ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року Справа № 918/941/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В. , суддя Бучинська Г.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Буд Проект" на рішення Господарського суду Рівненської області від 27.11.25р. у справі №918/941/25, ухвалене суддею Мовчуном А.І., повне рішення складено 27.11.25р.

за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Буд Проект"

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 26 830,76 грн

До Господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Буд Проект" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 26 830,76 грн..

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 27.11.25р. - позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Буд Проект" на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" 25501 грн 21 коп пені, 1329 грн 55 коп штрафу та 3028 грн 00 коп судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант Буд Проект" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти дану апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Рівненської області від 27.11.2025 (повний текст складено 27.11.2025) у справі №918/941/25 до розгляду та відкрити апеляційне провадження. Скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 27.11.2025(повний текст складено 27.11.2025) у справі №918/941/25 та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 19.12.2025р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Буд Проект" на рішення господарського суду Рівненської області від 27.11.25р. у справі №918/941/25 - залишено без руху. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Гарант Буд Проект" протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги подати належні докази доплати судового збору в розмірі 726,72 грн.

30.12.2025 р. в системі "Електронний суд" була сформована заява представника апелянта до якої було додано платіжну інструкцію №337 від 29.12.25р. на суму 726,72.

При цьому, апелянтом до матеріалів апеляційної скарги додано платіжну інструкцію №329 від 05.12.2025 р. на суму 2906,88 грн. проте при дослідженні даної платіжної інструкції судом апеляційної інстанції було встановлено, що судовий збір в розмірі 2906,88 грн було сплачено за подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант буд проект" на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухваленого 20.10.25р. у справі №924/641/25.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.12.2025 р. повторно залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Буд Проект" на рішення господарського суду Рівненської області від 27.11.25р. у справі №918/941/25. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Гарант Буд Проект" протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху подати належні докази сплати судового збору в розмірі 2906,88 грн.

13.01.2026 р. від представника апелянта в системі "Електронний суд" було сформовано заяву про усунення недоліків до якої додано платіжну інструкцію №4 від 13.01.26р. на суму 3633,60 грн. В заяві представник апелянта, звернув увагу суду на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант буд проект" було позбавлено можливості вчасно провести оплату судового збору у 10 денний термін з дня отримання ухвали ПЗАГС від 30.12.25р. у зв`язку з частковими та повними блекаутами зокрема м. Дніпра.

14.01.2026 р. в системі "Електронний суд" представником Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" були сформовані заперечення проти відкриття апеляційного провадження у справі №918/941/25. В запереченні позивач вказує на те, що апелянтом вчасно не усунуті недоліки апеляційної скарги, а зазначені доводи пропуску строку на усунення недоліків апеляційної скарги не можуть бути прийняті судом до уваги, зокрема тому, що до заяви не були додані докази фактичної відсутності електропостачання у відповідний період, докази відсутності доступу до банківських установ або електронних платіжних сервісів та будь-яких інших документів, які б свідчили про об`єктивну неможливість виконання процесуального обов`язку. Отже посилання на загальні обставини воєнного стану та обстрілів саме по собі не є безумовною підставою для невиконання процесуальних обов`язків.

В ухвалі Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.01.2026 р. колегія суддів відхилила доводи позивача, які наведені в запереченні проти відкриття провадження у справі №918/941/25 та відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Буд Проект" на рішення Господарського суду Рівненської області від 27.11.25р. у справі №918/941/25 в порядку письмового провадження. Витребувала у Господарського суду Рівненської області матеріали справи №918/941/25. Запропоновано Акціонерному товариству "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" надати апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу в строк до 06.02.2026 р. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться без повідомлення учасників справи в строк передбачений ч.1 ст.273 ГПК України.

02.02.2026 р. до суду апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» від представника Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги повністю, рішення Господарського суду Рівненської області від 27.11.2025 у справі №918/941/25 залишити без змін, а судові витрати у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення суду покласти на відповідача.

