ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23 березня 2026 рокуСправа № 921/187/25
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Охотницької Н.В.

за участі секретаря судового засідання Коляски І.І.

розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" б/н від 02.03.2026 (вх. №1647 від 03.03.2026) про розстрочення виконання судового рішення у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", проспект Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК", вул. Грушевського, буд. 23, м. Тернопіль, 46001

про стягнення 22 297 700,88 грн

За участі представників:

позивача: Ракітін П.С. (в режимі відеоконференції);

відповідача (заявника): Фомічов І.О. (в режимі відеоконференції)

В порядку ст. ст. 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Суть справи: В провадженні Господарського суду Тернопільської області знаходилась справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК", про стягнення 22 297 700,88 грн, з яких: 22 123 295,88 грн пеня та 174 405,00 грн - штраф.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07.07.2025 позов задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" (вул. Грушевського, буд. 23, м. Тернопіль, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (проспект Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065, ): 221 232 грн 96 коп. пені; 174 405 грн 00 коп. - штрафу; 334 465 грн 51 коп. в повернення сплаченого судового збору. В решті позову відмовлено.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 21 січня 2026 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" б/н від 28.07.2025 (вх. №01-05/2338/25 від 29.07.2025) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" б/н від 31.07.2025 (вх. №01-05/2381/25 від 01.08.2025) залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.07.2025 у справі №921/187/25 - залишено без змін.

26 лютого 2026 року на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.07.2025 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 21 січня 2026 року видано відповідний наказ.

27.02.2026 на адресу Господарського суду Тернопільської області надійшла ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2026 у справі №921/187/26, якою витребувано з Господарського суду Тернопільської області/Західного апеляційного господарського суду матеріали справи №921/187/25 у зв`язку із відкриттям касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.07.2025 у справі №921/187/25.

27 лютого 2026 року згідно супровідного листа №921/187/25/98/2026 від 27.02.2026 матеріали справи №921/187/25 у 6-х томах направлено на адресу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

03.03.2026 до суду через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" надійшла заява б/н від 02.03.2026 (вх. №1647 від 03.03.2026) про розстрочення виконання судового рішення, згідно якої заявник просить суд розстрочити виконання рішення на 5 місяців, шляхом розбиття суми заборгованості на частини в наступному порядку: 1. Оплата 250 000 грн до 01.04.2026 року. 2. Оплата 127 516,36 грн до 01.05.2026 року. 3. Оплата 127 516,36 грн до 01.06.2026 року. 4. Оплата 127 516,38 грн до 01.07.2026 року. 5. Оплата 97 554,37 грн до 01.08.2026 року.

В обґрунтування поданої заяви ТОВ "ФМК" посилається на складне фінансове становище та неможливість виконати судове рішення одномоментно, зокрема через те, що товариство не має обігових засобів, достатніх для виконання судового рішення одним платежем, поетапне отримання платежів від боржників за дебіторською заборгованістю, яка склалась у останніх перед ТОВ "ФМК", а також на те, що у 2026 році товариство істотно зменшило господарську діяльність через відсутність попиту на послуги та закриття протягом 2025 року підприємств-клієнтів ТОВ "ФМК", розташованих в Херсонській, Миколаївській та Одеській областях.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи (ч. 2 ст. 331 ГПК України).

Враховуючи зазначене, ухвалою суду від 03.03.2026 для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" б/н від 02.03.2026 (вх.№1647 від 03.03.2026) про розстрочення виконання судового рішення призначено судове засідання на 23 березня 2026 року об 11:00 год., про що учасників справи належним чином повідомлено.

