ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.03.2026м. СумиСправа № 920/1779/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Короленко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №920/1779/25

за позовом Роменської окружної прокуратури (вул. Соборна, 43 м. Ромни, Сумська обл., 42500),

в інтересах держави в особі позивача

Недригайлівська селищна рада (вул. Сумська, буд. 4, с-ще Недригайлів, Роменський р-н, Сумська область, 42100; код за ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (вул. Терещенка Віталія, буд. 35, м. Суми, Сумська область, 40004; код за ),

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів

установив:

31.12.2025 прокурор звернувся з позовом, відповідно до якого просить:

1)визнати недійсною додаткову угоду від 18.02.2021 №2 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 №131106, укладеного між Недригайлівською селищною радою та ТОВ «Енера Суми»;

2)визнати недійсною додаткову угоду від 21.04.2021 №3 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 №131106, укладеного між Недригайлівською селищною радою та ТОВ «Енера Суми»;

3)визнати недійсною додаткову угоду від 18.08.2021 №4 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 №131106, укладеного між Недригайлівською селищною радою та ТОВ «Енера Суми»;

4)визнати недійсною додаткову угоду від 22.10.2021 №5 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 №131106, укладеного між Недригайлівською селищною радою та ТОВ «Енера Суми»;

5)визнати недійсною додаткову угоду від 22.11.2021 №6 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 №131106, укладеного між Недригайлівською селищною радою та ТОВ «Енера Суми»;

6)стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» на користь Недригайлівської селищної ради безпідставно сплачені кошти в сумі 151325,34 грн;

7)стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» 14534,40 грн судового збору за наступними реквізитами: Сумська обласна прокуратура (м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 33, код 03527891, р/р UA0002983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172).

31.12.2025 сформовано протокол щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку із недостатньою кількістю суддів для розподілу справи.

05.01.2026 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями справу № 920/1779/25 призначено до розгляду судді Короленко В.Л.

12.01.2026 за електронним запитом суду сформований витяг з ЄДРПОУ, за яким відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Суми», зареєстрований як юридична особа з ідентифікаційним кодом 41884537 та місцезнаходженням: вул. Реміснича, 35, м. Суми, Сумська область, 40004.

Ухвалою від 12.01.2026 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 920/1779/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; установлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.

30.01.2026 відповідачем подано наступні документи:

1)відзив на позовну заяву (вх №516 від 30.01.2026), в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить позов прокурора залишити без розгляду. У разі відмови у задоволенні вимог про залишення позову без розгляду - відмовити у задоволенні позову;

2)клопотання про долучення доказів (вх №519 від 30.01.2026), за яким відповідач зауважив, що 30.01.2026 подано відзив на позовну заяву, проте, з технічних причин до нього не було додано докази направлення відзиву учасникам справи. Враховуючи вищевикладене, відповідач просить долучити до матеріалів справи докази направлення відзиву на позовну заяву учасникам справи.

20.02.2026 відповідач подав додаткові пояснення (вх №897), в яких відповідач підтримує позицію, викладену у відзиві на позов та зауважує, що не погоджується із розрахунком прокурора, надавши свій контррозрахунок, відповідно до якого розмір надмірно сплачених коштів складає 151265,42 грн.

27.02.2026 прокурор подав відповідь на відзив (вх №863, 740), в якій прокурор просить поновити строк на подання відповіді на відзив; прийняти до розгляду відповідь на відзив; позов прокурора задовольнити.

04.03.2026 відповідач подав заперечення (вх №1120), за якими відповідач просить: поновити ТОВ "Енера Суми" строк для подання заперечення та прийняти заперечення до розгляду; залишити без розгляду позов прокурора; у разі відмови у задоволенні вимог згідно пункту 2 прохальної частини відзиву на позовну заяву - відмовити у задоволенні позову.

05.03.2026 прокурор подав заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду (вх №1133).

Розглянувши клопотання прокурора про поновлення строку на подання відповіді на відзив та клопотання відповідача по поновлення строку на подання заперечень, керуючись ст. 42, 46, 119, 166, 167, суд задовольняє дані клопотання та продовжує прокурору строк на подання відповіді на відзив - до 27.02.2026, відповідачу - строк на подання заперечень - до 04.03.2026.

Судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи подані учасниками справи вищеперераховані документи.

Згідно з ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Відповідно до статті 233 ГПК України за результатами оцінки доказів, поданих сторонами судом ухвалене рішення у даній справі.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.

31.12.2025 прокурор звернувся до суду з позовом, в прохальній частині якого просить визнати недійсними додаткові угоди №2, 3, 4, 5, 6 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 №131106, укладеного між позивачем та відповідачем, а також стягнути з відповідача на користь Недригайлівської селищної ради сплачені кошти в сумі 151325,34 грн, судові витрати стягнути на користь Сумської обласної прокуратури.

Зверненню до суду передували наступні дії прокурора:

Роменською окружною прокуратурою під час встановлення підстав для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді встановлено ознаки порушення вимог чинного законодавства у сфері публічних закупівель товарів (дотримання вимог Закону України «Про публічні закупівлі»), зокрема, під час проведення закупівлі електричної енергії Недригайлівською селищною радою, , згідно з даними електронної системи «Prozorro» (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-11-20-003677-c).

Листом від 02.12.2025 №53/2-4997ВИХ-25, на виконання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», Роменська окружна прокуратура повідомила Недригайлівську селищну раду про порушення інтересів громади та просила надати інформацію щодо вжитих селищною радою претензійно-позовних заходів з даного питання.

Листом від 05.12.2025 №4166 Недригайлівська селищна рада повідомила прокуратуру, що з позовною заявою до суду з вказаних питань орган місцевого самоврядування не звертався, у зв`язку із відсутністю фінансування для заявлення даного позову.

Листом від 19.12.2025 №53/2-5279ВИХ-25 Роменською окружною прокуратурою проінформовано Недригайлівську селищну раду в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» про звернення до суду з позовом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді встановлені у Законі України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII), частина третя статті 23 якого визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до абзаців першого - третього частини четвертої ст. 23 Закону № 1697-VII наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно із частиною четвертою ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу другого частини п`ятої ст. 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16, від 05 березня 2020 року у справі № 9901/511/19, від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20, від 21 червня 2023 року у справі № 905/1907/21).

Частини третя та четверта статті 23 Закону № 1697-VII серед іншого встановлюють умови, за яких прокурор може виконувати субсидіарну роль із захисту інтересів держави за наявності органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах).

Встановлена цим Законом умова про необхідність звернення прокурора до компетентного органу перед пред`явленням позову спрямована на те, аби прокурор надав органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18). За позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Тобто визначений частиною четвертою статті 23 Закону № 1697-VII обов`язок прокурора перед зверненням з позовом звернутись спершу до компетентного органу стосується звернення до органу, який надалі набуде статусу позивача. У цій статті не йдеться про досудове врегулювання спору, і, відповідно, вона не покладає на прокурора обов`язок вживати заходів з такого врегулювання шляхом досудового звернення до суб`єкта, якого прокурор вважає порушником інтересів держави і до якого як до відповідача буде звернений позов.

Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16, від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18, від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19, від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20, від 08 листопада 2023 року у справі № 607/15052/16-ц).

У категорії спорів щодо визнання недійсними договорів, укладених у межах публічних закупівель, пред`явлення прокурором позову в інтересах осіб, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, має ґрунтуватися на визначенні того, яка саме особа є суб`єктом, що має безпосередній інтерес у захисті державних фінансових ресурсів та в належному виконанні договірних зобов`язань відповідно до положень Закону України «Про публічні закупівлі» (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 924/524/24).

Закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатись з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них ( постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 923/449/18, від 25 лютого 2021 року у справі № 912/9/20, від 25 червня 2024 року у справі № 918/760/23, від 01 жовтня 2024 року у справі № 918/778/23, від 20 лютого 2025 року у справі № 910/16372/21).

Прокурор, обґрунтовуючи звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Недригайліської селищної ради, зазначив, що укладення оспорюваних додаткових угод до договору з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі» призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів.

Матеріалами справи підтверджено, що прокурор звертався до Недригайлівської селищної ради з повідомленням про те, що оспорювані додаткові угоди були укладенні з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі» та проінформував позивача листами про необхідність усунення виявлених порушень.

Однак Недригайлівською селищною радою не вжито жодних заходів щодо усунення виявлених прокуратурою порушень, а натомість листом від 05.12.2025 №4166 повідомлено прокуратуру, що Недригайлівська селищна рада не заперечує щодо представництва прокурором інтересів міської ради.

Тобто підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка Недригайлівської селищної ради щодо захисту інтересів держави, що є розпорядником бюджетних коштів, за рахунок яких здійснювалася закупівля електричної енергії за договором, та зобов`язана ефективно і раціонально використовувати бюджетні кошти, в тому числі реагувати на порушення вимог законодавства, що впливають на інтереси територіальної громади.

Таким чином, суд вважає, що прокурором доведено наявність підстав для представництва інтересів держави в суді та цілком правильно визначено Недригайлівську селищну раду позивачем за пред`явленим ним до суду позовом, оскільки остання є розпорядником бюджетних коштів та стороною спірних правочинів, юридичною особою, що може від свого імені придбати майнові права й нести обов`язки та здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок бюджетних коштів згідно із законодавством України.

З огляду на зазначене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача, викладеному у відзиві на позов (вх №516 від 30.01.2026) та запереченнях (вх №1120 від 04.03.2026) щодо залишення позову прокурора без розгляду.

У позові прокурором зазначено, що під час опрацювання Роменською окружною прокуратурою питання дотримання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», встановлено, що Недригайлівською селищною радою, (далі - Недригайлівська селищна рада або споживач), згідно з даними електронної системи «Prozorro» (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-11-20-003677-c) проведено закупівлю електричної енергії.

За результатами вказаної закупівлі між Недригайлівською селищною радою як споживачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» як постачальником укладено договір від 30.12.2020 №131106 (далі - договір) з остаточною ціновою пропозицією 1070160,00 грн.

За договором постачальник продає споживачу електричну енергію за кодом ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 09310000-5 - електрична енергія (Електрична енергія)», включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору постачання електричної енергії споживачу здійснюється з 01.01.2021 до 31.12.2021 включно, а в частині взятих на себе зобов`язань сторонами - до їх повного виконання.

Пунктом 3.4 договору визначено обсяг електричної енергії, що підлягає постачанню в кількості 411600 кВт*год.

У пункті 5.1 договору визначено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору. Загальна вартість договору на момент укладення становить 745407,58 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 5.3 договору встановлено, що ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Додатком № 2 до вищевказаного договору є Комерційна пропозиція, якою встановлено фактичну ціну (тариф) купованої електроенергії, що склала 1,811000 грн з ПДВ за 1 кВт/год.

Згідно зі звітом про виконання договору про закупівлю UA-2020-11-20-003677-с від 04.01.2022, джерелом фінансування закупівлі є місцевий бюджет.

Постачальник, ТОВ «Енера Суми», підписавши договір №131106 від 30.12.2020, підтвердив, що має можливість та погоджується виконати домовленість, вказану у договорі та додатку до нього, тобто добровільно взяв на себе зобов`язання поставити споживачу електричну енергію за ціною 1,811000 грн з ПДВ за 1 кВт*год, на загальну суму 745407,58 грн з ПДВ.

У подальшому, між ТОВ «Енера Суми» та Недригайлівською селищною радою укладено низку додаткових угод, якими суттєво збільшено первісну ціну товару в договорі, що була визначена за результатами проведеної закупівлі.

Зокрема, до договору постачальником та споживачем укладено 6 додаткових угод, щодо збільшення фактичної ціни з одночасним зменшенням обсягу постачання, зокрема:

-додатковою угодою №1 від 01.02.2021 до договору збільшено ціну за одиницю товару: електроенергію - з 1,8110 грн з ПДВ до 1,990289 грн з ПДВ (тобто на 9,9 % від початкової ціни), угода застосовується до правовідносин, що виникли між сторонами з 01.01.2021;

-додатковою угодою №2 від 18.02.2021 підвищено ціну купованої електроенергії за 1 кВт/год з 1,990289 грн з ПДВ до 2,187387 грн з ПДВ (тобто на 20,78 % від початкової ціни); угода застосовується до правовідносин, що виникли між сторонами з 01.02.2021;

-додатковою угодою № 3 від 21.04.2021 підвищено ціну купованої електроенергії за 1 кВт/год з 2,187387 грн з ПДВ до 2,403938 грн з ПДВ (тобто на 32,74 % від початкової ціни); угода застосовується до правовідносин, що виникли між сторонами з 01.04.2021;

-додатковою угодою № 4 від 18.08.2021 підвищено ціну купованої електроенергії за 1 кВт/год з 2,403938 грн з ПДВ до 2,641928 грн з ПДВ, (тобто на 45,88 % від початкової ціни); угода застосовується до правовідносин, що виникли між сторонами 01.08.2021;

-додатковою угодою № 5 від 22.10.2021 підвищено ціну купованої електроенергії за 1 кВт/год з 2,641928 грн з ПДВ до 2,903479 грн з ПДВ (тобто на 60,32 % від початкової ціни); угода застосовується до правовідносин, що виникли між сторонами з 01.09.2021;

-додатковою угодою № 6 від 22.11.2021 підвищено ціну купованої електроенергії за 1 кВт/год з 2,641928 грн з ПДВ до 3,156005 грн з ПДВ (тобто на 74,26 % від початкової ціни); угода застосовується до правовідносин, що виникли між сторонами з 01.11.2021.

Таким чином, згідно з укладеними додатковими угодам до договору, ціну електричної енергії збільшено з 1,8110 грн з ПДВ до 3,156005 грн з ПДВ за 1 кВт*год, що призвело до значного підвищення ціни, саме - на 74,26%.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України «Про публічні закупівлі», тут і надалі у редакції Закону, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Указаний Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Відповідно ч. 2 ст. 632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

У абз. 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Отже, Закон України «Про публічні закупівлі» встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме за п. 2 ч. 5 наведеної норми - у випадку коливання цін на ринку товару у бік збільшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару пропорційно її збільшенню, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

Метою регулювання, передбаченого ст. 41 Закону «Про публічні закупівлі», а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10%, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі 922/2321/22 викладено правовий висновок щодо застосування вказаної правової норми (п. п. 88-90 постанови).

Зокрема, згідно з висновками Верховного Суду, ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку ст. 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону №922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі- продажу чи поставки.

Судом також враховуються висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права (пункт 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII), викладені в постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24, зокрема:

« 205. Зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, в тому числі і у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

206. Зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

207. Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII,повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.»

Суд погоджується з прокурором, що додаткові угоди №№2-6, що були спрямовані на збільшення ціни за одиницю товару, укладені всупереч положень Закону України «Про публічні закупівлі» та є недійсними, виходячи з наступного.

Як визначено у ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно- правових актів держави.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Додатковими угодами №№ 2-6 до договору передбачено підвищення цін на електричну енергію на 74,26 %, тобто з перевищенням максимального ліміту у 10 %, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно з ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Недодержання сторонами вказаних вимог є підставою для визнання недійсним правочину. Таким чином, вбачаються підстави для визнання недійсними вищенаведених додаткових угод до договору, на підставі яких неправомірно підвищено ціни на електричну енергію.

Таким чином, вимоги прокурора щодо визнання недійсними додаткових угод №2, 3, 4, 5, 6 до договору суд визнає законними та обґрунтованими.

За приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Правовим наслідком недійсності додаткових угод є втрата ними чинності з моменту їх укладення та повернення договору в редакцію додаткової угоди №1 від 01.02.2021, що передували підписанню відповідних додаткових угод та за якою було підвищено ціну на електричну енергію з 1,8110 грн з ПДВ до 1,990289 грн з ПДВ тобто на 9,9 % від початкової ціни.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Суд погоджується з прокурором, що Недригайлівська селищна рада мала беззаперечне право на отримання електричної енергії за ціною, визначеною в укладеному сторонами договорі в редакції додаткової угоди №1, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції ТОВ «Енера Суми» про збільшення ціни, разом з тим позивач та відповідач підписали додаткові угоди №2, №3, №4, №5, №6 внаслідок чого ціну, електричної енергії за 1 кВт/год. збільшено з 1,8110 грн з ПДВ за 1 кВт*год. до 3,156005 грн, а обсяг постачання зменшено.

Відповідно до матеріалів справи за визначеною договором ціною (1,8110 грн за 1 кВт/год.) ТОВ «Енера Суми» електрична енергія не поставлялась. За підвищеною ціною (в межах 10% від договірної) ТОВ «Енера Суми» поставила електричну енергію в січні 2021 року в обсязі 27619 кВт/год.

Разом з тим, прокурор у позові зазначає, що за підвищеною ціною (понад 10% від договірної) в лютому- грудні 2021 року відповідач поставив позивачу електричну енергію в обсязі 231406 кВт/год.

Суд зауважує, що матеріалами справи підтверджено, що в лютому- грудні 2021 року за підвищеною ціною (понад 10% від договірної) відповідач поставив позивачу за договором електричну енергію у обсязі 231102 кВт/год. На зазначеному відповідач наполягає у поданих запереченнях та даний факт не спростований ні прокурором ні позивачем.

ТОВ «Енера Суми» на виконання умов договору фактично передало позивачу наступні обсяги електричної енергії (згідно з актами прийняття-передавання товарної продукції - активної електричної енергії), зокрема:

-в межах виконання додаткової угоди №2 від 18.02.2021 отримано 55458 кВт/год. (за ціною 2,187387 грн. з ПДВ за 1 кВт/год.) на загальну суму 121308,14 грн. з ПДВ;

-в межах виконання додаткової угоди №3 від 21.04.2021 отримано 60896 кВт/год. (за ціною 2,403938 грн з ПДВ за 1 кВт/год.) на загальну суму 146390,23 грн з ПДВ;

-в межах виконання додаткової угоди №4 від 18.08.2021 отримано 15949 кВт/год. (за ціною 2,641928 грн з ПДВ за 1 кВт/год.) на загальну суму 42136,12 грн з ПДВ;

-в межах виконання додаткової угоди №5 від 22.10.2021 отримано 41261 кВт/год. (за ціною 2,903479 грн з ПДВ за 1 кВт/год.) на загальну суму 119800,45 грн з ПДВ;

-в межах виконання додаткової угоди №6 від 22.11.2021 отримано 57538 кВт/год. (за ціною 3,156005 грн. з ПДВ за 1 кВт/год.) на загальну суму 181590,21 грн. з ПДВ.

Таким чином, з огляду на зазначене, суд погоджується із контрозрахунком відповідача та зазначає, що Недригайлівська селищна рада, на підставі додаткових угод №2, №3, №4, №5, №6 до договору отримала електричну енергію в обсязі 231102 кВт/год. на загальну суму (з ПДВ) 611225,15 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, що набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Із застосуванням ст. 1212 ЦК України, як правової підстави для повернення коштів, одержаних на підставі недійсних додаткових угод про збільшення ціни товару в договорі про закупівлю, погодилась і Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 під час перегляду справи № 922/2321/22.