Також, колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ч.10 ст.270 ГПК України апеляційна скарга на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч.13 ст.8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абзац 2 частина 10 статті 270 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Буд Проект" на рішення Господарського суду Рівненської області від 27.11.25р. у справі №918/941/25 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в них, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши надану юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, Північно - західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" є обґрунтованими, а відтак підлягають стягненню з відповідача заявлені штрафні санкції, а саме: 25501,21 грн пені та 1329,55 грн штрафу.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення іншим учасників по справі

В апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що Договір сторонами підписано 16.12.2024 року, а кінцевий термін постачання визначено 20.12.2024 року, тобто на формування партії з 33 різних номенклатур товару, логістику та належне документальне супроводження відповідачу надано 5 календарних днів, що в умовах мирного часу є нереальним терміном, а в умовах ведення бойових дій - є нездійсненим терміном.

В подальшому було укладення додаткової угоди з метою перенесення терміну постачання недопоставленої продукції - до 30.01.2025року ( на підставі п.8 Договору).

З цією метою позивачем підготовано та направлено лист вих.№20 від 20.12.2024року, у якому відповідач просить перенести терміни постачання недопоставлених пунктів Специфікації №1 до Договору - до 30.01.2025 року. Даний лист було направлено позивачу, але жодної відповіді на адресу відповідача отримано не було. Як правильно зазначає позивач у своїй позовній заяві, 04.02.2025 року було укладено додаткову угоду №1 до Договору у зв`язку з виключенням позиції.

Тобто, отримавши від відповідача повідомлення про нереальність постачання продукції та логічне прохання перенести терміни постачання як такі, що є реалістичними - до 30.01.2025 року (Договір укладено 16.12.2024 року, а товар мав бути поставлений за п`ять календарних днів - до 20.12.2024 року), позивачем дане повідомлення ігнорується, маючи змогу укласти додаткову угоду на прохання відповідача, позивачем дане прохання не задоволене. Натомість, 04.02.2025 року позивачем ініційовано укладення іншої додаткової угоди №1 до Договору - у зв`язку з виключенням позиції.

Отже, маючи всі підстави та можливості на перенесення терміну постачання шляхом укладання додаткової угоди (оскільки в подальшому додаткова угода була укладена та підписана), позивачем створювалися умови для формального нарахування та стягнення штрафних санкцій та пені, нарахованих позивачем на власний розсуд.

Відтак, вказані обставини у своїй сукупності стали тими обставинами, які знаходилися поза волевиявленням відповідача і які безпосередньо вплинули на можливість виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором.

Також апелянт акцентує увагу на наявність форс-мажорних обставинах, які виникли у даній ситуації, що підтверджується відомостями, які містяться на офіційному сайті Торгово-промислової палати України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач акцентує увагу на встановлених місцевим господарським судом обставинах прострочення поставки товару відповідачем. Наголошує на правильності розрахунку штрафних санкцій та особливостях застосування приписів щодо настання форс-мажорних обставин, на які покликається апелянт в апеляційній скарзі. Звернута увага на правові висновки Верховного Суду щодо настання форс-мажорних обставинах та надання їх оцінки господарськими судами.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

16.12.2024 між Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (замовник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Буд Проект" (постачальник/відповідач) було укладено договір поставки товару № 53-122-01-24-15416 (договір).

В порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та цінами, що передбачені специфікацією №1 (додаток № 1 до даного договору) (п.1.1. договору).

Предметом поставки по даному договору є продукція 34350000-5 (Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності), яка передбачена специфікацією №1 (додаток № 1 до даного договору) (п.1.2. договору).

Пунктом 2.2. договору передбачено, що загальна сума договору (вартість продукції) становить 2 058 190,80 грн.

Кількість продукції та ціна за одиницю продукції вказана у специфікації № 1 (додаток №1 до даного договору (п.2.3. договору).

Згідно з умовами пункту 3.1. договору, сторонами погоджено, що продукція поставляється в період по 20.12.2024. Продукція поставляється постачальником на умовах DDP згідно "Інкотермс - 2010". Місце поставки та вантажоодержувач - м.Вараш, склад Рівненського відділення "ВП "Складське господарство" АТ "НАЕК "Енергоатом".

Датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем (п. 8.4. договору).

Пунктом 9.1. договору визначено, що у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У випадку порушення постачальником взятих на себе зобов`язань по поставці продукції відносно якості або комплектності, постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості неякісної (некомплектної) продукції. Сплата вказаних штрафних санкцій не звільняє постачальника від виконання зобов`язань по договору.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками. Строк дії договору - по 30.08.2025, а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника, що передбачені даним договором - до спливу гарантійних строків (п. 12.1. договору).

Договір та специфікація №1 підписані уповноваженими представниками сторін, а також скріплені відтисками печаток вказаних юридичних осіб, що не заперечується сторонами.

Поставку продукції за договором здійснено за наступними видатковими накладними: № 89 від 18.12.2024 (підписана замовником 26.12.2024) на суму 1352346,00 грн з порушенням строку на 5днів; № 2 від 14.01.2025 (підписана замовником 16.01.2025) на суму 490910,40 грн з порушенням строку на 26 днів; №3 від 14.01.2025 (підписана замовником 16.01.2025) на суму 108076,80 грн з порушенням строку на 26 днів; № 4 від 14.01.2025 (підписана замовником 16.01.2025) на суму 61224,00 грн з порушенням строку на 26 днів; № 5 від 14.01.2025 (підписана замовником 17.01.2025) на суму 26640,00 грн з порушення строку на 27 днів.

Поставка продукції здійснена на загальну суму 2 039 197,20 грн.

04.02.2025 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № 53-122-01-24-15416 від 16.12.2024, якою, серед іншого, зменшено обсяги закупівлі по договору поставки, внаслідок чого загальна сума договору становить 2 039 197,20 грн.

Вказана додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами і діє протягом дії договору поставки.

Як стверджує позивач, постачання продукції на суму 18 993,60 грн до укладення додаткової угоди у строки, передбачені договором, не відбулось.

У зв`язку з порушенням відповідачем строків поставки товару за договором, позивач нарахував 25 501,21 грн пені та 1 329,55 грн штрафу.

З метою досудового врегулювання спору АТ "НАЕК "Енергоатом" в особі філії "ВП "Рівненська АЕС" надсилав ТОВ "Гарант Буд Проект" претензію № 22-5054/001-юр від 19.03.2025, однак дана претензія залишилась без відповіді.

Наведені обставини стали причиною звернення позивача з позовом до суду та є предметом спору у даній справі.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 27.11.2025р. - позов задоволено.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частиною 2 статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України)

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, виходячи з аналізу положень чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення Господарського суду Рівненської області, при цьому врахувавши наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини, що виникли між сторонами, носять характер таких, що виникають з договору поставки.

Між Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (замовник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Буд Проект" (постачальник/відповідач) 16.12.2024 р. було укладено договір поставки товару № 53-122-01-24-15416 (договір).

Згідно з умовами пункту 3.1. договору, сторонами погоджено, що продукція поставляється в період по 20.12.2024.

Датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем (п. 8.4. договору).

Пунктом 9.1. договору визначено, що у випадку порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому, у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб, постачальник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Поставку продукції за договором здійснено за наступними видатковими накладними: № 89 від 18.12.2024 (підписана замовником 26.12.2024) на суму 1 352 346,00 грн з порушенням строку на 5 днів; № 2 від 14.01.2025 (підписана замовником 16.01.2025) на суму 490 910,40 грн з порушенням строку на 26 днів; № 3 від 14.01.2025 (підписана замовником 16.01.2025) на суму 108 076, 80 грн з порушенням строку на 26 днів; № 4 від 14.01.2025 (підписана замовником 16.01.2025) на суму 61 224,00 грн з порушенням строку на 26 днів; № 5 від 14.01.2025 (підписана замовником 17.01.2025) на суму 26 640,00 грн з порушення строку на 27 днів.

Поставка продукції за договором здійснена на загальну суму 2 058 190, 80 грн.

04.02.2025 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №53-122-01-24-15416 від 16.12.2024, якою, зокрема, зменшено обсяги закупівлі, у зв`язку з чим загальна сума договору визначена у розмірі 2 039 197,20 грн. Зазначена додаткова угода набрала чинності з моменту її підписання сторонами та діє протягом строку дії договору поставки.