10 березня 2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор ГТС" надійшли заперечення на заяву ТОВ "ФМК" про розстрочення виконання рішення (вх.№1889), відповідно до яких просить відмовити у задоволенні заяви ТОВ "ФМК" про розстрочення виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.07.2025 у справі №921/187/25. При цьому зауважує, що фінансове становище відповідача є результатом його власної підприємницької діяльності, в ході якої він мав планувати свої видатки на погашення заборгованості, а відсутність необхідних коштів, у тому числі, у зв`язку з скрутним фінансовим становищем, не є тією виключною обставиною, яка може бути підставою для задоволення заяви про розстрочення виконання оскаржуваного рішення в розумінні ст. 331 ГПК України, оскільки фінансові ускладнення не є винятковою і непрогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки та належного планування власної діяльності, в тому числі й в частині своєчасного і належного стягнення дебіторської заборгованості. Позивач, як стягувач, який має право на отримання коштів за рішенням суду у даній справі, не лише не повинен нести відповідальність за неефективну діяльність боржника, а і не повинен відповідати за дії чи бездіяльність третіх осіб (контрагентів боржника, у яких наявна перед ним заборгованість). Реальний майновий стан та платоспроможність боржника має оцінюватися в сукупності з іншими доказами, зокрема але не виключно, інформацією про всі рахунки боржника; доказами відсутності наявності коштів на рахунках та руху коштів по всіх банківських рахунках божника; доказами про відсутність майна або його недостатності для погашення вимог кредиторів; доказами того, що задоволення вимог позивача приведе до неможливості виконання грошових зобов`язань відповідача в повному обсязі перед іншими кредиторами (і довести ці обставини відповідач має належними доказами) тощо. Поряд з цим, відповідач не надав доказів щодо свого реального майнового стану, річних балансів, інформації щодо майна, залишку коштів, тощо. Отже, останнім не доведено належними та допустимими доказами наявність тих виключних обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду: відсутність коштів на рахунках; відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення; наявність реальної загрози банкрутства тощо.

Вважає, що наведені відповідачем в заяві обставини та підстави для відстрочення виконання не свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі та не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 16.03.2026 задоволено заяву представника ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" Ракітіна Павла Сергійовича б/н від 16.03.2026 (вх.№2059) про його участь в судових засіданнях у справі №921/187/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 18.03.2026 задоволено заяву представника ТОВ "ФМК" Фомічова І.О. б/н від 18.03.2026 (вх.№2170) про його участь в судових засіданнях у справі №921/187/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 23.03.2026 представники сторін взяли участь в режимі відеоконференції.

Представник відповідача (заявника) підтримав подану заяву (вх. №1647 від 03.03.2026) про розстрочення виконання судового рішення з підстав, наведених у заяві та посилаючись на долучені ним докази. Додатково повідомив суду про те, що інші рахунки, крім зазначених у заяві, у відповідача відсутні. Підтвердив, що сплачена позивачу сума 250 000 грн є сумою, вказаною у заяві про розстрочення виконання рішення з терміном сплати до 01.04.2026.

Представник позивача проти задоволення заяви ТОВ "ФМК" про розстрочення виконання рішення суду у цій справі заперечив, вважає таку заяву необґрунтованою з підстав, викладених ним у запереченнях (вх.№1889 від 10.03.2026). Додатково повідомив суду, що 17.03.2026 Верховним Судом залишено без змін рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.07.2025 у цій справі.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" (вх. №1647 від 03.03.2026) про розстрочення виконання судового рішення у справі, заслухавши представників сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

У поданій заяві (вх.№1647 від 03.03.2026) ТОВ "ФМК" просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Тернопільської області (щодо стягнення з ТОВ "ФМК" на користь ТОВ "Оператор газотранспортної системи України": 221 232,96 грн пені; 174 405,00 грн штрафу та 334 465,51 грн в повернення сплаченого судового збору, всього на загальну суму 730 103,47 грн) на 5 місяців, шляхом розбиття заборгованості на частини в наступному порядку: 1. Оплата 250 000 грн до 01.04.2026 року. 2. Оплата 127 516,36 грн до 01.05.2026 року. 3. Оплата 127 516,36 грн до 01.06.2026 року. 4. Оплата 127 516,38 грн до 01.07.2026 року. 5. Оплата 97 554,37 грн до 01.08.2026 року.

Обґрунтовуючи заяву про розстрочення виконання судового рішення, боржник посилається на те, що у зв`язку з воєнним станом, фізичним знищенням виробничих підприємств та закриття протягом 2025 року підприємств-клієнтів ТОВ "ФМК", розташованих в Херсонській, Миколаївській та Одеській областях, ТОВ "ФМК" на початку 2026 року перестало надавати послуги з експертного обстеження та технічного діагностування і на даний час не має діючих договорів з надання послуг експертного обстеження та технічного діагностування, а також вимушене було зменшити штат фахівців. Відповідно, ТОВ "ФМК" не має потоку фінансових ресурсів та обсягу договірних зобов`язань, здатних одним платежем виконати судове рішення.

