ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 м.Дніпро Справа № 904/52/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вінніков С.В. (доповідач)

суддів: Андрейчука Л.В., Демчини Т.Ю.

секретар судового засідання: Мошинець Ю.О.

за участю представників сторін:

від прокуратури: представник не з`явився;

від позивача-1: представник не з`явився;

від позивача-2: представник не з`явився;

від відповідача-1: представник не з`явився;

від відповідача-2: представник не з`явився;

від відповідача-3: Шпакова Т.С.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕТРЕЙД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2023

за позовом: Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі:

позивача-1: Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації,

позивача-2: Слов`янської об`єднаної територіальної громади в особі Слов`янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області,

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕТРЕЙД",

відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Земельний регіон"

про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішень державного реєстратора та витребування земельної ділянки природно-заповідного фонду площею 2 га із чужого незаконного володіння.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2023 року керівник Першотравенської окружної прокуратури Дніпропетровської області звернулася з позовом в інтересах держави в особі Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Слов`янської об`єднаної територіальної громади в особі Слов`янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області , Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕТРЕЙД" , Товариства з обмеженою відповідальністю "Земельний регіон" про:

1) визнання незаконним та скасування наказу Держгеокадастру від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" (далі наказ від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ), яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :01:003:0953 загальною площею 2,000 га;

2) скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Біндюгіної Мар`яни Олександрівни (далі Приватний нотаріус) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2021 № 56818856 (номер запису про право власності 40738303) щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0953 за ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" ();

3) скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області Андрейченко Ольги Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.11.2021 № 61869401 (номер запису про інше речове право 45292088) щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0953 за ТОВ "Земельний регіон" ();

4) витребування земельної ділянки природно-заповідного призначення площею 2,000 га з кадастровим номером :01:003:0953, яка розташована на території Слов`янської об`єднаної територіальної громади, з незаконного володіння ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" () та ТОВ "Земельний регіон" () на користь Сільради.

Позовні вимоги із посиланнями, зокрема, на положення статей 43, 44, 45, 83, 84, 186-1 Земельного кодексу України (далі ЗК України), статей 3 9, 25 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", статей 178, 203, 215, 388 Цивільного кодексу України обґрунтовані тим, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0953 знаходиться у межах ландшафтного заказника місцевого значення "Сухий Бичок", що свідчить про її приналежність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї ділянки у приватній власності з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Повноваження щодо розпорядження землями природно-заповідного фонду, які перебувають у державній власності, належать виключно Кабінету Міністрів України. Таким чином, Держгеокадастр не мав повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, наказ від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ прийнято з перевищенням наданих законом повноважень, а тому він є незаконним та підлягає скасуванню. При цьому Прокурор акцентував увагу на тому, що вимога про витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння в порядку статті 387 ЦК України є ефективним захистом права власності.

Не погодившись з рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач-2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Землетрейд", в якій просив суд скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 у справі №904/52/23 повністю та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Судові витрати покласти на Дніпропетровську обласну прокуратуру.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зазначає, що рішенням від 19.03.2002 № 525-22/XXIII не було визначено вимог щодо охорони навколишнього природного середовища стосовно територій, затверджених пунктом 2 зазначеного рішення. Крім того, враховуючи, що ці території не вилучалися та не мали окреслених меж, а їх перелік затверджувався виключно з метою подальшої організації їх як об`єктів природно-заповідного фонду, твердження суду про те, що в рішенні Дніпропетровської обласної ради від 19.03.2002 № 525-22/XXIII природні території Сухий Бичок уже були визначені у статусі об`єкта природно-заповідного фонду, є помилковим і ґрунтується на неповному з`ясуванні обставин справи.

Апелянт зауважує, що матеріали справи містять проект ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок, однак, відповідний проект розроблений станом на 2007 рік (в тому числі і картографічні матеріали), а рішення про створення ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок було прийнято Дніпропетровською обласною радою у 2011 році. Отже, на переконання скаржника, в основу прийнятого Дніпропетровською обласною радою рішення Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення від 21.10.2011 №179-9/УІ було покладено інший проект ландшафтного заказника.

