ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2026 р. Справа № 910/7731/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи,

розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича

про ухвалення додаткового рішення,

подану за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 (повне рішення складене 18.12.2025)

у справі №910/7731/25 (суддя - Чебикіна С.О.)

за первісним позовом Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон»

про стягнення збитків

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон»

до Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Стефанюк Любомир Михайлович звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» про стягнення 179339,32 грн збитків в порядку регресу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» подало зустрічну позовну заяву з вимогами до Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича про стягнення 113951,04 грн заборгованості за договорами-заявками №№16754 та 16754 від 16.04.2025.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 (повне рішення складене 18.12.2025) у справі №910/7731/25 первісний позов Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича та зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» задоволені в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» подало апеляційну скаргу, у якій просило скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення первісного позову про відшкодування матеріальної школи в порядку регресу та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі, а в іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.01.2026 апеляційну скаргу у справі №910/7731/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження у справі №910/7731/25, призначено її до розгляду на 03.02.2026, а також встановлено Фізичній особі-підприємцю Стефанюку Любомиру Михайловичу строк на подання відзиву.

26.01.2026 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Фізична особа-підприємець Стефанюк Любомир Михайлович вказав на те, що оскаржуване рішення ухвалене з повним та всебічним з`ясуванням обставин справи, а тому підстав для його скасування немає. Водночас, у відзиві повідомлено суд, що Фізична особа-підприємець Стефанюк Любомир Михайлович у зв`язку з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17200,00 грн. Тому заявник просив врахувати це при розподілі судових витрат за наслідками розгляду апеляційної скарги. На підтвердження факту понесення вказаних витрат надано додаток до договору і платіжну інструкцію та, водночас, зазначено, що договір про надання правничої допомоги та здійснення представництва є в матеріалах справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 відкладено розгляд справи №910/7731/25 до 05.03.2026.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/808/26 від 04.03.2026 у зв`язку з перебуванням судді Демидової А.М. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/7731/25.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 апеляційну скаргу у справі №910/7731/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2026 справу №910/7731/25 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 у справі №910/7731/25 залишено без змін.

Водночас, апеляційним судом у постанові не було вирішено питання про розподіл між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, хоча відповідні докази надані Фізичною особою-підприємцем Стефанюком Любомиром Михайловичем до судових дебатів.

17.03.2026 представником Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича після ознайомлення з повним текстом постанови подано заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно якої заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17200,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2026 заяву прийнято до розгляду, вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), а також встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» строк до 27.03.2026 включно на подання клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

До суду 27.03.2026 подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» зводяться до наступного:

- на підтвердження понесених витрат заявник посилається на додаток №26/01/13 від 13.01.2026 до договору №ДД від 23.05.2022, наданий ним до суду як додаток до відзиву на апеляційну скаргу разом з платіжною інструкцією №2113 від 14.01.2026, та договір про надання правничої допомоги та здійснення представництва, наявний в матеріалах справи. Разом з тим, в матеріалах справи відсутній договір на надання правничої допомоги, а наявний договір про надання правової допомоги та здійснення представництва №Д22-05-10 від 23.05.2022;

- додаток до договору №26/01/13 від 13.01.2026, на який посилається заявник, як на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції, є додатком до договору №ДД від 23.05.2022, в той час як в матеріалах справи наявний договір №Д22-05-10 від 23.05.2022;

- у договорі про надання правової допомоги та здійснення представництва №Д22-05-10 від 23.05.2022 відсутній перелік і вартість робіт у справі №910/7731/25;

- в додатку №26/01/13 від 13.01.2026 до договору клієнт уповноважує адвокатів на надання послуг, які фактично не надавалися (ознайомлення з матеріалами справи у Північному апеляційному господарському суді, формування правової позиції);

- в матеріалах справи відсутній акт наданих послуг, на який міститься посилання у п. 3 додатку №26/01/13 від 13.01.2026.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Фізична особа-підприємець Стефанюк Любомир Михайлович просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17200,00 грн.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, у ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, також визначені положеннями ч. ч. 6, 7 та 9 ст. 129 цього кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення процесуального закону, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та 12.01.2023 у справі №910/8342/21.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно зі ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. ст. 75-79 ГПК України.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Цей закон формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру та погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

