РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.03.2026Справа № 910/13548/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Лобок К.К., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трайдент Інтернешнл"

до Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "Спецтехноекспорт"

про стягнення 25 430,91 дол. США та 479 483,01 грн.

за участі представників:

від позивача: Дорошевська М.І.

від відповідача: Андрощук Ю.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трайдент Інтернешнл" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "Спецтехноекспорт" про стягнення за договором комісії від 04.05.2023 № STE-22-159-Д/К-22 залишку коштів позивача на рахунку відповідача, як комісіонера, при виконанні доручення в розмірі 25 430,91 дол. США та 479 483,01 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

07.11.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 клопотання Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "Спецтехноекспорт" про продовження строку на подання відзиву задоволено повністю. Продовжено Дочірньому підприємству Державної компанії "Укрспецекспорт" - Державному госпрозрахунковому зовнішньоторгівельному підприємству "Спецтехноекспорт" процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву до 08.12.2025 включно.

Протокольною ухвалою суду від 11.12.2025 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залишення відзиву на позов без розгляду, долучено відзив до матеріалів справи.

Суд зауважив, що надсилання процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд» відповідно з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису. Водночас здійснити реєстрацію офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) за відсутності власного електронного підпису неможливо. Тому усі документи, що надійшли до суду саме через зазначений сервіс, вважаються такими, що подані з використанням власного електронного підпису.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 9901/335/20, та постановах Верховного Суду від 06 серпня 2019 року у справі № 2340/4648/18, від 06 серпня 2020 року у справі № 160/1841/19, від 11.09.2024 у справі справа № 591/6212/23.

Таким чином, поданий через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву у вигляді електронної копії паперового документу, що підкріплений до сформованого в системі документу «відзив на позовну заяву», вважається таким, що поданий з використанням власного електронного підпису. У зв`язку з цим, підстави для залишення відзиву на позовну заяву без розгляду відсутні.

Протокольною ухвалою суду від 29.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2026 провадження у справі № 910/13548/25 у частині позовних вимог про стягнення 352127,42 грн. закрито.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що Договір комісії від 04.05.2023 № STE-22-159-Д/К-22 укладений на виконання зобов`язань за Контрактом від 26.05.2022 № STE-11-176-K/KE-22, підписаним між сторонами в справі. На виконання вказаного Контракту позивачем поставлено товар лише на суму 17790 дол. США, за який є підстави для оплати. Разом із цим, відповідачем помилково здійснено розподіл грошових коштів за декількома договорами комісії, у зв`язку з чим у подальшому проведено перерахунок сум, відповідно до якого за Договором комісії від 04.05.2023 № STE-22-159-Д/К-22 підлягає сплаті позивачу 13357,23 дол. США (на суму 17790 дол. США), 30870 дол. США підлягають утриманню в якості резерву для подальшого перерахунку позивачу після поставки продукції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.05.2023 між позивачем (Комітент) та відповідачем (Комісіонер) укладено Договір комісії № STE-22-159-Д/К-22 (далі - Договір), згідно з п.1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Комісіонер зобов`язується від свого імені, за дорученням та за рахунок Комітента, за плату вчинити один або декілька правочинів щодо поставки (продажу) авіаційних запасних частин (надалі іменується - Продукція), найменування, перелік та істотні умови якого визначаються Сторонами в Специфікації (Додаток № 1 до цього Договору), в рамках зовнішньоекономічного Контракту № AIR HQ/CPF-2105,2108,2133 2139/AHQ/MI-17IV/R2125624/PUR/CPF-258,267&273/HQMC/MI-17/R2125530/PUR/CPF-639/655/672/AHQ/Mi-17V5/R2125507/PUR/12475/STE-22-176-K/KE-22 від 26.05.2022 (надалі - Контракт), укладеного Комісіонером з Президентом Республіки Індія, який представлений Головним управлінням закупівель Штабу ВПС Міністерства оборони, м . Нью Делі 110106, Республіка Індія (Покупець).

