній платі за землю на 2019 рік складає 349 507,72 грн (сума щомісячних нарахувань 29 125,64 грн, нарахування за грудень 29 125,68 грн), на 2020 рік складає 320 382,08 грн (сума щомісячних нарахувань 29 125,64 грн, за березень пільга, нарахування за грудень 29 125,68 грн), на 2021 рік складає 387 953,56 грн (сума щомісячних нарахувань 32 329,46 грн, нарахування за грудень 32 329,50 грн), на 2022 рік складає 426 748,92 грн (сума щомісячних нарахувань 35 562,41 грн), на 2023 рік складає 490 761,26 грн (сума щомісячних нарахувань 40 896,77 грн, нарахування за грудень 40 896,79 грн). Витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134, :03:231:0112 на 2019-2023 роки товариством до ГУ ДПС не надавались.

Дніпровська міська рада звернулася до суду з позовом про стягнення з ТОВ Конкурітто коштів у сумі 6 015 059,96 грн, набутих без достатньої правової підстави, як несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою в період з 31.08.2017 по 31.12.2022.

Як вбачається з долученого до позовної заяви розрахунку суми коштів, які зберіг у себе землекористувач Відповідач за рахунок Позивача внаслідок користування земельною ділянкою, площею 1,8168 га, розташованою за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38Д, кадастровий номер земельної ділянки :03:231:0134, без достатньої правової підстави за період з 31.08.2017 по 31.12.2022, загальна сума коштів складає (із розрахунку розміру річної орендної плати 7 499 650,09 грн та при задекларованих і сплачених відповідачем 1 484 592,28): 443 135,71 + 1 314 996,21 + 965 488,49 + 885 031,12 + 1 134 408,56 + 1 271 999,84 = 6 015 059,96 грн. (де 443 135,71 грн. за період з 31.08.2017 31.12.2017; 1 314 996,21 грн. за період з 01.01.2018 31.12.2018; 965 488,49 грн. за період з 01.01.2019 31.12.2019; 885 031,12 грн. за період з 01.01.2020 - 31.12.2020; 1 134 408,56 грн. за період з 01.01.2021 31.12.2021; 1 271 999,87 грн. за період з 01.01.2022 31.12.2022).

Сума самостійно задекларованого відповідачем податкового зобов`язання по орендній платі за землю у 2017 році (вересень - грудень 2017 року) складає 116 502,56 грн, у 2018 році (10 місяців) складає 291 256,40 грн, у 2019 році (11 місяців) складає 349 507,72 грн, у 2020 році (11 місяців) складає 320 382,08 грн, у 2021 році (12 місяців) складає 387 953,56 грн, у 2022 році (12 місяців) складає 426 748,92 грн. При цьому, відповідач до державної податкової інспекції витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134, :03:231:0112 за період з 2019 року до 2022 року включно не надавав, в матеріалах справи відсутні.

Позивач зазначає, що відповідач з 01.11.2007 по теперішній час користується земельною ділянкою площею 1,8168 га з кадастровим номером :03:231:0134, на якій з 16.11.2010 знаходиться належна йому на праві власності нерухомість, а в період з 31.08.2017 по 31.12.2022, не оформивши нового договору оренди та не сплачуючи орендних платежів, продовжив землекористування, внаслідок чого безпідставно зберіг кошти несплаченої Дніпровській міській раді орендної плати на суму 6 015 059,96 грн.

Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, господарський суд виходив із того, що на земельній ділянці, площею 1,8168 га, розташованій за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38Д (кадастровий номер :03:231:0134), знаходяться об`єкти нерухомого майна, власником яких на момент формування спірної земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав (станом на 21.08.2017) та на час ухвалення судового рішення у даній справі (станом на 14.11.2024), є відповідач. Доказів існування чинного договору оренди спірної земельної ділянки до справи не долучено та про його укладання не повідомлено, тому обґрунтованим є висновок, що договір оренди спірної земельної ділянки між сторонами у спірний період (з 31.08.2017 до 31.12.2022) укладений не був.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними, що регулюються главою 83 Цивільного кодексу України.

Таким чином, ТОВ «Конкурітто» (набувач), не сплачуючи у період з 31.08.2017 по 31.12.2022 орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшено вартість власного майна, а Дніпровською міською радою втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце факт безпідставного збереження майна.

Суд дійшов висновку, що Позивач належними доказами (висновок судової експертизи та витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки) довів розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134 площею 1,8168 га у 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роках.