Скаржник зазначає, що копія єдиного картографічного матеріалу карти-схеми ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок, яка є додатком до проєкту створення заказника, розробленого у 2007 році, не дає змоги при візуальному огляді встановити, чи належить спірна земельна ділянка до території зазначеного заказника. Отже, цілком логічним є висновок, що суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, визначив належність спірної земельної ділянки до території ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок виключно на підставі доводів прокуратури, без самостійного дослідження доказів щодо їх належності та достатності.

Більше того, наявні в матеріалах справи інші копії картографічних матеріалів та викопіювань не містять ознак, які б підтверджували їх походження з проєкту створення заказника, а також не містять відомостей про дату їх виготовлення.

Скаржник стверджує, що посилання суду в мотивувальній частині оскаржуваного рішення на те, що перебування спірної земельної ділянки на території ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок підтверджується матеріалами проєкту створення заказника, не грунтується на будь-яких належних та допустимих доказах, а гуртуються суто на підтримці припущень прокуратури, яка подала позов від імені позивачів.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Слов`янська об`єднана територіальна громада в особі Слов`янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, за змістом якого останній зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, рішення було прийнято з урахуванням повного та всебічного дослідження матеріалів справи, а також правильного застосування норм матеріального і процесуального права, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції в силі.

У відзиві на апеляційну скаргу Першотравенська окружна прокуратура Дніпропетровської області зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, рішення було прийнято з урахуванням повного та всебічного дослідження матеріалів справи, а також правильного застосування норм матеріального і процесуального права, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції в силі.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області зазначає, що судом першої інстанції не з`ясовано всі обставини справи та прийнято до уваги доводи відповідача щодо неналежності та недопустимості наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог, прийнято необґрунтоване рішення на підставі недопустимих доказів у справі та вирішено виниклий спір без участі осіб, чиї інтереси та права безпосередньо пов`язані з предметом спору.

Так, судом першої інстанції не прийняті до уваги доводи Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, що відповідно до ст. 111 Земельного кодексу України обмеження у використанні земель підлягають державній реєстрації, яку відповідно до фактичних обставин справи здійснено не було. Зазначені обставини зумовили затвердження Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :01:003:0953, розташованої на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, у власність громадянина ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, як такого що відповідає вимогам Законодавства. Відведення зазначеної земельної ділянки у власність здійснювалось на підставі розробленого проекту землеустрою з фонду земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетрвоської області. Відомості про приналежність належність спірної земельної ділянки кадастровий номер :01:003:0953 до складу земель ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок за даними Державного земельного кадастру відсутні, а поданий проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність відповідав вимогам чинного законодавства та підлягав затвердженню.

