ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.04.2026м. ДніпроСправа № 904/1160/26
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" м. Павлоград

про стягнення штрафу у розмірі 57120грн

без участі представників сторін

ВСТАНОВИВ: Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» з позовом про стягнення штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу в розмірі 57120грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем обов`язку зі сплати штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення за неправильно зазначену у накладній масу вантажу; положення статті 118 Статуту залізниць України.

Позивач вказав, що на підставі заявки вантажоодержувача від 20.04.2025 №10 після прибуття вагону №50050095 на станцію призначення Кривий Ріг Головний вантаж було переважений на справних статистичних 150тн вагах заводський номер №10021 вантажоодержувача (ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг), повірених 24.03.2025 ДП Кривбасстандартметрологія. За результатами переважування встановлена невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №50050095, зазначеній у залізничній накладній. Згідно з відомостями, вказаними у залізничній накладній №45460719, тара вагона становить 23300кг, нетто - 66150кг. При зважуванні встановлено, що тара дорівнює 23300кг, брутто - 88100кг, нетто - 64800кг. Таким чином фактична маса менше на 1350кг, зазначеній у залізничній накладній. Ці обставини були зазначені у комерційному акті ф.ГУ-22 від 20.04.2025 №467004/63, підписаному представником вантажоодержувача за довіреністю від 11.03.2025 №14-134юр.

Позивач зазначив, що з урахуванням розміру провізної плати 11424грн, штраф за неправильно зазначену у накладній масу вантажу дорівнює 57120грн (11424грн х 5).

Також позивач просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду, задовольнив клопотання позивача та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами справи.

Суд запропонував відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Суд попередив відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Суд роз`яснив відповідачу, що відповідно до ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, він має право надати заяву з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в строк протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно з довідкою Господарського суду Дніпропетровської області ухвала суду від 11.03.2026 доставлена до електронного кабінету відповідача 11.03.2026 о 14:21.

З огляду на положення пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 11.03.2026 вважається врученою позивачу 11.03.2026. Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву на позовну заяву є 26.03.2026 включно.

На адресу суду 27.03.2026 надійшов сформований в системі «Електронний суд» відзив відповідача від 26.03.2026 про незгоду із заявленими вимогами.

Відповідач вказав, що позивачем не надав докази невідповідності фактичної маси вантажу відомостям, зазначеним у залізничній накладній №45460719. Комерційний акт ф.ГУ-22 від 20.04.2025 №467004/63 не є належним і допустимим доказом, оскільки цей акт оформлений з порушенням вимог пункту 10 Правил складання актів. Відсутні обов`язкові підписи начальника вантажного району та працівника станції, який особисто здійснював перевірку. Підписання комерційного акта іншими працівниками залізниці замість зазначеної посадової особи не допускається.

Відповідач звернув увагу, що комерційний акт ф.ГУ-22 від 20.04.2025 №467004/63 складений на станції Кривий Ріг Головний та підписаний комерційними агентами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідач послався на пункт 2.2. наказу начальника станції Кривий Ріг-Головний від 16.05.2025 №70/ДС та зазначив, що комерційні агенти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписують комерційні акти, які складаються на станції Східно-Сортувальна. Тому на всіх інших станціях підписувати комерційні акти повинен начальник вантажного району.

Відповідач вказав, що згідно з розділом «Д» комерційний акт ф.ГУ-22 від 20.04.2025 №467004/63 складено в присутності одного комерційного агенту ОСОБА_2 , інший комерційний агент ОСОБА_1 не була присутня. Комерційний агент ОСОБА_1 не мала право підписувати комерційний акт ф.ГУ-22 від 20.04.2025 №467004/63, оскільки її не можна віднести до працівника станції, який особисто здійснював перевірку.

Відповідач зазначив, що комерційний акт ф.ГУ-22 від 20.04.2025 №467004/63 підписаний зі сторони залізниці лише однією уповноваженою особою начальником станції Ясінською О.Ю.

Відповідач вказав, що ведення Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах передбачене Інструкцією з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003 №147-Ц, що не пройшла державну реєстрацію у Міністерстві юстиції України. Ця Інструкція є внутрішнім документом позивача. Тому посилання позивача на те, що записи від 20.04.2025у книзі контрольних зважувань засвідчують розбіжностей у масі спірного вантажу, не потрібно приймати до уваги.

Також у відзиві відповідач зазначив про розгляд справи №904/1160/26 за правилами загального позовного провадження.

На адресу суду 27.03.2026 надійшло сформоване в системі «Електронний суд» клопотання відповідача від 26.03.2026 про витребування у позивача доказів та розгляд справи №904/1160/26 за правилами загального позовного провадження.

Відповідач просив суд витребувати у позивача накази про прийняття на роботу та/або довідки з місця роботи ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та довіреність на вагаря ПП «Стіл Сервіс» Михайленко О.А.

В обґрунтування клопотання про витребування доказів відповідач послався на те, що комерційний акт ф.ГУ-22 від 20.04.2025 №467004/63 підписаний зі сторони залізниці начальником станції Ясінською О.Ю. та комерційними агентами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . На підтвердження їх повноважень позивач надав наказ начальника станції Кривий Ріг-Головний від 16.05.2025 №70/ДС. Але позивач не надав докази того, що на момент складання комерційного акту (20.04.2025) Сабаєва Н.П. та ОСОБА_2 є працівниками залізниці. Комерційний акт ф.ГУ-22 від 20.04.2025 №467004/63 складений в присутності вагаря ПП «Стіл Сервіс» Михайленко О.А. Позивач не надав докази уповноваження цієї особи здійснювати зважування.

В обґрунтування клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відповідач послався на те, що справа №90471160/26 є складною та підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження, оскільки при розгляді справи повинні бути витребувані та дослідженні додаткові докази.

Розглянувши клопотання відповідача про розгляд справи №904/1160/26 за правилами загального позовного провадження, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 4, 5 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2026 суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами.

Суд роз`яснив відповідачу, що відповідно до ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, він має право надати заяву з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в строк протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

З огляду на положення пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 11.03.2026 вважається врученою позивачу 11.03.2026.

Таким чином останній день для надання відповідачем зауважень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження 16.03.2026 включно.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідач не заявляв клопотання про поновлення строку на подання до суду зауважень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Тому суд залишає без розгляду клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Розглянувши, клопотання відповідача про витребування доказів суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено, зокрема, заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

У клопотанні відповідач не повідомив про вжиті ним заходи для самостійного отримання від позивача витребуваних доказів; причини неможливості отримати цих доказів самостійно. До клопотання не додані докази вжиття таких заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.

Керуючись статтями 13, 42, 73, 74, 81, 118, 232-234, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити без розгляду клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

2. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів.

Ухвала суду набирає законної сили 01.04.2026 та може бути оскаржена в частині залишення без розгляду клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Суддя Р.Г. Новікова