Зокрема, розрахунок сум орендної плати, яка не сплачена відповідачем за 2019, 2021 та 2022 роки, здійснений на підставі витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 2019, 2021 та 2022 роки. При цьому, матеріалами справи також встановлено, що витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 2017, 2018 та 2020 роки не формувалися.

З метою отримання інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :03:231:0134 за період з 31.08.2017 по 31.12.2022 позивач звернувся із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Бюро незалежних судових експертиз України (далі - бюро), у якій просив бюро провести судову експертизу з питань землеустрою, і під час нового розгляду справи надав суду доказ висновок експерта №22-08-01/2024 за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою у господарській справі №904/2142/23, складений 25.09.2024.

Суд установив, що для проведення судової експертизи з питань землеустрою позивач надав судовому експерту, зокрема:

Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Дніпропетровськ, Київ 2014, розробленої Державним підприємством Український державний науково-дослідний інститут проєктування міст Діпроміст імені Ю.Б. Білоконя. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 №4/65 затверджено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Дніпропетровська та введено в дію з 01.01.2016 з базовою вартістю 1 кв. м землі 306,35 грн. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.04.2016 №5/7 було внесено зміни до рішення міської ради від 15.07.2015 №4/65 Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська.

Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Дніпро, Київ 2019, розробленої Державним підприємством Український державний науково-дослідний інститут проєктування міст Діпроміст імені Ю.Б. Білоконя. Рішенням Дніпровської міської ради від 20.05.2020 №12/57 затверджено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Дніпра та введено в дію з 01.01.2021, де середня (базова) вартість 1 кв. м землі станом на 01.01.2019 становить 644,05 грн.

Суд встановив, що судовий експерт здійснив розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134, цільовим призначенням: 02.10 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури станом на 01.01.2017, на 01.01.2018, на 01.01.2019, на 01.01.2020, на 01.01.2021 та станом на 01.01.2022 і визначив, що нормативна грошова оцінка 1 кв. м земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134 становить 2412,66 грн у 2017, 2018, 2019 та 2020 роках, 2793,12 грн у 2021 році та 3072,43 грн у 2022 році.

Таким чином, судовий експерт дійшов висновку, що розрахунок вартості 1 кв. м нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134, наведений, у листах від 15.03.2023 №29-4-0.10-1592/2-23, від 04.07.2023 №29-4-0.10-3861/2-23, від 09.09.2024 №29-4-0.38-4966/2-24 Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відповідає дійсній нормативній грошовій оцінці (вартості) такої земельної ділянки за 1 кв. м.

З огляду на те, що розмір орендної плати за загальний період з 31.08.2017 до 31.12.2022 складає 7 499 650,09 грн, а розмір орендної плати, задекларованої та сплаченої відповідачем, з урахуванням даних Державної податкової інспекції, складає 1 892 351,24 грн, і різниця між фактичним розміром орендної плати та фактично сплаченим розміром становить 5 607 298,85 грн., звідси відповідач набув цю суму коштів без достатньої правової підстави, внаслідок чого вказана сума і підлягає стягненню. В решті вимог слід відмовити.

Щодо доводів відповідача, на які звернув увагу суд касаційної інстанції, стосовно різниці відсотку для розрахунку розміру орендної плати за спірний період, визначеного рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.12.2010 №5/6 та рішенням Дніпровської міської ради від 06.12.2017 №13/27, в редакції рішення Дніпровської міської ради від 21.12.2018 №8/30, то суд вказав на те, що дійсно додаток 1 до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 (у редакції рішення міської ради від 21.02.2018 №8/30) містить відомості про зменшення річного розміру орендної плати для земель з цільовим призначення 02.10., і, зокрема, для будівництва багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, проте розмір річної орендної плати за користування земельними ділянками з видом цільового призначення 02.10. для обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (під об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури), як був до вказаних змін так і залишився актуальним для застосування у спірному періоді на рівні 3%.

При цьому, Суд наголосив, що відповідач визнає цільове призначення спірної земельної ділянки 02.10. для будівництва багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури.

Натомість, згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 сформованим 12.04.2023 (арк. 69, том 1) земельна ділянка з кадастровим номером :03:231:0134 площею 1,8168 га має вид цільового призначення 02.10. Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, тобто до спірної земельної ділянки не може бути застосований менший розмір орендної плати на рівні 2,300%, а має бути застосований відсоток 3%. Більш того, саме відповідач до відзиву (арк. 17-56, том 2) долучив податкову звітність щодо спірної земельної ділянки та вказав ставку річної орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки для визначення платежів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Правовий механізм переходу права на землю, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України.