Водночас, як зазначає позивач, поставка продукції на суму 18 993,60 грн до моменту укладення додаткової угоди у строки, визначені договором, відповідачем здійснена не була.

Враховуючи, що відповідно до пункту 9.1. договору у разі порушення строків поставки постачальник зобов`язаний сплатити замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, а у випадку прострочення понад тридцять діб - додатково штраф у розмірі 7% від такої вартості, та з огляду на встановлений факт порушення відповідачем строків поставки продукції на суму 18 993,60 грн, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для нарахування пені у розмірі 25 501,21 грн та штрафу у розмірі 1 329,55 грн.

Також колегія суддів апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта в частині звільнення його від відповідальності за невчасне виконання останнім зобов`язань за договором з огляду на наявність форс-мажорних обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що згідно положень пункту 11.1. договору, сторона звільняється від відповідальності за часткове, або повне невиконання зобов`язань по договору, коли неможливість виконання безпосередньо викликана дією обставин, що не залежать від волі сторони, які сторона не могла передбачити і застерегти розумними мірами (непереборна сила).

Згідно п. 11.3 Договору сторони зобов`язані повідомити про настання та припинення дії обставин непереборної сили в письмовій формі протягом 3-х днів з моменту виникнення або припинення дії обставин непереборної сили.

У відповідності до п.11.4 Договору відповідним доказом наявності дії обставин непереборної сили та їх тривалості є сертифікат виданий Торгово-промисловою палатою України, регіональними торгово-промисловими палатами згідно Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні».

Відповідно до ст. 14-1 Закону "Про торгово - промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Враховуючи, вище викладене, сторони зобов`язані повідомити про настання та припинення дії обставин непереборної сили в письмовій формі протягом 3-х днів з моменту виникнення або припинення дії обставин непереборної сили (п.11.3. договору).

У листі вих. № 20 від 20.12.2024 відповідач просить позивача розглянути можливість продовження терміну поставки до 30.01.2025 та укласти додаткову угоду у зв`язку з певними труднощами, які виникли через введення воєнного стану в Україні та перебоями у подачі електроенергії, що призвели до ускладнень у логістичних ланцюгах (основні дистриб`ютори шин в Україні не накопичують складські та операційні залишки, а працюють в основному під замовлення, що збільшує терміни надходжень певних номенклатур шин на 4-6 тижнів).

Колегія суддів наголошує на тому, що згідно ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.

Верховний Суд, зокрема у постанові від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, зазначив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціального (заздалегідь встановленого) характеру, а зацікавленій стороні необхідно довести факт їх виникнення та те, що обставини є форс-мажорними для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Водночас, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що сертифікат про настання форс-мажорних обставин щодо неможливості своєчасного виконання зобов`язань за договором від 16.12.2024 № 53-122-01-24/15416 від відповідача позивачу не надходив.

Відповідно до вимог законодавства, обставини, які повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Водночас матеріали справи не містять належних і допустимих доказів наявності обставин непереборної сили та їх впливу на виконання відповідачем умов договору.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що договір між сторонами укладено 16.12.2024, тоді як воєнний стан в Україні введений 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 із 05 год 30 хв 24.02.2022 з подальшим продовженням.

Отже, на момент укладення сторонами договору на всій території України вже діяв правовий режим воєнного стану, у зв`язку з чим відповідач міг і повинен був передбачити можливі негативні наслідки, пов`язані з його запровадженням, та врахувати їх при прийнятті на себе договірних зобов`язань.

Відтак колегія суддів апеляційної інстанції вважає недоведеними посилання відповідача на виникнення обставин непереборної сили у зв`язку із запровадженням воєнного стану як підстави, що вплинули на можливість виконання ним зобов`язань за договором.

За таких обставин відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявності передбачених законом підстав для звільнення його від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань щодо поставки товару.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відтак, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Отже, судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, а скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду.

Відтак, у апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.

Керуючись ст.ст.269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Буд Проект" на рішення Господарського суду Рівненської області від 27.11.25р. у справі №918/941/25 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Справу №918/941/25 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повна постанова складена "23" березня 2026 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Бучинська Г.Б.