З матеріалів справи вбачається, що 23.05.2022 між Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Лігал Групп» (об`єднання) та Фізичною особою-підприємцем Стефанюком Любомиром Михайловичем (клієнт) укладений договір про надання правової допомоги та здійснення представництва №Д22-05-10, відповідно до п. 1.1 якого об`єднання зобов`язується надати клієнту правову допомогу в рамках будь-яких справ, що стосуються діяльності клієнта, зокрема, з питань здійснення захисту, представництва, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню.

Пунктом 1.2 договору передбачено, зокрема, що послуги надаються клієнту шляхом представництва в судових органах будь-якої ланки з усіма правами, наданими законом.

Згідно з п. 1.3 договору предмет договору може бути конкретизований сторонами в додатках.

Відповідно до п. 4.2 договору розмір гонорару об`єднання визначається за погодженням з клієнтом. Розмір гонорару може бути визначений в рахунку, що виставляється об`єднанням, акті наданих послуг.

Об`єднання виставляє рахунок клієнту за підписом керуючого партнера. Також сторони складають акт наданих послуг, в якому наводиться детальний опис послуг, наданих згідно договору (п. 4.3 договору).

Згідно з п. 4.4 договору розмір гонорару також може бути визначений за згодою сторін та відображено в окремому додатку-дорученні до договору, який складається на вимогу клієнта.

За результатами надання послуг між сторонами складено та підписано додаток №26/01/13 від 13.01.2026 до договору, копія якого надана разом з відзивом на апеляційну скаргу.

Пунктом 1 додатку визначено, що клієнт уповноважує адвокатів об`єднання (виконавців) на:

- ознайомлення з матеріалами справи №910/7731/25 в Північному апеляційному господарському суді, формування правової позиції та аналіз актуальної судової практики в рамках даної справи;

- складення та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон»;

- участь в судових засіданнях у справі №910/7731/25 в Північному апеляційному господарському суді.

Вартість послуг складає 17200,00 грн (п. 2 додатку).

Пунктом 3 додатку визначено, що акт є підставою для проведення розрахунків.

Також заявником до відзиву надано копію платіжної інструкції №2113 від 14.01.2026, якою підтверджується оплата клієнтом виконаних робіт в сумі 17200,00 грн згідно додатку №26/01/13 від 13.01.2026 до договору №ДД від 23.05.2022.

При цьому, суд відхиляє заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» щодо відсутності в матеріалах справи договору на надання правничої допомоги №ДД від 23.05.2022, оскільки вважає, що у даному випадку зазначення іншого номеру договору не впливає на реальність надання послуг, так як зміст наявного в матеріалах справи договору за №Д22-05-10 від тієї ж дати і додатку №26/01/13 від 13.01.2026 дає підстави для висновку про досягнення домовленості між сторонами. Тому, суд розцінює зазначення невірного номеру договору в додатку №26/01/13 та платіжній інструкції №2113 виключно як описку, що не впливає на зміст та суть правовідносин клієнта з адвокатським об`єднанням.

До того ж, зміст п. 4.4 договору №Д22-05-10 дає підстави для висновку про можливість узгодження розміру гонорару за згодою сторін і його відображення в окремому додатку-дорученні. Тому, суд вважає, що підписання додатку №26/01/13 від 13.01.2026 свідчить про те, що такий додаток підписаний саме на виконання умов договору №Д22-05-10.

Також суд вважає безпідставними аргументи відповідача за первісним позовом про відсутність у договорі №Д22-05-10 від 23.05.2022 переліку і вартості робіт у справі №910/7731/25, а також про відсутність в матеріалах справи акту наданих послуг, на який міститься посилання у п. 3 додатку №26/01/13 від 13.01.2026.

