СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

23 березня 2026 року м. Харків Справа № 922/473/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Демідова П.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О., розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Єременко Зої Іванівни на рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2024 у справі № 922/473/24

за позовом: Харківської міської ради, м. Харків,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Єременко Зої Іванівни, м. Харків,

про стягнення 2 466 901,79 грн,

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Харківської області рішенням від 27.06.2024 у справі № 922/473/24 за позовом Харківської міської ради до відповідача Фізичної особи-підприємця Єременко Зої Іванівни про стягнення 2 466 901,79 грн позовні вимоги задовольнив повністю.

Не погодившись із рішенням Господарського суду Харківської області від 27.06.2024, Єременко Зоя Іванівна подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що право користування земельною ділянкою перейшло до неї разом із набуттям права власності на розташоване на ній нерухоме майно, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування положень про безпідставне збагачення, а також посилається на неправильність розрахунку заявленої до стягнення суми. Крім того, заявник в поданій апеляційні скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження вказаного рішення та звільнити (зменшити) чи розстрочити судовий збір за подання апеляційної скарги.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2026 в порядку ст.32 Господарського процесуального кодексу України для розгляду апеляційної скарги визначено склад колегії суддів: Демідова П.В. головуючий суддя, Крестьянінов О.О. суддя, Мартюхіна Н.О. суддя.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги на підставі приписів чинного законодавства судом встановлено наступне.

Заявник в поданій апеляційні скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Харківської області від 27.06.2024 у справі № 922/473/24.

Обґрунтовуючи вказане клопотання заявник посилається на те, що в умовах скасування Східним апеляційним господарським судом рішення Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 у справі №922/3128/25, що є взаємопов`язаною з даною справою, стороною відповідача було прийнято рішення про подання апеляційної скарги, враховуючи неможливість існування різної правозастосовчої практики по одним і тим же обставинам. Також, в поданому клопотання заявник посилається на практику Верховного суду щодо пропуску процесуального строку, у зв`язку з запровадженням воєнного стану, наголошуючи на тому, що відповідачка, у зв`язку з початком війни в Україні знаходиться за кордоном, як біженець, сторона відповідача не була присутня при оголошенні судового рішення, а також посилається на скрутне фінансове становище.

Відповідно до вимог частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частинами 2 та 3 статті 256 ГПК України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

За даними комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» оскаржуване рішення ухвалене місцевим господарським судом 27.06.2024, повний текст рішення складено та підписано 08.07.2024.

Скаржник звернувся з апеляційною скаргою 17.03.2026, отже, апеляційна скарга подана зі спливом одного року з дня складення повного судового рішення строку на оскарження рішення місцевого господарського суду.

Зазначений у частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України річний строк є присічним і не застосовується лише у двох випадках, вказаних у даній нормі права. У разі якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення пропущений процесуальний строк може бути поновлено лише у разі, якщо його пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили, або якщо апеляційну скаргу подано особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі у справі, щодо якої суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки (пункт 6.10. постанови Верховного Суду від 01.11.2021 у справі №10/5026/290/2011).

Заявник є відповідачем у даній справі, у зв`язку з чим, пропуск строку в умовах спливу одного року може бути визнаний поважним виключно внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Колегія суддів, враховує постанову Верховного Суду у постанові від 09.10.2019 у справі №7/74, в якій Суд зазначив, що поновлення пропущеного процесуального строку допускається лише у виняткових випадках.

Для поновлення строку суд повинен встановити відповідні обставини, при цьому обов`язок доведення їх існування та непереборності покладається на заявника. Норма про поновлення строків фактично є процесуальною пільгою, що застосовується як виняток із загального правила, адже інакше нівелювалося б значення встановлених законом строків.

Саме по собі подання клопотання не зобов`язує суд автоматично поновлювати строк. Таке клопотання, з урахуванням вимог статті 256 Господарського процесуального кодексу України, повинно містити належне обґрунтування поважності причин його пропуску.

Поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волі сторони та пов`язані з реальними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Водночас закон не обмежує перелік таких обставин, тому в кожному конкретному випадку суд самостійно оцінює наведені доводи та вирішує, чи є причини пропуску строку поважними.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження має містити належне обґрунтування, а за потреби підтверджуватися відповідними доказами, поданими у загальному порядку. Отже, поновлення строку є правом суду, яке реалізується з урахуванням обґрунтованості причин пропуску, а не автоматичним наслідком подання відповідного клопотання.