За загальним правилом, закріпленим у статті 120 ЗК України і частині 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі", особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду, набуває такі ж самі права на земельну ділянку, на яких вона належала попередньому власнику (землекористувачу) на час відчуження будівлі або споруди.

Виходячи зі змісту зазначеної статті закону норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі.

Як вбачається із положень ст. 120 Земельного кодексу України та 377 Цивільного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності, користування, у тому числі у формі оренди земельної ділянки.

Водночас, за змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 5 статті 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов`язковій державній реєстрації підлягають, зокрема, право постійного користування та право оренди земельної ділянки.

Згідно сталої правової позиції Верховного Суду для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положень статей 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований, необхідно насамперед з`ясувати: 1) фактичного користувача земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками у відповідний період, або наявність правової підстави для використання земельної ділянки у такого фактичного користувача; 2) площу земельної ділянки; 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка безпосередньо залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки); 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.

Так, за матеріалами цієї справи, між сторонами 01.11.2007 був укладений договір оренди землі на три роки, за умовами якого відповідач отримав в оренду земельну ділянку площею 1,8168 га, кадастровий номер :03:231:0112, яка знаходиться за адресою: вул. Мандриківська у районі будинку №43 (Жовтневий район).

Відповідно до інформації, яка міститься в листі Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 07.03.2023 за №12/19-59, адреса вул. Набережна Перемоги, 38 Д (колишні адреси вул. Мандриківська, 43, вул. Мандриківська, 44) була присвоєна розпорядженням міського голови від 23.02.2009 №158-р "Про присвоєння адреси двом трансформаторним та розподільчій підстанціям у багатофункціональному комплексі громадського та житлового призначення по вул. Набережній Перемоги (Жовтневий район)".

У 2010 році договір оренди землі, укладений між сторонами, закінчив свою дію, а докази його продовження в матеріалах відсутні.

З 01.06.2017 земельна ділянка з кадастровим номером :03:231:0112 площею 1,8168 га перебуває в архівному шарі.

21.06.2017 відповідачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по фактичному розміщенню будівель та споруд по вул. Набережній Перемоги, 38Д (Соборний (Жовтневий) район), що підтверджується рішенням Дніпровської міської ради від 21.06.2017 №165/22.

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 21.08.2017 на місці земельної ділянки кадастровий номер :03:231:0112 (яка перенесена в архівний шар), на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 28.06.2017; ФОП Пітько С.М., сформовано земельну ділянку кадастровий номер :03:231:0134.

При цьому, площа зазначених земельних ділянок є тотожною 1,8168 га, місце розташування земельних ділянок є ідентичним: вул. Набережна Перемоги, 38 Д, м. Дніпро.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що: - земельна ділянка з кадастровим номером :03:231:0112, площею 1,8168 га, розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38Д, надана відповідачу в оренду за договором від 01.11.2007, є наразі земельною ділянкою з кадастровим номером :03:231:0134, і такий договір припинив свою дію у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено; - на зазначеній земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, власником яких на момент формування спірної земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав (станом на 21.08.2017) та на час ухвалення судового рішення у даній справі (станом на 14.11.2024), є відповідач.

Звідси, судом першої інстанції правильно встановлено, що Відповідачем речове право на вказану земельну ділянку не оформлено та не зареєстровано у встановленому законом порядку і зазначеного апелянт не спростував.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землі є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

В силу статті 143 Конституції України, статті 12 ПК України, частини першої статті 69 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Дніпровська міська рада наділена повноваженнями самостійно встановлювати місцеві податки та збори у порядку, визначеному Податковим кодексом України, чим забезпечується реалізація принципу правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності місцевого самоврядування, під яким розуміється право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5).

Відповідно до вимог ст. 21 Закону України Про оренду землі та п. 14.1.136 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

До місцевих податків, зокрема, належить податок на майно, до складу якого входить плата за землю - обов`язковий платіж, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (ст. 10, пп. 14.1.147. п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Статтею 284 Податкового кодексу України органи місцевого самоврядування уповноважено встановлювати ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

За умовами підпунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5. статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

За приписами ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Отже, за змістом указаних приписів законодавства виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, з огляду на приписи ст. 120 Земельного кодексу України та 377 Цивільного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України (наведену правову позицію викладено у пункті 94 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц).

Згідно з частинами 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях.

Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Таким чином, позивач правомірно звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за період безпідставного користування відповідачем спірною земельною ділянкою у порядку статті 1212 ЦК України, у зв`язку з чим відхиляються доводи апелянта стосовно невірно обраного способу захисту.

При цьому, посилання апелянта на те, що спірна земельна ділянка не була ним повернута з оренди за актом приймання-передачі не мають значення для справи та не вказують на договірний характер спірних відносин, оскільки відсутність складеного між сторонами акту приймання-передачі земельної ділянки з оренди не свідчить про пролонгацію договору оренди земельної ділянки, що здійснюється за певною процедурою, встановленою земельним законодавством. Натомість, матеріалами справи доведено, що укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки припинив свою дію у 2010 році, а інших договорів між сторонами укладено не було.

У спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Тобто, в такому разі суд виходить з того, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України (наведене узгоджується з правовим висновком, який викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц і від 20.09.2018 у справі № 925/230/17).

Так, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.04.2023 відповідач є власником об`єктів будівництва: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Дата, час державної реєстрації: 09.11.2018 13:31:21. Об`єкт незавершеного будівництва, ІІІ черга, 1,2% готовності. Літ. А-1 будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією, загальна площа - 106,9 кв.м, літ. а-1 прибудова, літ. а ганок, літ. Б-1 трансформаторна підстанція, загальна площа - 73,3 кв.м, літ. В убиральня (тимчасова), літ Г кіоск (тимчасовий), літ Ф-1 корпус 18, загальна площа - 23,7 кв.м, літ. Ч корпус 23, літ. ч тамбур, № 1,4,13,14,20,28 огорожа, № 2,3,9,32 ворота за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, буд. 38 Д. Підстава для державної реєстрації: дублікат додаткового договору до договору оренди земельної ділянки, серія та номер: ВКТ №957020 реєстр №6570, видавник: дублікат додаткового договору до договору оренди земельної ділянки, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.П.; дублікат договір оренди землі, серія та номер: ВКТ №957014, ВКТ №957015, реєстр №6569, виданий 07.10.2008, видавник: дублікат договору оренди землі, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.П.

Витяг також містить інформацію про реєстрацію права власності до 01.01.2013, а саме, що відповідач з 16.11.2010 є власником незавершеного будівництва III черга, з 1,2% готовності. Реєстраційний номер майна 32080586. Розташований на земельній ділянці за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38Д. Підстава виникнення права власності: ВКТ №957014, ВКТ № 957015 реєстр №6569, 07.10.2008, дублікат договору оренди землі, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.П.; ВКТ №957020 реєстр №6570, 07.10.2008, дублікат додаткового договору до оренди земельної ділянки, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.П.

Крім того, відповідач є власником будівель та споруд, опис об`єкта: загальна площа (кв.м): 180.2, опис: будівлі та споруди, які складаються з: будівля розподільчого пункту з трансформаторною підстанцією літ. А-1 загальною площею 106,9 кв.м, літ. а-ганок, літ. а'-козирок, літ. Б-1 - трансформаторна підстанція загальною площею 73,3 кв.м за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок 38 Д. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Дата, час державної реєстрації: 26.03.2014 17:53:52. Державний реєстратор: Колесник Інга Миколаївна, Дніпропетровське міське управління юстиції, Дніпропетровська обл. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 12047413 від 31.03.2014 14:43:59, Колесник Інга Миколаївна, Дніпропетровське міське управління юстиції, Дніпропетровська обл. Підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія та номер: САК № 508359, інд. № 19775395, виданий: 31.03.2014, видавник: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Верховний Суд неодноразово вказував (зокрема, у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20), що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей обєкт, а тому саме з цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Звідси, власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ «Конкурітто» набув у власність об`єкти нерухомого майна, які розташовані на сформованій земельній ділянці з кадастровим номером :03:231:0134, останній також одночасно набув статусу фактичного землекористувача цієї ділянки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 96 Земельного кодексу України.

Як у позові зазначає позивач, земельна ділянка за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38Д, є сформованою, має кадастровий номер :03:231:0134, площею 1,8168 га, а також нормативну грошову оцінку.

В пункті 271.1 статті 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІ Податкового кодексу України, та площа земельної ділянки, нормативну грошову оцінку якої не проведено.

За змістом частини 5 статті 5 Закону України "Про оцінку земель" та статті 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка.

Отже, як правильно зазначено в оскаржуваному рішенні, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності.

Згідно з підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до положень ст. ст. 1, 5 Закону України Про оцінку земель нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, гак і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (стаття 13 Закону України "Про оцінку земель").

