УХВАЛА

20 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/10425/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Вронської Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства "Міськзелентрест"

на рішення Господарського суду міста Києва (Ващенко Т.М.)

від 16.10.2025

та на постанову Північного апеляційного господарського суду (Майданевича А.Г., Коротун О.М., Суліма В.В.)

від 02.02.2026 (повний текст складений 11.02.2026)

у справі за позовом Комунального підприємства "Міськзелентрест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксолітстрой"

про визнання недійсним договору та стягнення 1 440 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Комунальне підприємство "Міськзелентрест" (надалі Позивач, Скаржник) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксолітстрой" (надалі Відповідач) про визнання недійсним Договору № ГЗТ-93/19 від 19.03.2019 про надання послуг як такого, що суперечить інтересам держави і суспільства, та застосування наслідків недійсності правочину і стягнення 1 440 000,00 грн коштів, сплачених за цим договором.

2. Позов обґрунтований вимогою Позивача визнання недійсним договору № ГЗТ-93/19 від 19.03.2019 про надання послуг, як такого, що суперечить інтересам держави і суспільства, а також вимогою про застосування наслідків недійсності цього договору, шляхом стягнення з Відповідача на користь Позивача коштів, отриманих за результатами виконання договору про закупівлю товарів, у розмірі 1 440 000,00 грн.

3. Господарський суд міста Києва рішенням від 16.10.2025, залишеним без змін Західним апеляційним господарським судом у постанові від 12.01.2026, позов задовольнив частково, стягнув з Відповідача на користь Позивача 2045760,30 грн збитків та 23355,30 грн попередньої оплати, а також 24 549,12 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

4. 30 січня 2026 року Скаржник, із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить:

- прийняти до свого провадження касаційну скаргу Скаржника на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 року у справі №910/10425/25;

- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 року у справі №910/10425/25 та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву Позивача задовольнити в повному обсязі.

5. Підставою касаційного оскарження Скаржник зазначає частину 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

6. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену частиною 2 статті 287 ГПК України, Скаржник зазначив, що:

- суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення статей 203, 215, 228 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) , оскільки фактично нівелювали правове значення рішення АМКУ №65/98-р/к, яке підтверджує антиконкурентну змову;

- безпідставно відмовили у визнанні того, що спірний договір укладено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільству;

- звужено сферу застосування ч. 3 ст. 228 ЦК України;

- ігноровано правову природу антиконкурентних дій та їх системного значення.

7. Перевіривши матеріали касаційної скарги Скаржника, Судом встановлено, що її слід залишити без руху з наступних підстав.

8. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

9. Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

10. При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

11. В своїй касаційній скарзі Скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 у справі №910/10425/25 є неправильне застосування норм матеріального права, передбаченого частиною 2 статті 287 ГПК України.

12. Суд звертає увагу, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження.

13. Також, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

14. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

15. Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму

для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

16. Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

17. Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

18. Оскільки у даній справі позов поданий у 2025 році, то для вирахування розміру сплати судового збору застосовується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 3 028,00 грн, оскільки статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року встановлений у розмірі 3 028,00 грн.

19. Частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

20. Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

21. Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

22. Таким чином у даному випадку судовий збір за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 у справі №910/10425/25 підлягав сплаті у сумі 39404,80 грн, а саме:

-за немайнову вимогу (визнання недійсним договору) 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00х200%х0,8=4844,80 грн;

-за майнову вимогу (стягнення 1440000,00 грн) 1 440 000,00х1,5%х200%х0,8= 34 560,00 грн.

23. Однак, до касаційної скарги Скаржник не додав платіжний документ про сплату судового збору.

24. Згідно із частиною 2 статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

25. Відповідно до приписів частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

26. З огляду на викладене, касаційна скарга Скаржника залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК України із наданням строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом:

- чітко та конкретно зазначити підставу касаційного оскарження із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 ГПК України, та належним чином обґрунтувати її;

- надання Суду документів, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги.

27. Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 292 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Міськзелентрест" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 у справі №910/10425/25 залишити без руху.

2. Надати Комунальному підприємству "Міськзелентрест" строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Комунальному підприємству "Міськзелентрест", що у разі не усунення недоліків касаційної скарги у строк, встановлений судом, така

касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська