ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3312/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши у порядку письмового провадження справу №916/3312/24,

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «Ритейл сервіс»

до відповідача: Миролюбівської гімназії Нововоронцовської селищної ради

про стягнення 57 562,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ритейл сервіс» (далі по тексту ТОВ «Ритейл сервіс») звернулося до господарського суду з позовною заявою до Миролюбівської гімназії Нововоронцовської селищної ради (далі по тексту Миролюбівська гімназія) про стягнення заборгованості у розмірі 57 562,14 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання електричної енергії споживачу №РС/040222/01/ЕЕ від 18.02.2022 в частині оплати вартості спожитої відповідачем електричної енергії у лютому - березні 2022 року, у листопаді 2022 року.

Ухвалою суду від 19.08.2024 дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 20.08.2024 провадження у цій справі було зупинено до перегляду у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі №908/1162/23.

Ухвалою суду від 27.10.2025 провадження у даній справі було поновлено у зв`язку з усуненням обставин, які стали підставою для зупинення провадження у справі, встановлено учасникам даного судового процесу 10-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання письмових пояснень щодо даного спору з урахуванням висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23.

Ухвалою від 21.11.2025 судом було повернуто Миролюбівській гімназії заяву про залучення до участі у справу третьої особи та клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження без розгляду, провадження у цій справі зупинено до перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23.

Ухвалою суду від 23.02.2026 провадження у даній справі було поновлено у зв`язку з поверненням ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2026 справи №280/5808/2 відповідній колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Миролюбівська гімназія, якою не було виконано обов`язку щодо реєстрації електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» на дату відкриття провадження у справі, була повідомлена про розгляд судом даного спору шляхом направлення ухвал суду на адресу її місцезнаходження згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань:74211, Україна, Бериславський р-н, Херсонська обл., село Миролюбівка, вул. Шевченка, будинок, 69.

Згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення ухвали суду від 19.08.2024, від 20.08.2024 були вручені відповідачу у відділенні поштового зв`язку 03.09.2024.

Після реєстрації відповідачем 04.09.2024 електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» всі судові рішенні були доставлені до кабінету відповідача в електронній формі.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

З огляду на викладене Миролюбівська гімназія була належним чином повідомлена про розгляд судом даного спору. Оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

18.02.2022 між ТОВ «Ритейл сервіс» (Постачальник) та Миролюбівською гімназією (Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №РС/040222/01/ЕЕ, відповідно до п. п. 2.1, 3.1, 3.3 якого за цим договором Постачальник продає електричну енергію «код ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 09310000-5 - електрична енергія (Електрична енергія)» Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Постачання електричної енергії Споживачу здійснюється у строк з 18.02.2022 до 31.12.2022 включно. Місце поставки та обсяг постачання електричної енергії Споживачу: 74211, с. Миролюбівка Бериславського району Херсонської області, вул. Шевченка, 82; обсяг 25520 кВт/год.

Згідно з п. 5.1 договору про постачання електричної енергії №РС/040222/01/ЕЕ від 18.02.2022 Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. Загальна вартість цього договору на момент його укладення становить 97 099,19 грн. в т.ч. ПДВ. 16183,20 грн.

Положеннями п. п. 5.4, 5.6 договору про постачання електричної енергії №РС/040222/01/ЕЕ від 18.02.2022 розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Оплата рахунка Постачальника за цим договором має бути здійснена Споживачем у строк не більше ніж 20 календарних днів з моменту отримання рахунку та акту приймання- передачі електричної енергії Споживачем, що надсилаються Споживачу після завершення розрахункового періоду.

Відповідно до пп. 8 п. 6.1 договору про постачання електричної енергії №РС/040222/01/ЕЕ від 18.02.2022 Споживач має право вимагати від Постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим договором та чинним законодавством порядку.

Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору (пп. 1 п. 6.2 договору про постачання електричної енергії №РС/040222/01/ЕЕ від 18.02.2022).

Заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу та Порядок змін умов договору про закупівлю є додатками №1, №2 до договору №РС/040222/01/ЕЕ від 18.02.2022, які також наявні в матеріалах справи.

28.02.2022 ТОВ «Ритейл сервіс» було складено акт приймання-передачі електричної енергії №170, відповідно до якого Споживачем було спожито електричну енергію обсягом 8860,00 кВт/год, загальна вартість якого становить 35 085,60 грн.

31.03.2022 ТОВ «Ритейл сервіс» було складено акт приймання-передачі електричної енергії №265, відповідно до якого Споживачем було спожито електричну енергію обсягом 3065,00 кВт/год, загальна вартість якого становить 12 137,40 грн.

30.11.2022 ТОВ «Ритейл сервіс» було складено акт приймання-передачі електричної енергії №1062, відповідно до якого Споживачем було спожито електричну енергію обсягом 2 163,00 кВт/год, загальна вартість якого становить 10 339,14 грн.

При цьому ТОВ «Ритейл сервіс» було виставлено Миролюбівській гімназії рахунки на оплату поставленої електричної енергії №174 від 28.02.2022 на суму 35 085,60 грн, №260 від 31.03.2022 на суму 12 137,40 грн, №1032 від 30.11.2022 на суму 10 339,14 грн.

Згідно складеного ТОВ «Ритейл сервіс» акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 по 15.05.2024 заборгованість Миролюбівської гімназії на користь позивача за договором №РС/040222/01/ЕЕ від 18.02.2022 становить 57 562,14 грн.

Листом від 09.04.2024 АТ «Херсонобленерго» у відповідь на запит позивача надало інформацію про обсяги спожитої відповідачем електричної енергії у лютому - березні 2022 року, у листопаді 2022 року. Слід зазначити, що обсяги споживання повністю відповідають обсягам, зазначеним у акт приймання-передачі електричної енергії за вказаний період. При цьому у листі вказано, що об`єм спожитої електроенергії за лютий 2022 року був визначений згідно показів приладу обліку, внесених через персональний кабінет на сайті АТ «Херсонобленерго», за березень та листопад 2022року - визначений розрахунковим шляхом за значенням середньодобового споживання попереднього розрахункового періоду.

17.05.2024 ТОВ «Ритейл сервіс» направило на адресу відповідача засобами поштового зв`язку вказані вище акти, рахунки та лист АТ «Херсонобленерго» від 09.04.2024, що підтверджується листом з описом вкладення та накладною.

Направлене на адресу відповідача поштове відправлення було вручене Миролюбівській гімназії у відділенні поштового зв`язку 28.05.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням.

Листом від 26.06.2024 АТ «Ощадбанк» повідомило про ненадходження від Миролюбівської гімназії за період з 01.02.2022 до 24.02.2024 коштів на рахунок, який ТОВ «Ритейл сервіс» вказував у рахунках для оплати електричної енергії.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Предметом заявленого ТОВ «Ритейл сервіс» позову є вимоги до Миролюбівської гімназії про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у лютому - березні 2022 року, у листопаді 2022 року у розмірі 57 562,14 грн.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1,2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019-VIII (зі змінами) постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 18.02.2022 між ТОВ «Ритейл сервіс» та Миролюбівською гімназією було укладено договір про постачання електричної енергії №РС/040222/01/ЕЕ, за умовами якого позивачем були прийняті на себе зобов`язання постачати електричну енергію споживачу протягом періоду з листопада 2021 року по грудень 2022 року.

На підтвердження виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором №РС/040222/01/ЕЕ від 18.02.2022 ТОВ «Ритейл сервіс» було надано суду акти приймання-передачі електричної енергії за лютий - березень 2022 року, листопад 2022 року, а також лист АТ «Херсонобленерго» від 09.04.2024 про обсяги спожитої відповідачем у спірному періоді електричної енергії.

Миролюбівська гімназія після отримання 28.05.2024 актів приймання-передачі електричної енергії та рахунків не скористалася передбаченим пп. 8 п. 6.1 договору про постачання електричної енергії №РС/040222/01/ЕЕ від 18.02.2022 правом на отримання пояснень щодо здійснених позивачем нарахувань, у зв`язку з чим, господарський суд доходить висновку про прийняття відповідачем виставлених позивачем за договором актів та рахунків, що має наслідком виникнення у відповідача обов`язку оплатити вартість спожитої електричної енергії.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Місцезнаходженням Миролюбівської гімназії з урахуванням відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Нововоронцовська селищна територіальна громада, яка згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 перебувала в тимчасовій окупації протягом періоду з 04.03.2022 до 04.10.2022.

Відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII (далі - Закон № 1207-VII) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Водночас, виходячи зі ст. 2 Закону №1207-VII, метою цього закону є визначення статусу території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 13 Закону №1207-VII передбачено, що здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13-1 Закону №1207-VII на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено.

Наведені положення Закону №1207-VII дозволяють господарському суду зробити висновок про заборону здійснення господарської діяльності з переміщення товарів лініями електропередач на тимчасово окуповану територію України.

В процесі вирішення даного спору судом були встановлені підстави для зупинення провадження до перегляду у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі також Об`єднана палата) судового рішення у подібних правовідносинах у справі №908/1162/23, висновки щодо застосування норм права у межах якої мають бути застосовані під час вирішення даного спору.

Предметом розгляду Об`єднаною палатою у межах справи №908/1162/23 було питання застосування ч. 2 ст. 13 та ч. 2 ст. 13-1 Закону № 1207-VII до правовідносин, які виникли у період з лютого 2022 року до грудня 2022 року, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» та затвердження Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

Відповідно п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1207-VII для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях (пункт 1); інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (пункт 3).