Так, згідно з п. п. 1.3 та 4.4 договору предмет договору може бути конкретизований сторонами в додатках. Розмір гонорару може бути визначений за згодою сторін та відображено в окремому додатку-дорученні до договору, який складається на вимогу клієнта.

Зі змісту додатку №26/01/13 від 13.01.2026 до договору вбачається, що у ньому сторонами визначено конкретний перелік і вартість робіт, що були виконані в суді апеляційної інстанції у справі №910/7731/25, і зазначене відповідає домовленостям сторін, узгодженим в договорі.

Як наслідок, колегія суддів вважає, що договір №Д22-05-10 від 23.05.2022 та додаток №26/01/13 від 13.01.2026 є належними доказами на підтвердження існування правовідносин адвокатського об`єднання з клієнтом та надання послуг в суді апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги у справі №910/7731/25.

Також, суд зазначає, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» в апеляційному суді здійснювала адвокат Рубцова К.В. на підставі ордеру серія АТ №1125326 від 13.01.2026, виданого Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Лігал Групп» відповідно до договору про надання правничої допомоги №Д22-05-10 від 23.05.2022, та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ІФ №001365 від 31.08.2018.

Водночас, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» у запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення посилається, зокрема на те, що в додатку №26/01/13 від 13.01.2026 до договору клієнт уповноважує адвокатів на надання послуг, які фактично не надавалися (ознайомлення з матеріалами справи у Північному апеляційному господарському суді, формування правової позиції).

Колегія суддів вважає наведені аргументи обґрунтованими та зазначає, що заявлений позивачем за первісним позовом до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, наведеним у ч. 4 ст. 126 ГПК України.

При цьому, суд керується наступним:

- така послуга, як ознайомлення з матеріалами справи №910/7731/25 в Північному апеляційному господарському суді, формування правової позиції та аналіз актуальної судової практики в рамках даної справи фактично продубльована з додатку до договору №25/05/28 від 28.05.2025, який став підставою для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. При цьому, зі змісту відзиву на апеляційну скаргу не вбачається, що адвокатом було здійснено додатковий аналіз судової практики;

- факт ознайомлення адвоката з матеріалами справи в Північному апеляційному господарському суді відсутній;

- право на ознайомлення з матеріалами справи могло бути реалізовано представником у дистанційному режимі, оскільки всі процесуальні документи у справі надходили учасникам справи до електронних кабінетів у ЄСІТС;

- така послуга, як участь представника в судових засіданнях у справі №910/7731/25 в Північному апеляційному господарському суді, частково необґрунтована та недоведена, оскільки адвокат Рубцова К.В. прийняла участь лише в одному судовому засіданні 05.03.2026, яке, між іншим, відбулося в режимі відеоконференції з використанням нею власних технічних засобів, що не потребувало додатково витрачати час на прибуття до суду та на зворотній шлях.

Північний апеляційний господарський суд також звертає увагу, що при зменшенні витрат на правову допомогу слід враховувати: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої та апеляційної інстанцій, чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтувала свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22, 23.11.2023 у справі №911/2408/22 ти 30.11.2023 у справі №924/878/22).

З урахуванням викладеного, суд, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, вважає, що розмір заявлених Фізичною особою-підприємцем Стефанюком Любомиром Михайловичем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17200,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і такі витрати не мають характеру необхідних.

З огляду на зазначене, оцінивши подані заявником докази на підтвердження понесених ним витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення Фізичною особою-підприємцем Стефанюком Любомиром Михайловичем розміру витрат на професійну правничу допомогу до 10000,00 грн.

Оскільки судове рішення в суді апеляційної інстанції ухвалено на користь позивача за первісним позовом, витрати Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича на професійну правничу допомогу в Північному апеляційному господарському суді в сумі 10000,00 грн відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон».

Керуючись ст. ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича про ухвалення додаткового рішення у справі №910/7731/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» (03148, місто Київ, вул. Юри Гната, будинок 9, кімната 414, ідентифікаційний код 33944030) на користь Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 10000 (десять тисяч),00 грн.

3. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко