ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2026 р. Справа№ 927/709/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Мальченко А.О.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок - Укрзалізбуд» про ухвалення додаткового рішення в межах розгляду апеляційної скарги Сухополов`янської сільської ради

на рішення Господарського суду Чернігівської області

від 10.11.2025 (повний текст складено та підписано 17.11.2025)

на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області

від 26.11.2025

у справі №927/709/25 (суддя А.В. Романенко)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок -Укрзалізбуд»

до Сухополов`янської сільської ради

про збитків у сумі 945 179, 80 грн,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2026 апеляційну скаргу Сухополов`янської сільської ради залишено без задоволення, рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.11.2025 та додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.11.2025 у справі №927/709/25 залишено без змін.

10.03.2026 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду (підсистема «Електронний суд») від Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок - Укрзалізбуд» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 59 300, 00 грн.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статі 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина 2 статті 244 ГПК України).

Відповідно до частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 у справі №927/709/25 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок - Укрзалізбуд» про ухвалення додаткової постанови, розгляд якої здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

12.03.2026 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду (підсистема «Електронний суд») від Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок - Укрзалізбуд» надійшло клопотання про долучення доказів.

16.03.2026 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду (підсистема «Електронний суд») від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому останній просить зменшити розмір стягнення з Сухополов`янської сільської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок - Укрзалізбуд», понесених витрат на правничу допомогу до 24 300, 00 грн.

17.03.2026 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду (підсистема «Електронний суд») від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок - Укрзалізбуд» і додані до неї документи, матеріали справи, колегія судів дійшла висновку про прийняття додаткової постанови, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником позивача до закінчення апеляційного розгляду справи було зроблено заяву про те, що докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції будуть подані протягом 5 днів після ухвалення постанови.

Так, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Щодо витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

У заяві про ухвалення додаткової постанови, позивач просить вирішити питання про стягнення з Сухополов`янської сільської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок -Укрзалізбуд» витрати в розмірі 59 300, 00 грн, понесених останнім під час розгляду справи №927/709/25 у суді апеляційної інстанції.

На підтвердження понесення зазначених витрат Товариством з обмеженою відповідальністю «Крок -Укрзалізбуд» подано копії:

- договору про надання правничої допомоги адвокатським бюро №10/12 від 10.12.2021;

- додаткової угоди №5 від 03.01.2016;

- розрахунку витрат на правничу допомогу до додаткової угоди №5 від 03.01.2026;

- акту приймання-передачі наданих послуг №0403 від 04.03.2026;

- платіжної інструкції №375 від 10.03.2026.

Так, 10.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Крок - Укрзалізбуд» (клієнт) та Адвокатським бюро «Пономаренко Вдовенко» (бюро) укладено договір про надання правничої допомоги адвокатським бюро №10/12, відповідно до пункту 1.1. якого бюро зобов`язується надати правничу допомогу та здійснити представництво й захист інтересів клієнта в усіх державних органах і установах, у тому числі в судових інстанціях всіх рівнів та ланок (….), з усіма правами, що надані клієнту та його адвокату згідно з законодавством України.

Гонорар (вартість послуг) бюро визначена в параграфі 4 договору про надання правничої допомоги адвокатським бюро №10/12 від 10.12.2021.

Обсяг правничої допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру гонорару.

Загальна вартість гонорару в межах доручення, передбаченого цим договором, зазначається в акті наданих послуг із надання правничої допомоги із розрахунку: 3500,00 грн за одну годину роботи бюро (адвоката бюро) в робочі дні з 09:00 до 18:00 та 6000,00 грн за одну годину роботи бюро (адвоката бюро) в святкові неробочі дні, а також в робочі дні з 18:00 до 09:00.

При наданні правничої допомоги із представництва адвокатами бюро клієнта в судових спорах, сторонами укладається додаткова угода до договору і закріплюється вартість процесуального представництва з урахуванням умов п. 4.1. цього договору, та розмір гонорару при завершенні судового процесу та отриманні рішення, що вступило в силу.

Сторони вправі визначити вартість певного об`єму правничої допомоги в твердій грошовій сумі, про що скласти додаток до цього договору.

Відповідно до п. 3.1. цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє по 31.12.2023 включно.

Виходячи з умов договору №10/12 від 10.12.2021, саме на підставі додаткової угоди, сторонами погоджується обсяг правничої допомоги в конкретній судовій справі та розмір гонорару адвоката за процесуальне представництво інтересів клієнта з обґрунтованим розрахунком.