Судом першої інстанції під час розгляду справи не було враховано, що затвердження проекту землеустрою та надання спірної земельної ділянки площею 2 га. кадастровий номер :01:003:0953 у власність ОСОБА_1 . Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ вчинялись на підставі ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України у відповідно до вимог чиного законодавства та фактичних обставин справи. Відомості про затвердження проектів землеустрою, якими встановлено межі земельних ділянок в складі ландшафтного заказнику Сухий Бичок до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не надавались та в Державному земельному кадастрі відсутні. З огляду на зазначене, відповідно до фактичних обставин справи, порушення прав позивача відбулось внаслідок невиконання покладених на нього нормами чинного законодавства обов`язків щодо встановлення та внесення до Державного земельного кадастру меж ландшафтного заказнику Сухий Бичок, проведення державної реєстрації земельних ділянок вказаного об`єкту природно-заповідного фонду та проведення державної реєстрації обмежень у використанні вказаних земель, а не через протиправні дії чи рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Окрім того, суд першої інстанції вирішив справу, предметом якої є земельна ділянка громадянину ОСОБА_1 , не залучивши останнього до розгляду справи, чим порушив його законні права та інтереси у справі, позбавивши гарантованого нормами чинного законодавства та міжнародного права можливості судового захисту свої прав, чим порушило конституційні принципи судочинства України. Так, відповідно до обставин справи, Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04.01.2021 №4-128/15-21-СГ затвердженого проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером :01:003:0953, розташованої на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, у власність громадянина ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства. 05.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД укладено договір купівлі продажу зазначеної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Огородник Л.В. за №370. Згідно зазначеного договору, ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД набуло право власності на земельну ділянку площею 2 га кадастрови номер :01:003:0953 на території Зорянської сільської ради Межівського району (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 226), про що 25.02.2021 внесено запис про право власності за №40738303 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позовні вимоги про витребування спірної земельної ділянки у ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД на користь позивача та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, який став підставою для набуття її у власність ТОВ ЗЕМЛЕТРЕЙД, зачіпають майнові права ОСОБА_1 , який був учасником зазначеного договору. Окрям того, ОСОБА_1 фактично отримав спірну земельну ділянку у власність, звертався за дозволом на розроблення проекту землеустрою, замовляв виготовлення технічної документації з землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність та подавав відповідні документи до Головного управління Держгеокадасру у Дніпропетровській області, тобто був учасником спірних правовідносин, які оспорюються прокуратурою у цьому позові, що порушуть його законні права на отримання в порядку безоплатної приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. З урахуванням зазначеного, залучення ОСОБА_1 третьою особою у цьому позові було необхідним з метою додержання права на судовий захист вказаної фізичної особи та повноти й об`єктивності розгляду судом справи по суті. Натомість, суд першої інстанції зробив висновок про відсутність необхідності залучення у справі ОСОБА_1 , оскільки його майнові права на спірну земельну ділянку перейшли до іншого суб`єкта господарювання, який виступає стороною у справі. Вирішення справи та задоволення позову в частині скасування державної реєстрації прав оренди земельної ділянки та її витребування безумовно засіпають майнові права ОСОБА_1 оскільки зумовлюють виникнення підстав для регрессного позову відносно нього, як сторони договору купівлі-продажу земельної ділянки, юридичні наслідки якого були нівельовані судом. Окрім того, саме ОСОБА_1 замовляв виготовлення технічної документації з землеустрою, яка не містила відомостей про наявність заборони вчинення дії щодо спірної земельної ділянки, та стала підставою винесення Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області спірного наказу про затвердження документації з землеустрою та відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_1 , скасованого судом першої інстанції. Також, просимо апеляційний суд прийняти до уваги, що спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, відповідно до п.1 ч. 1 статті 19 Кодексу Адмінстративного судочинства України, є предметною юридикцією адміністративних судів. Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України вирішення спорів у вказаних правовідносинах, не підпадає під юридикцію господарських судів, що зумовлює необґрунтованість звернення позивачем до господарського суду Дніпропетровської області з позовними вимогами такого змісту та є підставою згідно п.1 ч.1 ст 231, п.2 ч.2 ст 185 Господарського процесуального кодексу України для закриття провадження у справі за результатами підготовчого засідання в суді. Щодо належності та допустимості доказів, необґрунтовано прийнятих судом першої під час розгляду справи звертаємо увагу суду на наступні доводи Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, які надавались суду та були залишені поза його увагою.

Просить задовільнити апеляцйну скаргу ТОВ "Землетрейд", скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/52/23 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 у справі № 904/52/23 (суддя Бєлік В. Г.), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2025 (Дармін М. О. головуючий, судді: Чус О. В., Кощеєв І. М.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі; визнано незаконним та скасовано наказ від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ; скасовано рішення Приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2021 № 56818856 (номер запису про право власності 40738303) щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0953 за ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" (); скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області Андрейченко Ольги Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.11.2021 № 61869401 (номер запису про інше речове право 45292088) щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0953 за ТОВ "Земельний регіон" (); витребувано земельну ділянку природно-заповідного призначення площею 2,000 га з кадастровим номером :01:003:0953, що розташована на території Слов`янської об`єднаної територіальної громади, з незаконного володіння ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" () та ТОВ "Земельний регіон" () на користь Слов`янської сільської ради; стягнуто з Держгеокадастру на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у сумі 3308,00 грн; стягнуто з ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у сумі 3308,00 грн; стягнуто з ТОВ "Земельний регіон" на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у сумі 3308,00 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.02.2026 у справі № 904/52/23 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕТРЕЙД" задоволено частково.

Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі № 904/52/23 скасовано, справу передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 12.03.2026 для розгляду справи № 904/52/23 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Віннікова С.В. (доповідач), суддів: Андрейчука Л.В., Демчини Т.Ю.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2026 справу № 904/52/23 щодо перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕТРЕЙД" прийнято до свого провадження, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 26.03.2026.

26.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від відповідача-2 та відповідача-3 надійшли клопотання аналогічного змісту про проведення повторної земельно-технічної експертизи, у яких останні просять призначити у справі повторну земельно-технічну експертизу (експертизу з питань землеустрою).

На розгляд експертів поставити наступні питання:

- чи наявна можливість встановити межі ландшафтного заказника місцевого значення «Сухий Бичок»? якщо так - якими саме документами визначаються вказані межі?

- чи входить до меж ландшафтного заказника місцевого значення «Сухий Бичок» земельна ділянка кадастровий номер :01:003:0953 площею 2,000га ?

Проведення експертизи доручити Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України (вул. Залютинська, 8, Харків, Харківська область, 61177).

Клопотання мотивовані тим, що відповідачі-2,3 вважають, що для остаточного вирішення спору є встановлення обставини щодо належності земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0953 площею 2,000 га до меж ландшафтного заказника місцевого значення «Сухий Бичок».

Зазначають, що матеріали справи свідчать про відсутність можливості встановлення меж вказаного об`єкта природно-заповідного фонду, оскільки у Державному земельному кадастрі відсутні відповідні відомості, проєкт землеустрою щодо організації та встановлення меж заказника не розроблявся, уповноваженими органами не надано документів, які б визначали його межі, а межі в натурі не встановлені. За таких обставин встановлення факту входження спірної земельної ділянки до меж заказника потребує застосування спеціальних знань.

Водночас наявний у матеріалах справи висновок експерта №3426-24 від 17.04.2025 не може бути покладений в основу судового рішення, оскільки складений за відсутності належних вихідних даних щодо меж заказника, ґрунтується, зокрема, на неофіційних джерелах інформації та матеріалах, отриманих не від уповноважених органів, враховує документи, що не є належними та допустимими доказами, містить дослідження іншого об`єкта («Балка «Сухий Бичок»), який не є тотожним заказнику «Сухий Бичок», а також не містить відповіді на питання, поставлене судом.

Наведене свідчить про наявність обґрунтованих сумнівів у повноті, об`єктивності та достовірності зазначеного висновку експерта.

З огляду на викладене, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, виникає необхідність у призначенні повторної судової експертизи для встановлення можливості визначення меж ландшафтного заказника місцевого значення «Сухий Бичок» та документів, якими вони визначаються, а також для з`ясування факту входження земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0953 площею 2,000 га до меж зазначеного заказника.

Розглянувши клопотання відповідачів про призначення повторної експертизи, колегія судів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.99 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду у разі необхідності призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Так, за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам (ч.2 ст.107 Господарського процесуального кодексу України).

Повторною визнається судова експертиза, при проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об`єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судовій експертизі. Нові об`єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою.

Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні.

Призначення повторної експертизи є правом, а не обов`язком суду, яке (право) він реалізує в межах власних повноважень, з урахуванням обставин справи і зібраних у ній доказів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.06.2021 у справі №914/2195/17 та від 02.07.2019 у справі №910/15518/17.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що заявлені відповідачами-2,3 клопотання не узгоджуються з правовою природою повторної судової експертизи, оскільки остання передбачає дослідження тих самих об`єктів і вирішення тих самих питань, які вже були предметом первинної експертизи, без можливості постановки нових питань або залучення нових об`єктів дослідження.

Натомість зміст поданих клопотань свідчить про прагнення заявників фактично ініціювати нове експертне дослідження з метою отримання інших за змістом висновків або усунення недоліків доказової бази, що не відповідає інституту повторної експертизи та виходить за межі підстав, визначених процесуальним законом для її призначення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідачі не були позбавлені можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема, подати до суду власний висновок експерта як доказ у справі, відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, однак таким правом не користалися.

За таких обставин підстави для призначення повторної судової експертизи відсутні.