Так, у справі № 908/1162/23 Верховний Суд постановою від 03.10.2025, залишаючи постанову суду апеляційної інстанції про відмову в позові без змін, зокрема виснував, що Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану» від 16.11.2022 № 2764-ІХ частину третю статті 1 Закону № 1207-VII було викладено в редакції, за якою дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Чинна редакція цієї норми (у відповідності до змін, внесених Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» № 3050-IX від 11.04.2023) вказує, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, які передбачені у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Як зазначила Об`єднана палата, з 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини третьої статті 3 Закону № 1207-VII не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

06.12.2022 Кабінет Міністрів України затвердив постанову «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (зі змінами) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за №1668/39004, датою окупації Нововоронцовської селищної територіальної громади є 04.03.2022, датою припинення окупації 04.10.2022. Слід зазначити, що період перебування територіальної громади в окупації підтверджується чинним наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376.

Однак у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» правовий статус тимчасово окупованої території РФ в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1207-VII не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1207-VII, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.

Таким чином Об`єднана палата дійшла висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові у справі №910/9680/23 про поширення положень ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.

Об`єднана палата, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції у справі №908/1162/23 про відмову в позові, зазначила про те, що підставою для відмови в позові у цій справі, враховуючи положення ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.

Верховний Суд у постанові від 23.10.2025 у справі №916/1650/23, застосувавши висновки об`єднаної палати у справі №908/1162/23, залишив без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з березня до червня 2022 року, яка передавалася відповідачу на територію Херсонської області.

Суд зазначає, що на розгляд Об`єднаної палати у межах справи №908/1162/23 було передано питання про відступ від висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23. Так, спірним періодом у справі № 910/9680/23 був лютий-серпень 2022 року.

За результатом розгляду справи №908/1162/23 Верховний Суд у постанові від 03.10.2025 залишив постанову суду апеляційної інстанції про відмову в позові без змін, а також не знайшов підстав для відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23.

Підсумовуючи вищевикладені висновки Верховного Суду щодо застосування норм Закону №1207-VII у подібних правовідносинах, господарський суд доходить висновку про необхідність застосування положень Закону №1207-VII до правовідносин сторін у даному спорі протягом періоду тимчасової окупації Нововоронцовської селищної територіальної громади, тобто з 04.03.2022 до 04.10.2022.

Враховуючи звернення ТОВ «Ритейл сервіс» до суду з позовом про стягнення заборгованості, в тому числі, за поставлену у березні 2022 електричну енергію, господарський суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні заявлених до Миролюбівської гімназії вимог про стягнення заборгованості за період з 04.03.2022 до 30.03.2022.

Господарським судом враховано, що дані комерційного обліку про обсяги щоденного споживання відповідачем у березні 2022 року електричної енергії відсутні. Середньодобовий обсяг споживання відповідачем електричної енергії в такому випадку може бути визначений лише шляхом ділення загального обсягу спожитої відповідачем електричної енергії на кількість днів у місяці. Таким чином, обсяг спожитої відповідачем за 01-03 березня 2022 електричної енергії становить 306,51 кВт*год (3065,00 кВт*год / 30 днів = 102,17 кВт*год; 102,17 кВт*год * 3 дні = 306,51 кВт*год) вартістю 1 213,78 грн.

З викладених обставин господарський суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявленого ТОВ «Ритейл сервіс» позову шляхом присудження до стягнення з Миролюбівської гімназії заборгованості за спожиту у лютому 2022 року електричну енергію на суму 35 085,60 грн, за спожиту протягом 01-03 березня 2022 року електричну енергію на суму 1 213,78 грн та спожиту у листопаді 2022 року електричну енергію на суму 10 339,14 грн. В частині вимог про стягнення заборгованості за поставлену протягом періоду з 04-30 березня 2022 року електричну енергію необхідно відмовити.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про правомірність часткового задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Ритейл сервіс» шляхом присудження до стягнення з Миролюбівської гімназії Нововоронцовської селищної ради суми основного боргу у розмірі 46 638,52 грн. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240, ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Миролюбівської гімназії Нововоронцовської селищної ради /74211, Херсонська обл., Бериславський р-н, село Миролюбівка, вул. Шевченка, будинок 69; ідентифікаційний код 22760912/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ритейл сервіс» / 03022, місто Київ, вул. Козацька, будинок 120/4; ідентифікаційний код 40845612/ заборгованість у розмірі 46 638,52 грн /сорок шість тисяч шістсот тридцять вісім грн 52 коп./, судовий збір у розмірі 2 453,37 грн /дві тисячі чотириста п`ятдесят три грн 37 коп./.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 20 березня 2026 р.

Суддя С.П. Желєзна