03.01.2026 сторонами укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої бюро зобов`язується надати правничу допомогу, зокрема захист інтересів клієнта у Північному апеляційному господарському суді під час апеляційного перегляду справи №927/709/25 за апеляційною скаргою Сухополов`янської сільської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.11.2025 про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди (недоотриманого доходу).

Додатковою угодою сторони погодили, що за надання правничої допомоги клієнт сплачує бюро гонорар (пункт 3.1.). Гонорар бюро складається з оплати вартості судових засідань та гонорару успіху (пункт 3.2.). оплата участі у судовому засіданні складає 4 300, 00 грн. за кожне судове засідання (пункт 3.3.). розмір гонорару успіху складає 55 000, 00 грн (пункт 3.7.).

Відповідно до наявного у матеріалах справи підписаного клієнтом та бюро акту №0403 приймання - передачі наданих послуг від 04.03.2026, бюро передало, а представник клієнта прийняв наступні послуги (правничу допомогу) в межах представництва інтересів у Північному апеляційному господарському суді у справі №927/709/25: участь адвоката у судовому засіданні Північного апеляційного госпоадрського суду (03.03.2026) на суму 4 300, 00 грн; гонорар успіху за досягнення позитивного результату (залишення апеляційної скарги без задоволення згідно з постановою від 03.03.2026) на суму 55 000, 00 грн.

Також представником позивача додано розрахунок витрат на правничу допомогу до додаткової угоди №5 від 03.01.2026 до договору про надання правничої допомоги адвокатським бюро №10/12 від 10.12.2021, в якому деталізовано розписано погоджені сторонами показники.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано платіжну інструкцію №375 від 10.03.2026 з призначенням платежу: оплата за юридичні послуги згідно рах. №2603-009 від 05.03.2026 на суму 59 300, 00 грн.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 вказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Отже розмір винагороди за надання правової допомоги визначений договором про надання правничої допомоги адвокатським бюро №10/12 від 10.12.2021 з урахуванням додаткової угоди №5 від 03.01.2026 у вигляді фіксованої суми. Як зазначено вище, на підтвердження оплати наданих адвокатами послуг, позивачем надано розрахунок витрат на правничу допомогу до додаткової угоди №5 від 03.01.2026, акт приймання-передачі наданих послуг №0403 від 04.03.2026 та платіжну інструкцію №375 від 10.03.2026 на суму 59 300, 00 грн.

Відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

В той же час, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

Водночас, від Сухополов`янської сільської ради через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів суду (підсистема «Електронний суд») надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому останній просить зменшити розмір стягнення з Сухополов`янської сільської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок - Укрзалізбуд», понесених витрат на правничу допомогу до 24 300, 00 грн. В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним та необґрунтованим, а також штучне завищення таких витрат в частині, як витрат у виді додаткових пояснень, так і додаткового гонорару успіху за досягнення позитивного результату.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, та беручи до уваги заперечення відповідача щодо стягнення, заявлених позивачем витрат на професійну правничу (правову) допомогу, колегія суддів дійшла до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу не відповідає принципам справедливості, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням обставин даної справи та не є розумним та виправданим в даних правовідносинах.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.01.2024 у справі №906/462/22).

Колегія суддів дійшла висновку, що «гонорар успіху» не був необхідним у зв`язку з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, а тому відсутність підстав для покладення на відповідача відшкодування «гонорару успіху», який сплачує заявник на користь адвоката в межах їх домовленості за умовами договору.

При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Відповідно до статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Отже враховуючи, що судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу Сухополов`янської сільської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 10.11.2025 та додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.11.2025 у справі №927/709/25 залишено без задоволення, колегія суддів, перевіривши подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Крок - Укрзалізбуд» докази на підтвердження обсягу виконаних робіт на надання правової допомоги, дослідивши співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок - Укрзалізбуд» про ухвалення додаткової постанови підлягає частковому задоволенню, у сумі 36 300, 00 грн. Витрати на правничу допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок - Укрзалізбуд» у сумі 36 300, 00 грн, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Сухополов`янську сільську раду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок - Укрзалізбуд» задовольнити частково.

Стягнути з Сухополов`янської сільської ради (17542, Чернігівська область, Прилуцький район, с. Сухополова, вул. Чернігівська, 32, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок - Укрзалізбуд» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 30-Б, кв. 14, ) 36 300 (тридцять шість тисяч триста) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заяви відмовити.

Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду Чернігівської області.

Матеріали справи №927/709/25 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

А.О. Мальченко