Також, ТОВ "ФМК" просить врахувати, що станом на 27.02.2026 товариство не має на банківських рахунках обігових засобів, достатніх для виконання судового рішення, що підтверджується випискою з банківського рахунку. Також товариство має поточні фінансові зобов`язання операційного характеру, необхідні для забезпечення життєдіяльності підприємства та його існування (оплата оренди приміщень, транспортні послуги, поточна заробітна плата працівників), що створює додаткову перепону для виконання судового рішення, адже невиконання товариством інших зобов`язань зі сплати поточних платежів та заробітної плати може призвести до стану неплатоспроможності товариства.

При цьому заявник повідомив, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.02.2026 у справі №916/317/26 затверджено мирову угоду між ТОВ "ФМК" та КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" про стягнення з останнього на користь ТОВ "ФМК" дебіторської заборгованості в сумі 632 549,10 грн та з розстроченням сплати відповідної заборгованості на 4 етапи. Станом на 01.03.2026 ТОВ "ФМК" було отримано від КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" перший платіж за мировою угодою в сумі 250 000 грн. Вказану суму коштів 02.03.2026 ТОВ "ФМК" було переведено на банківський рахунок ТОВ "Оператор ГТС України" в якості першої частини погашення боргу.

Додатково заявник просить врахувати, що перед ТОВ "ФМК" існує дебіторська заборгованість інших контрагентів в загальному розмірі 348 969,28 грн і на даному етапі ТОВ "ФМК" вживаються заходи щодо стягнення такої заборгованості з боржників.

З урахуванням наведеного, ТОВ "ФМК" вказує, що готове добровільно виконати судове рішення і сплатити на користь ТОВ "Оператор ГТС України" грошову суму в розмірі 730103,47 грн, однак не має об`єктивної можливості виконати дане рішення через скрутне фінансове становище та непогашену дебіторську заборгованість перед самим товариством, що, в свою чергу, має бути погашена протягом наступних 5 місяців.

В підтвердження відсутності обігових засобів, достатніх для виконання судового рішення боржником, та наявності дебіторської заборгованості перед ТОВ "ФМК" до заяви долучено копії виписок з банківських рахунків АТ "КБ "Приватбанк", АТ "АБ "Радабанк", копію оборотно-сальдової відомості по рахунку №361 за 1 квартал 2026 року (1 сторінка).

Відповідно до ч.3 ст.331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.ч. 4, 5 ГПК України).

Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст.331 ГПК України, вказана норма не вимагає, а господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінювати докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 ГПК України.

Відповідно до вказаної норми господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах. Близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №910/8153/17.

Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 №5-рп/2013 зазначив, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників. Також Конституційний Суд України зауважив, що за судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім`ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Верховний Суд неодноразово (зокрема в постановах від 20.09.2018 у справі №905/2953/17, від 13.11.2024 у справі №926/4693/23) зауважував, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява №6962/02).

ЄСПЛ у рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 зазначив, що, ураховуючи що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: чи зумовлена затримка у виконанні рішення особливими і непереборними обставинами; чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексація присудженої суми; чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Отже, питання про розстрочення виконання рішення господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів обох сторін, оцінюючи доводи й заперечення сторін. При цьому, обов`язковими умовами розстрочення виконання рішення суду мають бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, повинні підтверджуватись відповідними засобами доказування. Тобто особа, яка подала заяву про розстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення у даній справі або роблять таке виконання неможливим.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами статті 86 ГПК України.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтями 73, 74, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проаналізувавши подані боржником докази в обґрунтування поданої ним заяви про розстрочення виконання рішення, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено суду належними доказами наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення та з якими закон пов`язує наявність правових підстав для розстрочення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Тобто юридична особа самостійно, на власний ризик здійснює свою господарську діяльність, в тому числі укладає господарські договори і відповідає за наслідки їх невиконання.

Беручи до уваги викладене, суд відзначає, що скрутне фінансове становище заявника є результатом господарської діяльності відповідача як самостійного суб`єкта господарювання, а тому вказані обставини не є безумовними самостійними та достатніми підставами для розстрочення виконання судового рішення.

Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази щодо реального майнового стану відповідача (зокрема, річні баланси, інформація щодо відсутності майна тощо), докази, які б підтверджували наявність загрози банкрутства юридичної особи - боржника.

Разом з тим оборотно-сальдова відомість (неповну копію якої долучено до заяви), а також виписки по рахунках АТ "КБ "Приватбанк", АТ "АБ "Радабанк" (за період з 01.01.2026 по 27.02.2026) не можуть беззаперечно свідчити про неможливість виконання рішення суду у цій справі в повному обсязі без розстрочення такого.

Незадовільний фінансовий стан, який належним чином не підтверджений, не може бути підставою для розстрочення виконання рішення.

Щодо посилання заявника на введення в Україні воєнного стану, то суд зауважує, що будь-яких доказів впливу вказаної обставини на неможливість виконання рішення суду заявником не надано.

При цьому важка економічна ситуація в країні, спричинена військовою агресією, носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін. Сторони несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики, оскільки господарська діяльність здійснюється на власний ризик, за власним комерційним розрахунком щодо наслідків вчинення відповідних дій, суб`єкт господарювання повинен самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій.

Крім того, введення воєнного стану на території України не свідчить про те, що заявник не може здійснювати господарську діяльність та набувати кошти.

Щодо наявності у відповідача інших поточних зобов`язань, то такі зобов`язання є звичайним елементом господарської діяльності товариства та не можуть вважатися виключною (істотною) обставиною в підтвердження неможливості виконання судового рішення, оскільки відповідач самостійно здійснює свою господарську діяльність.

Статтею 331 ГПК України передбачено випадки судового втручання у порядок виконання рішення суду шляхом здійснення його розстрочення. Як зазначено вище, ч.3 ст.331 ГПК України передбачає, що для розстрочення виконання рішення суду мають бути встановлені обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим. І лише після доведення заявником таких обставин, суд може здійснити розстрочення виконання рішення суду, а в межах поданої заяви заявником не було доведено істотності таких обставин. Надання розстрочення за відсутності передбачених законом підстав фактично створювало б можливість для боржника уникнути своєчасного виконання судового рішення.

Таким чином, твердження заявника, якими він обґрунтовує необхідність розстрочення виконання рішення суду не є тими обставинами, з якими приписи ст. 331 ГПК України пов`язують можливість надання розстрочки.

Окрім того, як вже зазначалось вище, згідно з ч.5 ст.331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, незалежно від обставин, які є підставою для розстрочення або відстрочення судового рішення, його виконання може бути відстрочено або розстрочено не більше ніж на один рік з дня його ухвалення.

Відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене); датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення у цій справі, виконання якого боржник просить розстрочити, ухвалено 07.07.2025 (дата проголошення скороченого рішення).

Отже, враховуючи приписи ч.5 ст.331 ГПК України, розстрочення виконання відповідного рішення можливе лише до 07.07.2026. Однак, у поданій заяві боржник просить розстрочити виконання рішення суду до 01.08.2026, тобто понад максимально можливий строк, встановлений ч.5 ст.331 ГПК України, у зв`язку з чим подана заява не підлягає задоволенню.

При цьому, суд не має повноважень виходити за межі відповідної заяви та встановити інший період розстрочення, оскільки подаючи відповідну заяву боржник визначає період, протягом якого буде виконуватись рішення, та розмір платежів з урахуванням його можливостей виконати таке рішення протягом визначеного періоду добровільно.

З огляду на викладене, з урахуванням балансу інтересів сторін, враховуючи недоведення боржником наявності обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення суду, перевищення заявленого періоду розстрочення над максимально можливим за законом, суд відмовляє у задоволенні заяви ТОВ "ФМК" про розстрочення виконання рішення у цій справі.

Положеннями ч.7 ст.331 ГПК України визначено, що про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 74, 77, 86, 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" б/н від 02.03.2026 (вх. №1647 від 03.03.2026) про розстрочення виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.07.2025 у справі №921/187/25 - відмовити.

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 256-257 ГПК України.

Повний текст ухвали підписано 24.03.2026.

Суддя Н.В. Охотницька