У судовому засіданні представник ТОВ "Земельний регіон" підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку своїх представників, про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

26.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке мотивовано тим, що представник ТОВ «ЗЕМЛЕТРЕЙД» адвокат Шпакова О.С. не має можливості прийняти участь у судовому засіданні, призначеному на 26.03.2026 о 10:30, з огляду на перебування адвоката Шпакової О.С. з 25.03.2026 по 30.03.2026 у щорічній відпустці за кордоном. Вказані обставини підтверджуються копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон адвоката Шпакової О.С. з відміткою про перетин державного кордону 25.03.2026.

Відповідно до ч. 11 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі "Цихановський проти України" (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ "Смірнова проти України" (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), "Карнаушенко проти України" (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 року у справі № 910/12842/17 відповідач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі №361/8331/18 зробив правовий висновок, згідно з яким якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Отже, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-от неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення; при цьому не повинно створюватися умов, за яких будуть порушені процесуальні строки розгляду справи.

Судова колегія зауважує, що в матеріалах справи наявні процесуальні документи сторін цього спору, в яких останні висловили свою позицію щодо оскаржуваного рішення та апеляційної скарги.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а відповідач-2 не був позбавлений права і можливості за потреби забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді, зважаючи на необхідність дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, встановлених ГПК України.

Констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі представника відповідача-2 одночасно відмовляючи у задоволенні клопотання останнього про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 26.03.2026 з`явився представник відповідача-3, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити. Інші учасники справи правом участі в судовому засіданні не скористалися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 26.03.2026 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Встановлені судом обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи Дніпропетровська обласна рада рішенням від 19.03.2002 № 525-22/ХХШ затвердила перелік цінних природних територій, що резервуються для подальшої організації об`єктів природно-заповідного фонду області, до якого увійшов об`єкт природно-заповідного фонду "Сухий Бичок", розташований у Межівському районі Дніпропетровської області (додаток 2).

Відповідно до рішення Дніпропетровської обласної ради від 22.03.2006 № 768-37ЛУ "Про програму формування та розвитку національної екологічної мережі Дніпропетровської області на 2006 2015 роки", Закону України від 24.06.2004 № 1864-ІV "Про екологічну мережу України", Закону України від 21.09.2000 № 1989-III "Про Загальнодержавну програму формування національної екологічної мережі України на 2000 2015 роки" ландшафтний заказник місцевого значення "Сухий Бичок" входить до екомережі, яку створено на території Дніпропетровській області.

Рішенням голови Дніпропетровської обласної ради від 21.10.2011 № 179-9/VІ "Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення" на території Межівського (Синельниківського) району Дніпропетровської області створено ландшафтний заказник місцевого значення "Сухий Бичок", який розташований на території Слов`янської об`єднаної територіальної громади.

За інформацією Департаменту від 15.02.2022 № 2-960/0/261-22, отриманою на запит Першотравенської окружної прокуратури від 27.01.2022 № 04/64/1-49вих-22, скасування статусу об`єкта природно-заповідного фонду ландшафтного заказника "Сухий Бичок" та зміна його меж не відбувалася.

Земельні ділянки, що розташовані в межах ландшафтного заказника місцевого значення "Сухий Бичок", є землями природно-заповідного призначення, а отже, мають особливий статус.

Також встановлено те, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0953 знаходиться у межах ландшафтного заказника місцевого значення "Сухий Бичок", що підтверджується як картографічними матеріалами проекту створення заказника, так і довідкою інженера-землевпорядника/інженера-геодезиста ФОП Кошеленка Є.О. від 02.09.2022, якого постановою від 02.09.2022 було залучено як спеціаліста у кримінальному провадженні від 25.06.2021 № 0000010 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 252 Кримінального кодексу України.

Розташування земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0953 у межах ландшафтного заказника місцевого значення свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду.

Разом із цим, незважаючи на особливий статус земель ландшафтного заказника "Сухий Бичок", Держгеокадастр наказом від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ затвердив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :01:003:0953, розташованої на території Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, у власність громадянина ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства.

У подальшому, 05.02.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, посвідчений Приватним нотаріусом за № 370. Згідно з вказаним договором ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" набуло право власності на земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер :01:003:0953) на території Зорянської сільської ради Межівського району (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 226), про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 25.02.2021 внесено запис про право власності за № 40738303.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.10.2022 власником земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер :01:003:0953) є ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД".