У пункті 1.2 Договору погоджено, що передбачене п. 1.1 цього Договору доручення Комісіонер зобов`язується виконати на умовах, найбільш вигідних для Комітента.

Відповідно до п. 2.1. Договору за домовленістю Сторін, цей Договір укладений без визначення строку виконання доручення Комітента, визначеного в п. 1.1. цього Договору.

Згідно з п. 3.1.1. Договору Комісіонер зобов`язується за дорученням та за рахунок Комітента провести необхідну комерційну роботу щодо поставки Продукції Покупцю на умовах, передбачених цим Договором. У разі необхідності, вчинити інші правочини, спрямовані на забезпечення виконання наданим Комітентом доручення.

Комісіонер зобов`язується за дорученням та за рахунок Комітента здійснити транспортування Продукції на умовах DPU Логістична база 31 МСU ВПС Індії, Міжнародний аеропорт Індіри Ганді, Палам , м . Нью-Делі, Індія відповідно до вимог « ІНКОТЕРМС » ( в редакції 2020 року ), або укласти договір з третьою особою , яка здійснить транспортування Продукції на підставі відповідного договору на транспортування (п. 3.1.6. Договору).

Відповідно до п. 6.2. Договору загальна погоджена Комітентом ціна продажу Продукції за цим Договором, наведена в Додатку № l (специфікація) до цього Договору та складає 48 660,00 дол. США.

За виконання доручення зазначеного в даному Договорі Комісіонер отримує комісійну плату у розмірі 4 379,40 дол. США, в тому числі ПДВ. (п. 7.1. Договору).

Згідно з п. 8.1. Договору, отримані грошові кошти за винятком комісійної плати Комісіонеру та витрат Комісіонера перераховуються Комісіонером Комітенту протягом 10 днів з моменту надходження коштів від Покупця на його рахунок або ж у терміни, визначені п.3.1.15 Договору, в залежності від того, що настане раніше. Сторони погодили, що перерахування грошових коштів за цим Договором може відбутися як у валюті Контракту, так і в національній валюті за курсом продажу на міжбанківському валютному ринку України на день продажу, за вирахуванням комісії банку при продажу валюти на міжбанківському валютному ринку України.

Пунктом 8.3 Договору встановлено, що загальна сума коштів, які витрачає Комісіонер за рахунок Комітента з метою забезпечення виконання доручення за цим Договором не повинна перевищувати 9 960,43 дол. США, включаючи комісійну плату Комісіонера.

Відповідно до п. 9.2. Договору, якщо Комітент має заперечення по звіту Комісіонера, він зобов`язаний повідомити про них Комісіонера протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання Комітенту звіту Комісіонера. Інакше, за відсутності заперечень направлених у встановлений строк на адресу Комісіонера, звіт Комісіонера вважається прийнятим Комітентом без зауважень, а витрати Комісіонера підтвердженими.

Як убачається зі Звіту Комісіонера від 29.08.2025 по Договору комісії № STE-22-159-Д/К-22, на розрахунковий рахунок Комісіонера 21.08.2025 надійшли від іноземного замовника грошові кошти в сумі 40 300,00 дол. США. Комісіонер здійснив продаж валютних коштів на Міжбанківському валютному ринку України на суму 14 995,96 дол. США по курсу 41,17 грн за 1 дол. США, з яких: - 149 323,59 грн. утримано, як винагороду Комісіонера; - 854,12 грн. - як комісію за обслуговування банківської гарантії; - 1 852,15 грн. - як оплату за розрахунково-касове обслуговування та інші послуги АТ «Укрексімбанк». Відтак, станом на 29.08.2025 залишок коштів Комітента на рахунку Комісіонера при виконанні доручення відповідно до умов Договору: 477 091,02 грн; залишок коштів Комітента на рахунку Комісіонера при виконанні доручення відповідно до умов Договору: 25 304,04 дол. США.

Листом від 23.09.2025 № 23-09/1 позивач просив відповідача перерахувати належні позивачу кошти, зокрема, за Договором комісії від 04.05.2023 № STE-22-159-Д/К-22 у строк не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання листа.