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до положень статті 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

В частині 1 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" зокрема визначено, що за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація.

Частинами 1, 3 та 4 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що технічна документація з бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України.

Пунктом 271.2 статті 271 Податкового кодексу України встановлено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Пунктами 24, 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України; вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України належать до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад та вирішується виключно на пленарних засіданнях.

Згідно з частиною 1 статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до положень пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Із аналізу вищенаведених приписів законодавства слідує, що нормативна грошова оцінка земель встановлюється шляхом затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, яке здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою. Зазначене імперативне регулювання унеможливлює встановлення розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок договором, зокрема договором між органом місцевого самоврядування і орендарем.

В свою чергу орендна плата за земельні ділянки комунальної власності є регульованою ціною. Тому зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки (бази оподаткування) тягне за собою зміну розміру земельного податку та орендної плати.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 15.07.2015 №4/65 затверджено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Дніпропетровська (Київ 2014, розробленої Державним підприємством Український державний науково-дослідний інститут проєктування міст Діпроміст імені Ю.Б. Білоконя) та введено в дію з 01.01.2016 з базовою вартістю 1 кв. м землі 306,35 грн. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.04.2016 №5/7 внесено зміни до рішення міської ради від 15.07.2015 №4/65 Про затвердження нормативної грошової оцінки земель м. Дніпропетровська.

Рішенням Дніпровської міської ради від 20.05.2020 №12/57 затверджено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Дніпра (Київ 2019, розробленої Державним підприємством Український державний науково-дослідний інститут проєктування міст Діпроміст імені Ю.Б. Білоконя) та введено в дію з 01.01.2021, де середня (базова) вартість 1 кв. м землі станом на 01.01.2019 становить 644,05 грн.

Одночасно суд враховує, що обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (частина 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель"). Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає приписам частини 2 статті 632 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

При цьому з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної або комунальної власності, автоматично змінюються права та обов`язки сторін договору оренди у частині розміру орендної плати, визначеної у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки. У таких правовідносинах відсутній обов`язок сторін вносити зміни до договору оренди шляхом укладення додаткової угоди, оскільки обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає в орендаря з моменту початку застосування такої нормативної грошової оцінки.

Аналогічна позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду 05.06.2024 у справі № 914/2848/22, від 05.02.2025 у справі № 925/457/23.

Щодо дійсної справи, то судом першої інстанції встановлено, що розрахунок сум орендної плати, яка не сплачена відповідачем за 2019, 2021 та 2022 роки, здійснений на підставі витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 2019 (Витяг №2410-6899 від 28.10.2019 розмір НГО 43 833 151,40 грн), 2021 (Витяг №3613/0/197-21 від 05.11.2021, розмір НГО 50 745 332,21 грн) та 2022 роки (Витяг №НВ-022 від 21.12.2022, розмір НГО 56 624 959,65 грн).

Матеріалами справи також встановлено, що витяги із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 2017, 2018 та 2020 роки не формувалися.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20 та постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі №922/2060/20 зазначено, що законодавство не обмежує можливості подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом із Державного земельного кадастру. Належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка із Державного земельного кадастру, витяг із Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98-103 ГПК України, які містять інформацію щодо предмета спору у справі.

З метою усунення неповноти судового розгляду, на яку вказав касаційний суд у постанові від 24 липня 2024 року по цій справі, зважаючи на відсутність витягів про нормативну грошову оцінку за період з 2017 по 2020 роки, але враховуючи наявність відповідної інформації у технічній документації, з метою перевірки правильності розміру нормативної грошової оцінки, використаної Дніпровською міською радою при розрахунку суми заборгованості ТОВ «КОНКУРІТТО», наданої до позову, проведена судова експертиза з питань землеустрою, стосовно правильності визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134, за період 2017, 2018 та 2020 роки, зазначеної у листах ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 29-4-0.10-1592/2-23 та № 29-4-0.10-3861/2-2.

Так, позивач (з метою отримання інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :03:231:0134 за період з 31.08.2017 по 31.12.2022) звернувся із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Бюро незалежних судових експертиз України (далі - бюро), у якій просив бюро провести судову експертизу з питань землеустрою.

Основним питанням, яке позивач поставив перед судовим експертом, була відповідність розрахунку вартості 1 кв. м нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134 за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки відомостям, які вказані у доказах наявних у матеріалах справи.