Згодом ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" передало спірну земельну ділянку в оренду ТОВ "Земельний регіон", про що свідчить договір оренди від 01.04.2021 № СМ01/04/2021-2.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право оренди зареєстровано 24.11.2021 за № 45292088.

Вказані обставини стали підставою для звернення прокурора до суду з позовом у цій справі про визнання незаконним та скасування наказу від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ, скасування рішень державного реєстратора та витребування спірної земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Щодо вказаних висновків суду першої інстанції колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 у справі № 904/52/23 (суддя Бєлік В. Г.), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.10.2025 (Дармін М. О. головуючий, судді: Чус О. В., Кощеєв І. М.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі; визнано незаконним та скасовано наказ від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ; скасовано рішення Приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.02.2021 № 56818856 (номер запису про право власності 40738303) щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0953 за ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" (); скасовано рішення державного реєстратора виконавчого комітету Солонянської селищної ради Дніпропетровської області Андрейченко Ольги Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.11.2021 № 61869401 (номер запису про інше речове право 45292088) щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0953 за ТОВ "Земельний регіон" (); витребувано земельну ділянку природно-заповідного призначення площею 2,000 га з кадастровим номером :01:003:0953, що розташована на території Слов`янської об`єднаної територіальної громади, з незаконного володіння ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" () та ТОВ "Земельний регіон" () на користь Слов`янської сільської ради; стягнуто з Держгеокадастру на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у сумі 3308,00 грн; стягнуто з ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у сумі 3308,00 грн; стягнуто з ТОВ "Земельний регіон" на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у сумі 3308,00 грн.

Судові рішення аргументовано тим, що спірна земельна ділянка розташована у межах земель природно-заповідного фонду, а саме ландшафтного заказника місцевого значення "Сухий Бичок". Розташування земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0953 у межах ландшафтного заказника місцевого значення свідчить про її приналежність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї ділянки у приватній власності з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином, наказ від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ прийнято з перевищенням повноважень, до того ж ще й без погодження з Департаментом, що суперечить положенням статей 20, 83, 84, 116, 122, 123, 186-1 ЗК України та порушує інтереси держави, що згідно зі статтями 16, 21 ЦК України, статтями 21, 152, 155 ЗК України є підставою для визнання його недійсним.

Посилаючись на положення частини першої статті 155 ЗК України, частини першої статті 203, статті 215 ЦК України, місцевий господарський суд вказав, що укладені на підставі незаконного наказу від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ договір купівлі-продажу земельної ділянки від 05.02.2021 між ОСОБА_1 і ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД", а також договір оренди між ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД" та ТОВ "Земельний регіон" від 01.04.2021 № СМ01/04/2021-2 є недійсними відповідно до вимог статей 203, 215 ЦК України.

Зважаючи на те, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано у встановленому законом порядку за ТОВ "ЗЕМЛЕТРЕЙД", а право оренди за ТОВ "Земельний регіон", відновити становище, яке існувало до порушення, можливо лише відповідно до статті 16 ЦК України шляхом визнання недійсним спірного наказу та витребування земельної ділянки на користь її власника.

Водночас суди виснували, що вимога прокурора про витребування земельної ділянки природно-заповідного фонду з незаконного володіння в порядку статті 387 ЦК України у цьому випадку є ефективним способом захисту права власності.

Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено у статті 16 ЦК України. Такий перелік не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини 2 статті 16 ЦК України).

Отже, ст. 16 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Під захистом цивільних прав розуміють передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір, суд повинен дати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент його звернення до суду. При цьому право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

У той же час Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону України "Про природно-заповідний фонд України" потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку (такий підхід не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованому щодо земельних ділянок водного фонду у постановах від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95цс18); від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18, пункт 70); від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18, пункт 80); від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 96); від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19, пункт 45), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21, пункти 51 52)).

Власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на земельну ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини та вимагаючи повернути таку ділянку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).

Однак Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц виснувала, що вимоги про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування, які не стосуються останнього набувача земельної ділянки, не призводять до відновлення порушеного права територіальної громади, тому у задоволенні таких вимог слід відмовляти через неефективність способу захисту порушеного права (див. також постанову Верховного Суду від 04.02.2026 у справі № 766/2035/24).