Враховуючи визнання судом правомірними вимог прокурора щодо визнання додаткових угод №2, 3, 4, 5, 6 до договору недійсними, зазначені додаткові угоди не породжують правових наслідків.

Загалом, за договором фактично було поставлено споживачу 258721 кВт/год, за що споживачем фактично сплачено 666194,94 грн.

Водночас, суд дійшов висновку, що якщо враховувати ціну за одиницю товару, визначену умовами додаткової угоди № 1, без врахування оскаржуваних додаткових угод, Недригайлівська селищна рада за 258721 кВт/год мала б сплатити 514929,56 грн бюджетних коштів (258721 кВт/год х 1,990289 грн за 1 кВт*год).

Внаслідок підвищення цін на електричну енергію на підставі оскаржуваних додаткових угод, Недригайлівська селищна рада надмірно сплатила ТОВ «Енера Суми» 151265,38 грн (666194,94 грн - 514929,56 грн).

Таким чином, грошові кошти в сумі 151265,38 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути.

Враховуючи вищезазначене, та наявність правових підстав для визнання недійсними додаткових угод №№ 2, 3, 4, 5, 6 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 №131106, суд дійшов висновку про правомірність стягнення з ТОВ Енера Суми на користь Недригайлівської селищної ради 151265,38 грн надмірно сплачених коштів за цим договором, задовольнивши вимоги прокурора в даній частині. В частині стягнення 59,96 грн суд відмовляє прокурору за необґрунтованістю позовних вимог.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що прокурором доведено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилався, як на підставу позову в частині визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення 151265,38 грн, з огляду на зазначене позовні вимоги в цій частині визнаються законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В іншому суд відмовляє.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.

При зверненні до суду з позовом прокурором як доказ сплати судового збору додана платіжна інструкція від 19.12.2025 №2466 в сумі 14534,40 грн.

Нормою статті 129 ГПК України встановлено, що судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України Сумській обласній прокуратурі за рахунок відповідача відшкодовується 14534,40 грн судового збору.

Керуючись статтями 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсною додаткову угоду від 18.02.2021 №2 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 №131106, укладеного між Недригайлівською селищною радою та ТОВ «Енера Суми».

3. Визнати недійсною додаткову угоду від 21.04.2021 №3 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 №131106, укладеного між Недригайлівською селищною радою та ТОВ «Енера Суми».

4. Визнати недійсною додаткову угоду від 18.08.2021 №4 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 №131106, укладеного між Недригайлівською селищною радою та ТОВ «Енера Суми».

5. Визнати недійсною додаткову угоду від 22.10.2021 №5 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 №131106, укладеного між Недригайлівською селищною радою та ТОВ «Енера Суми».

6. Визнати недійсною додаткову угоду від 22.11.2021 №6 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2020 №131106, укладеного між Недригайлівською селищною радою та ТОВ «Енера Суми»;

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Суми (40004, м. Суми, вул. Реміснича, буд. 35; код за ) на користь Недригайлівської селищної ради (вул. Сумська, буд. 4, с-ще Недригайлів, Роменський р-н, Сумська область, 42100; код за ) 151265,38 грн (сто п`ятдесят одна тисяча двісті шістдесят п`ять грн 38 коп.).

8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Суми (40004, м. Суми, вул. Реміснича, буд. 35; код за ) на користь Сумської обласної прокуратури (код за ; 40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 33; р/р №UA0002983 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172) 14534,40 грн (чотирнадцять тисяч п`ятсот тридцять чотири грн 40 коп.) судового збору.

9. В іншому відмовити.

10. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Повне рішення складено та підписано 25.03.2026

СуддяВ.Л. Короленко