Судова колегія встановила, що відповідно до довідки про доставку електронного листа в системі комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" рішення суду першої інстанції було отримано ФОП Єременко З.І., тобто у день складення повного тексту рішення 08.07.2024, що свідчить, враховуючи положення п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, про обізнаність заявника зі змістом оскаржуваного рішення та можливість своєчасного подання апеляційної скарги. Як зазначає відповідач в апеляційної скарзі, його адвокат ознайомлений з рішенням, яке оскаржується, 01.10.2025 року, тобто п`ять місяців тому, що також свідчить про необґрунтоване пропущення строків.

Наведені заявником доводи щодо існування різної правозастосовчої практики по одним і тим же обставинам, запровадження воєнного стану, перебування за межами України та складного матеріального становища не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки мають загальний характер, не конкретизовані щодо обставин саме цієї справи та не підтверджені жодними доказами, які б свідчили про наявність у заявника об`єктивних та непереборних перешкод для звернення до суду апеляційної інстанції у межах встановленого законом строку.

Сам по собі факт наявності різної правозастосовчої практики по одним і тим же обставинам, а також запровадження воєнного стану на території України не звільняє учасників судового процесу від обов`язку дотримання процесуальних строків, а питання щодо їх поновлення вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням доведеності впливу таких обставин на можливість своєчасного вчинення процесуальних дій. Заявником не надано жодних доказів того, що у період з моменту отримання рішення суду першої інстанції до моменту подання апеляційної скарги він був позбавлений можливості користуватися засобами електронного зв`язку, звернутися за правовою допомогою або іншим чином реалізувати своє право на апеляційне оскарження.

Посилання на перебування за межами України також не свідчить про наявність об`єктивних перешкод для подання апеляційної скарги, з огляду на функціонування системи електронного судочинства та можливість дистанційного звернення до суду. Доказів неможливості використання відповідних технічних засобів або обмеження доступу до них заявником не надано.

Колегія суддів також відхиляє доводи заявника щодо неможливості своєчасного подання апеляційної скарги у зв`язку з необхідністю сплати судового збору. Сам по собі обов`язок сплати судового збору не є обставиною, що об`єктивно перешкоджає зверненню до суду, оскільки чинне законодавство передбачає процесуальні механізми, спрямовані на забезпечення доступу до правосуддя, зокрема можливість звернення до суду із клопотанням про відстрочення, розстрочення, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати. Дорече, саме цей механізм використовує заявник в межах цього апеляційного оскарження.

Заявник не позбавлений був можливості реалізувати такі процесуальні права та звернутися до суду апеляційної інстанції у встановлений законом строк із одночасним поданням відповідного клопотання, однак доказів вчинення таких дій матеріали справи не містять. Невикористання передбачених законом процесуальних інструментів не може розцінюватися, як поважна причина пропуску строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи зазначене, наведені заявником обставини не є непереборними та такими, що даються підстави для поновлення строку для оскарження рішення, яке набрало законної сили та чинним більше ніж півтора року.

Слід зазначити, що здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили і є чинним, може мати наслідком порушенням принципу правової визначеності, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення. (Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №911/4590/13).

Колегія суддів враховує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити з урахуванням преамбули Конвенції, у відповідній частині якої верховенство права оголошується частиною спільної спадщини Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень. Процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (Diya 97 v. Ukraine, №19164/04, § 46- 47, ЄСПЛ, від 21.10.2010).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Єременко Зої Іванівни на рішення господарського суду Харківської області від 27.06.2024 у справі № 922/473/24.

Стосовно заявленого клопотання про зменшення, відстрочення або звільнення від сплати судового збору колегія суддів зазначає, що в умовах відмови у відкритті апеляційного провадження в межах справи №922/473/24 відсутні підстави для прийняття та розгляду вказаного клопотання.

Керуючись ст.ст.234, 255, 261 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Єременко Зої Іванівни на рішення господарського суду Харківської області від 27.06.2024 у справі № 922/473/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, визначеному статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя П.В. Демідова

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Н.О. Мартюхіна