За таких умов ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний, а не віндикаційний позов.

Аналогічні правові висновки викладно також Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.12.2024 у справі № 921/16/23.

Способи захисту цивільного права чи інтересу це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, пункт 5.5). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14) та від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (пункт 40)).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57) та від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40)).

Обрання прокурором (позивачем) неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 52), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункт 76).

Разом з тим, у позові прокурор посилається на положення статей 43, 44, 45, 83, 84, 186-1 Земельного кодексу України (далі ЗК України), статей 3 9, 25 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", статей 178, 203, 215, 388 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) обґрунтовані тим, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:0953 знаходиться у межах ландшафтного заказника місцевого значення "Сухий Бичок", що свідчить про її приналежність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї ділянки у приватній власності з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Повноваження щодо розпорядження землями природно-заповідного фонду, які перебувають у державній власності, належать виключно Кабінету Міністрів України. Таким чином, Держгеокадастр не мав повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, наказ від 04.01.2021 № 4-128/15-21-СГ прийнято з перевищенням наданих законом повноважень, а тому він є незаконним та підлягає скасуванню.

При цьому, прокурор акцентував увагу на тому, що вимога про витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння в порядку статті 387 ЦК України є ефективним захистом права власності.

Розглядаючи питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Предметом спору у даній справі є земельна ділянка, яка, за твердженням прокурора, належить до земель природно-заповідного фонду та розташована в межах ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок.

Згідно з усталеною правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц та від 20 червня 2023 року у справі № 554/10517/16-ц, землі природно-заповідного фонду, як і землі водного фонду, перебувають під особливою охороною держави та не можуть вибувати з володіння держави або територіальної громади поза межами, встановленими законом.

В основу судової практики покладено концепцію триваючого володіння, згідно з якою власник таких земель не втрачає право володіння ними навіть у разі державної реєстрації права приватної власності на ці ділянки за іншими особами. У таких правовідносинах право власності держави або територіальної громади вважається порушеним з моменту державної реєстрації права приватної власності, проте це порушення не пов`язане з позбавленням власника саме володіння майном.

З огляду на викладене, вимога про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння в порядку статті 387 Цивільного кодексу України (віндикаційний позов) є помилковим способом захисту, оскільки вона застосовується лише у випадках повного позбавлення власника фактичного та юридичного володіння річчю.

В данній справі, оскільки об`єкт спору належить до категорії земель, які за законом не можуть вибувати з володіння суб`єкта публічного права, належним способом захисту у цьому випадку є негаторний позов про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 наголосила на тому, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові. Даний висновок також узгоджується з принципом правової визначеності та процесуальної економії.

Враховуючи вищенаведене, дослідження питань щодо точності меж ландшафтного заказника «Сухий Бичок» (шляхом проведення експертизи) та залучення до участі у справі первинного набувача ділянки ( ОСОБА_1 ) є недоцільним та не вплине на кінцевий результат розгляду справи, оскільки встановлення будь-яких фактичних обставин щодо меж ділянки не може нівелювати факт обрання прокурором помилкового способу захисту прав. Суд не може задовольнити вимогу про витребування майна, яка суперечить правовій природі об`єкта спору.

Суд апеляційної інстанції, виконуючи вказівки Верховного Суду щодо перевірки ефективності способу захисту, констатує, що правова позиція прокурора у цій справі базується на помилковому тлумаченні норм матеріального права в частині розмежування віндикаційних та негаторних вимог."

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки прокурором обрано спосіб захисту, який не відповідає характеру порушення та не призводить до ефективного відновлення прав власника, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судові витрати

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання касаційної скарги та апеляційної скарги підлягають стягненню з прокуратури.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕТРЕЙД" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 у справі 904/52/23 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 у справі № 904/52/23 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕМЛЕТРЕЙД" 14 886,00 грн витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, 19 848,00 грн витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги, про що видати наказ.

Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 30.03.2026.

Головуючий суддя С.В. Вінніков

Суддя Л.В. Андрейчук

Суддя Т.Ю. Демчина