Судовий експерт здійснив розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134, цільовим призначенням: 02.10 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури станом на 01.01.2017, на 01.01.2018, на 01.01.2019, на 01.01.2020, на 01.01.2021 та станом на 01.01.2022 і визначив, що нормативна грошова оцінка 1 кв. м земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134 становить 2412,66 грн у 2017, 2018, 2019 та 2020 роках (тобто чотири роки поспіль була незмінною), 2793,12 грн у 2021 році та 3072,43 грн у 2022 році.

Таким чином, за висновком експертизи, розрахунок вартості 1 кв.м нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134, наведений, у листах від 15.03.2023 №29-4-0.10-1592/2-23, від 04.07.2023 №29-4-0.10-3861/2-23, від 09.09.2024 №29-4-0.38-4966/2-24 (до яких додано довідки) Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відповідає дійсній нормативній грошовій оцінці (вартості) такої земельної ділянки за 1 кв. м.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач вид експертизи визначив правильно, крім цього з наданих позивачем судовому експерту документів (зокрема, технічної документації) можливо визначити відповідність виконаної нормативної грошової оцінки земель вимогам нормативно-правових актів.

Відтак, наявні у справі докази дають можливість визначити розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :03:231:0134 площею 1,8168 га у 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роках.

Згідно розрахунку суми коштів, які зберіг у себе землекористувач Відповідач за рахунок Позивача внаслідок користування земельною ділянкою, площею 1,8168 га, розташованою за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 38Д, кадастровий номер земельної ділянки :03:231:0134, без достатньої правової підстави за період з 31.08.2017 по 31.12.2022, складає 7 499 650,09 грн, розмір орендної плати, задекларованої та сплаченої відповідачем, з урахуванням даних Державної податкової інспекції, складає 1 892 351,24 грн, різниця між фактичним розміром належної до сплати орендної плати та фактично сплаченими коштами становить 5 607 298,85 грн., що підставно стягнута судом першої інстанції.

В решті позовних вимог обґрунтовано відмовлено, як таких, що не враховують здійснених позивачем оплат за спірний період і некоректності первісного розрахунку позивача, наданого до позову (арифметична розбіжність становить не 6 015 059,96 грн. а 6 015 057,81 грн., тобто наявна різниця - 2,15 грн).

Щодо доводів відповідача, що судом безпідставно використано дані рішення Дніпровської міської ради №13/27 від 06.12.2017 із змінами для розрахунку орендної плати у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, попри зменшення відсотку для земельних ділянок згідно виду цільового призначення земель 02.10. для будівництва багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, що складає 2,300%, то вони не приймаються з урахуванням наступного.

Так, для розрахунку розміру орендної плати за спірний період застосований відсоток нормативної грошової оцінки земельної ділянки, встановлений відповідно до вимог п. 12.3 ст. 12 ПК України, рішеннями сесії Дніпропетровської міської ради VI скликання, а саме: рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.12.2010 №5/6 "Про місцеві податки і збори на території міста" (зі змінами) встановлено, що річний розмір орендної плати у відсотках до нормативної грошової оцінки становив 3% для періоду 01.01.2017 - 31.12.2017; рішенням Дніпровської міської ради від 06.12.2017 №13/27 "Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста" (зі змінами) встановлено, що річний розмір орендної плати за користування земельними ділянками певного цільового призначення у відсотках до нормативної грошової оцінки становив 3% для періоду з 01.01.2018 по 31.12.2022.

Як правильно зауважує відповідач, рішенням Дніпровської міської ради від 21.12.2018 №8/30, дійсно внесено зміни до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста та викладено додаток 1 у новій редакції.

Згідно додатку 1 до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 (у редакції рішення міської ради від 21.02.2018 №8/30) передбачено, що річний розмір орендної плати за користування земельними ділянками згідно виду цільового призначення земель 02.10. для будівництва багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури складає 2,300%.

При цьому, відповідач визнає цільове призначення спірної земельної ділянки 02.10. тільки для будівництва багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури.

Втім, згідно цього ж додатку 1 до рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 (у редакції рішення міської ради від 21.02.2018 №8/30) розмір річної орендної плати за користування земельними ділянками з видом цільового призначення 02.10. для обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (під об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури), як був до вказаних змін так і залишився актуальним для застосування у спірному періоді на рівні 3%.

В той час, як згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 сформованим 12.04.2023 (арк. 69, том 1) земельна ділянка з кадастровим номером :03:231:0134, площею 1,8168 га, має вид цільового призначення 02.10. Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, тобто розмір орендної плати 2,300% не може застосуватись до цієї земельної ділянки, і вірно розрахований позивачем з урахуванням 3%.

Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, сам відповідач до відзиву (арк. 17-56, том 2) долучив податкову звітність щодо спірної земельної ділянки та вказав ставку річної орендної плати 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яку застосовує при розрахунках до сплати.

Щодо доводів апелянта, що жодна норма чинного законодавства України не містить положень про те, що витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки мають зворотню дію в часі, та, відповідно, можуть бути використанні за період до дати їх видачі, внаслідок чого, розрахунок неотриманої орендної плати за 2019-2022 вважає помилковим, неточним та таким, що не може бути застосований при вирішенні даного спору, то вони є безпідставними, з урахуванням наступного.

Так, Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 (пункт 7.19), постанова Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, постанова Верховного Суду від 09.02.2022 у справі №910/8770/19, постанова Верховного Суду від 14.09.2022 у справі № 904/4933/15, постанова Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 751/1543/19).

Чинне земельне законодавство, в тому числі стаття 20 Закону України "Про оцінку земель", не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19).

Звідси, надані позивачем витяги №2410-6899, сформований 28.10.2019; №3613/0/197-21, сформований 04.11.2021; витяг №НВ-022, сформований 21.12.2022, із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки містить усі необхідні дані для обчислення розміру орендної плати.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2017, 2018, 2019 та 2020 роках була сталою і незмінною є таким, що відповідає нормам Закону розрахунок позивача за цей період на підставі Витягу №2410-6899 від 28.10.2019.

Відповідач, у свою чергу, не надав інших витягів про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, які би спростовували зазначену у наведених витягах нормативну грошову оцінку станом на дату їх формування.

Відтак, не є спроможними доводи апелянта, що жоден із вказаних документів (- акт Інспекції з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради № 12/04/23-Т від 11.04.2023, складеного за результатами обстеження земельної ділянки кадастровий номер :03:231:0134 з додатками; - лист Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 15.03.2023 №29-4-0.10-1592/2-23 щодо нормативно-грошової оцінки 1 кв. м земельної ділянки; - рішення Дніпровської міської ради № 5/6 від 27.12.2010 «Про місцеві податки і збори» (зі змінами) та № 13/27 від 06.12.2017 «Про ставки земельного податку, розмір орендної плати за землю, пільги зі сплати земельного податку на території міста» (зі змінами); - витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 2019, 2021 та 2022 роки; - лист ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 28.02.2023 за № 12812/6/04-36-04-02-14;- розрахунку суми коштів, які зберіг у себе землекористувач земельної ділянки, затверджений протоколом Комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок № 1 від 25.04.2023;- висновок експерта № 17/03/2-23 від 17.04.2023 за результатами проведення судової економічної експертизи) не відповідає вимогам ГПК України, а тому не може бути використаний при розрахунку неотриманої орендної плати.

Стосовно доводів апелянта, що акт Інспекції з державного контролю за використанням та охороною земель №12/04/23-Т від 11.04.2023 не відповідає вимогам закону.

Так, Відповідач невірно інтерпретує акт обстеження земельної ділянки з таким заходом контролю, як перевірка (планова та позапланова).

Акт обстеження земельної ділянки завжди проводиться з попереднім повідомленням користувача земельної ділянки, про що є відповідні докази у матеріалах справи (реєстр відправки з квитанціями та фото фіксації, шляхом наклеювання повідомлення про обстеження земельної ділянки на видиму частину огорожі земельної ділянки, про що також є підтвердження), але відповідач в апеляційній скарзі акцентує увагу зовсім на іншому, що не стосується суті спору.

При цьому, Рішенням Дніпровської міської ради від 21.09.2022 № 40/27 «Про здійснення державного контролю за використанням та охороною земель міста Дніпра» (зі змінами) затверджено Положення про інспекцію з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради, згідно з пунктом 6.2.10 якого державні інспектори мають право здійснювати обстеження земельних ділянок комунальної форми власності. За результатами обстеження державний інспектор складає акти обстежень земельних ділянок.

Обстеження земельних ділянок комунальної форми власності, які розташовані на території міста, не є заходом здійснення державного нагляду (контролю) і тому для його проведення не вимагається присутність власника нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці.

Повноваження посадових осіб виконавчих органів міської ради, у тому числі інспекції з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради, підтверджуються відповідним службовим посвідченням, яке засвідчує належність посадової особи до відповідного органу та підтверджує її повноваження, визначені Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування», іншими законодавчими актами.