Надалі, позивач звернувся 03.10.2025 до відповідача з претензією № 159-22/1 від 03.10.2025, проте відповіді не отримав.

У свою чергу, відповідачем надано до матеріалів справи лист від 25.11.2025 № STE.05/1621/9029-25 до позивача щодо необхідності надання документів на підтвердження факту відвантаження позивачем товарів за Договором комісії від 04.05.2023 № STE-22-159-Д/К-22.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

За частиною 1 статті 1012 ЦК України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії.

Комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії (частина 1 статті 1013 ЦК України).

Згідно з частинами 4, 5 статті 1013 ЦК України, якщо договір комісії не був виконаний з причин, які залежали від комітента, комісіонер має право на комісійну плату на загальних підставах. У разі розірвання або односторонньої відмови від договору комісії комісіонер має право на плату за фактично вчинені дії.

У частині 1 статті 1016 ЦК України вказано, що комітент зобов`язаний забезпечити комісіонера усім необхідним для виконання обов`язку перед третьою особою.

Відповідно до частини 1 статті 1022 ЦК України після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії.

Як слідує з умов пункту 3.2.1.1 Договору комісії від 04.05.2023 № STE-22-159-Д/К-22, комітент зобов`язався передати на комісію відповідно до умов цього Договору продукцію в упаковці згідно з розділом 11 цього Договору разом із відповідною технічною документацією протягом 6 місяців з дати набуття чинності цим Договором.

Водночас, доказів поставки позивачем товару відповідачу відповідно до умов Договору комісії від 04.05.2023 № STE-22-159-Д/К-22 матеріали справи не містять.

Судом прийнято до уваги, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав про поставку товару позивачем лише на суму 17790 дол. США, доказів чого до суду жодною із сторін не надано.

При цьому, до матеріалів справи відповідачем також надано лист від 25.11.2025 № STE.05/1621/9029-25 до позивача щодо необхідності надання документів на підтвердження факту відвантаження позивачем товарів за Договором комісії від 04.05.2023 № STE-22-159-Д/К-22.

Відтак, матеріали справи не містять жодних первинних документів щодо поставки позивачем товару відповідачу, а також отримання відповідачем грошових коштів від третіх осіб саме від реалізації такого товару позивача в межах виконання Договору комісії від 04.05.2023 № STE-22-159-Д/К-22.

Одночасно, приймаючи до уваги наведене вище, суд зауважує, що сам по собі звіт комісіонера від 29.08.2025 не може слугувати єдиним та достатнім доказом у справі для підтвердження обґрунтованості позовних вимог про стягнення 25 430,91 дол. США та 479 483,01 грн.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 ГПК України).

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом прийнято до уваги, що відповідачем під час розгляду справи сплачено на користь позивача грошові кошти в розмірі 352127,42 грн. із посиланням у призначенні платежу на Договір комісії від 04.05.2023 № STE-22-159-Д/К-22. При цьому, жодних пояснень щодо вирахування саме цієї суми до сплати відповідачем до суду не надано, у відзиві на позовну визнання позову в частині певної суми боргу також не міститься.

Отже, за наявності в матеріалах справи лише копії Договору комісії від 04.05.2023 № STE-22-159-Д/К-22 та звіту комісіонера від 29.08.2025, суд позбавлений можливості встановити всі обставини, що входять до предмету доказування в даній справі, а саме наявності у відповідача обов`язку з перерахування позивачу сум безпосередньо в розмірі 25 430,91 дол. США та 479 483,01 грн.

Ураховуючи зазначене, у задоволенні позовних вимог про стягнення за Договором комісії від 04.05.2023 № STE-22-159-Д/К-22 грошових коштів у розмірі 25 430,91 дол. США та 479 483,01 грн. суд дійшов висновку відмовити за недоведеністю.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Трайдент Інтернешнл" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено: 23.03.2026 року.

Суддя К.В. Полякова