ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

30 березня 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/3417/25
Суддя Південно-західного апеляційного господарського суду:

Ярош А.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів зі складу колегії суддів Богатиря К.В. та Таран С.В. (вх.507/26 Д2 від 24.03.2026)

при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 21.01.2026 та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2025 про відмову у задоволенні заяви про закриття провадження

у справі: №916/3417/25

за позовом: Обслуговуючого кооперативу "Золоті ключі-1"

до відповідача: ОСОБА_1

про стягнення 101 769,10 грн

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Південно-західного апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі головуючого судді Богатиря К.В., суддів Павленко Н.А., Таран С.В.) перебуває апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.11.2025 та на рішення Господарського суду Одеської області від 21.01.2026 у справі №916/3417/25.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.03.2026 прийнято справу №916/3417/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 21.01.2026 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Богатир К.В., судді: Павленко Н.А., Таран С.В.; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 21.01.2026 по справі №916/3417/25; призначено справу №916/3417/25 до розгляду на 23.04.2026 о 12:30.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів зі складу колегії суддів Богатиря К.В. та Таран С.В. (вх.567/26/Д2 від 24.03.2026).

Заява про відвід суддів обґрунтована тим, що судді Богатир К.В. та Таран С.В. брали участь у розгляді справ №916/5182/23 та №916/730/25 між тим ж самими сторонами та сформували правову позицію щодо ключових обставин і правової природи спірних правовідносин; автоматизованою системою розподілу судових справ між суддями справи за участю ОК «Золоті ключі-1» розподілялися виключно суддям Богатир К.В. та Таран С.В.; у Південно-західному апеляційному господарському суді справи за ОК «Золоті ключі-1» вирішуються на користь кооперативу; оскаржуване рішення суду першої інстанції фактично ґрунтується на правових висновках, сформованих апеляційною інстанцією у справах №916/5182/23 та №916/730/25, що ставить суд у становище правової оцінки своїх правових висновків. Така процесуальна ситуація суперечить фундаментальному принципу - «ніхто не може бути суддею у власній справі»; виникає об`єктивний ризик формування наперед визначеного підходу до вирішення ключових питань спору, оскільки судді вже висловили правову позицію щодо тих самих правовідносин; суддя Поліщук Л.В. за даними її декларації є асоційованим членом ОК «Золоті ключі-1» та її належать відповідні корпоративні права у кооперативі, який виступає позивачем у даній справі, що свідчить щодо можливого позапроцесуального впливу на розгляд справи та на членів колегії у даній справі, а саме Богатир К.В. та Таран С.В .

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 визнано необґрунтованим відвід суддів зі складу колегії суддів Богатиря К.В. та Таран С.В., заявлений ОСОБА_1 у справі №916/3417/25; справу №916/3417/25 передано на автоматизований розподіл для визначення судді в порядку ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про відвід.

Згідно з ч.3 ст.39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2026 для розгляду заявленого відводу визначено суддю Ярош А.І.

Розглянувши матеріали справи, а також доводи, викладені у заяві (вх.567/26/Д2 від 24.03.2026), суд дійшов висновку, що підстави для її задоволення відсутні, виходячи з наступного.

Частинами 1-3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Згідно зі ст. 36 Господарського процесуального кодексу України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частини 1-3, 7, 8, 11 ст. 39 ГПК України).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод вимагає, щоб суд у межах своїх повноважень був неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

У рішенні в справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію суд вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України").

Частиною 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що відвід повинен бути вмотивованим.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості суддів для відводу їх від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції.

Так, щодо посилання заявника на справу №916/5182/23, суд зазначає, що у провадженні колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Богатиря К.В., суддів: Таран С.В., Філінюка І.Г. перебувала апеляційна скарга Обслуговуючого кооперативу "Золоті ключі-1" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.05.2024 про закриття провадження у справі №916/5182/23 за позовом до ОСОБА_1 про стягнення 128 522,03 грн.

Ухвалою суду першої інстанції у цій справі провадження у справі було закрито з роз`ясненням про її розгляд у порядку цивільного судочинства, що й було оскаржено саме кооперативом, тоді як відповідач підтримував відповідну ухвалу.

Постановою апеляційного суду від 08.08.2024 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу - без змін. Тобто рішення ухвалено на користь ОСОБА_1 , що спростовує доводи апелянта про нібито системне прийняття рішень на користь ОК "Золоті ключі-1".

Надалі постановою Верховного Суду від 06.11.2024 зазначені судові рішення скасовано, а справу передано на новий розгляд, що свідчить про подальше вирішення спору саме з урахуванням правової позиції касаційної інстанції.

Щодо посилання заявника на справу №916/730/25, суд зазначає, що у провадженні цієї ж колегії перебувала справа №916/730/25 за позовом ОСОБА_1 до ОК "Золоті ключі-1". Постановою апеляційного суду від 30.06.2025 ухвалу про закриття провадження скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, у цій справі апеляційний суд не вирішував спір по суті, а лише забезпечив його подальший розгляд, при цьому зазначене рішення залишено без змін постановою Верховного Суду від 07.10.2025.

Таким чином, доводи апелянта про упередженість суддів у зв`язку з розглядом вказаних справ не знаходять свого підтвердження, оскільки у справі №916/5182/23 рішення було ухвалено не на користь кооперативу, а у справі №916/730/25 в суді апеляційної інстанції спір по суті взагалі не вирішувався.

Суд звертає увагу на приписи ч. 4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Відтак сама по собі незгода учасника справи із рішенням судді, його припущення з тих чи інших питань не свідчать про упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість судді та не є підставою для відводу останнього відповідно до наведених норм Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, посилаючись на пункт 3 частини першої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, заявник не зазначає будь-яких фактів прояву суддями Богатиря К.В. та Таран С.В. поведінки, яка б свідчила про упередженість чи небезсторонність вказаних суддів у цій справі, а доводи заяви ґрунтуються виключно на припущеннях та оціночних судженнях учасника процесу, а не на достовірно встановлених обставинах, які могли б свідчити про наявність підстав для відводу судді у розумінні частин першої - третьої статті 35, статті 36 Господарського процесуального кодексу України.

Посилання апелянта на можливий вплив судді Поліщук Л.В. на членів колегії суддів у даній справи не приймається до уваги, адже 11.03.2026 суддею Поліщук Л.В. з метою забезпечення достатніх гарантій для виключення будь-якого законного сумніву щодо особистої безсторонності судді Поліщук Л.В., а також неупередженості останньої при розгляді даної справи, подано заяву про самовідвід від розгляду даної справи, а ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 заяву про самовідвід судді зі складу колегії суддів Поліщук Л.В. у справі №916/3417/25 задоволено; відведено суддю зі складі колегії суддів Поліщук Л.В. від розгляду справи №916/3417/25; справу №916/3417/25 передано для повторного автоматизованого розподілу.

Крім того, посилання апелянта на можливий тиск з боку судді Поліщук Л.В. на інших суддів ґрунтується виключно на припущеннях та не підтверджується жодними належними та допустими доказами.

Безпідставним також є посилання апелянта на те, що автоматизованою системою розподілу судових справ між суддями справи за участю ОК "Золоті ключі-1" розподілялися виключно суддям Богатир К.В. та Таран С.В.

Зокрема, відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 по справі №916/3417/25 у розподілі брали участь наступні судді: Аленін О.Ю., Філінюк І.Г., Лічман Л.В., Богатир К.В., Таран С.В., Павленко Н.А., Поліщук Л.В.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 29.05.2025 по справі №916/730/25 у розподілі брали участь наступні судді: Аленін О.Ю., Філінюк І.Г., Богатир К.В., Таран С.В., Поліщук Л.В.

Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 28.05.2024 по справі №916/5182/23 у розподілі брали участь наступні судді: Аленін О.Ю., Філінюк І.Г., Богатир К.В., Таран С.В., Поліщук Л.В.

Тобто при розподілі всі трьох справ за участю ОК "Золоті ключі-1" та ОСОБА_1 здійснювався вибір колегії суддів серед цілого переліку суддів, які повинні розглядати вказану категорію спорів.

В той же час, заявник не надав жодних доказів втручання у систему автоматизованого розподілу під час здійснення розподілу справи №916/3417/25 або будь-який інший вплив, що міг призвести до створення результатів відповідного розподілу.

Оскільки інших обставин, які викликають у заявника сумнів у неупередженості або об`єктивності колегії суддів, ним не зазначено, суд дійшов висновку, що викладені у заяві про відвід доводи не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ`єктивність суддів Південно-західного апеляційного господарського суду Богатиря К.В. та Таран С.В., безпосередньо та однозначно не вказують на їх особисту небезсторонність, упереджене ставлення чи особисту прихильність до того чи іншого учасника справи.

Враховуючи викладене, а також те, що ґрунтовних аргументів на доведення наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів Південно-західного апеляційного господарського суду заявником наведено не було, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Керуючись статтями 35, 36, 38, 39, 232-235, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів зі складу колегії суддів Богатиря К.В. та Таран С.В. (вх.507/26 Д2 від 24.03.2026) в апеляційному провадженні у справі №916/3417/25 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя: А.І. Ярош