При цьому, відповідно до змісту протоколу від 25.04.2023 представники ТОВ «Конкурітто» запрошувались на засідання комісії, втім не з`явились, в той час, як між двома зборами комісії з визначення розміру збитків пройшло майже 4 місяці.

Щодо сумнівності такого доказу, як висновок експерта, оскільки в його обґрунтування покладено лист Держгеокадастру від 15.03.2023 №29-4-0.10-1592/2-23, який на думку відповідача, не може підтверджувати відомості щодо нормативної грошової оцінки одного квадратного метра земель міста Дніпра з урахуванням категорії та цільового призначення спірної земельної ділянки, то суд їх відхиляє, оскільки в основу судового висновку експерта покладено не лист Держгеокадастру від 15.03.2023 №29-4-0.10-1592/2-23, а технічну документацію (про яку зазначено вище за змістом постанови) на підставі якої і встановлено відповідність вартості нормативної грошової оцінки землі вказаної, у тому числі в даному листі, положенням чинного законодавства.

При цьому, невідповідність в ініціалах судового експерта, які суд вважає технічною опискою, не впливає на якість самого висновку, який суд оцінив на загальних підставах, у порядку ст.86 ГПК України.

Доводи відповідача стосовно безпідставного прийняття як доказу клопотання позивача від 27.09.2024 (разом з експертизою), суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки ГПК України не містить жодних обмежень щодо прийняття нових доказів під час нового розгляду справи, яка здійснюється в загальному порядку, з підготовчого засідання; при цьому, з урахуванням висновків і вказівок, наведених у постанові суду касаційної інстанції.

Таким чином, загальне правило подання доказів одночасно з позовом не обмежує права учасників справи доповнити як позов (так і інші заяви по суті спору) додатковими аргументами та доказами, навіть якщо вони існували на момент подачі позову або були отримані в процесі вирішення спору.

Щодо обґрунтувань апеляційної скарги про недобросовісну поведінку Позивача, то вони відхиляються, оскільки всі клопотання відповідача були розглянуті. Зокрема, Дніпровська міська рада надала відповідь від 24.01.2020 № 7/13-179, згідно якої відповідача повідомлено, що розмір запитуваної земельної ділянки значно перевищує площу будівель і споруд під їх фактичне розміщення, а відтак, підготувати проєкт рішення міської ради стосовно затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачі земельної ділянки в оренду не вбачається можливим.

Відносно клопотання від 22.08.2017, на яке посилається відповідач за 2017 рік, надано відповідь (лист від 11.08.2020 вих.№ 7/13-1647), яким роз`яснено, що під час візування проєкту рішення свої зауваження висловив заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради, зауваження не були усунуті і документи списані до архіву.

З наведеного слідує, що відповідач не скористався правом звернутись з новою технічною документацією з усуненнями зауважень міської ради, зменшивши площу земельної ділянки до розмірів фактичного розміщення будівель та споруд або ж звернутись до суду з відповідним позовом, оскарживши бездіяльність міської ради.

Крім того, відповідачем 24.12.2024 зроблено запит до позивача щодо надання земельної ділянки в оренду та отримана відповідь від 13.01.2025 за вих. №7/9-33, згідно якої втретє повідомлено Відповідача про невідповідність розміру запитуваної земельної ділянки розміру площі будівель і споруд, що на ній розташовані, для фактичного розміщення. При цьому, суд зауважує, що наведені доводи взагалі не мають відношення до суті спору.

Доводи відповідача, що зобов`язання орендаря є податковим зобов`язанням, а тому його адміністрування має здійснювати у відповідності до вимог ПК України і саме органом доходів та зборів, відхиляються, як неспроможні.

Так, відповідно до статей 13, 19 Конституції України земля є об`єктом права власності українського народу. Від імені народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За приписами ст. 144 Конституції України, ст. ст. 12, 122 ЗК України, ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до виключної компетенції місцевих рад належить вирішення питань про надання у користування земельних ділянок із земель комунальної власності відповідних територіальних громад.

З урахуванням викладеного у правовідносинах, що є предметом розгляду у даній справі, стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою належить до компетенції Міської ради, оскільки грошові кошти набуті без правової підстави вказують на незаконний характер їх набуття саме відповідачем і порушують право територіальної громади міста Дніпра на отримання плати за землю.

Враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Тому колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що інші доводи та міркування заявника апеляційної скарги, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги на рішення суду слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2024 у справі № 904/2142/23 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2024 у справі № 904/2142/23 залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Конкурітто" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено і підписано 20.03.2026.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя А.Є. Чередко

Суддя Ю.Б. Парусніков