ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2026 р. Справа№ 925/311/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро трубопровідної арматури і спеціальних робіт»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.09.2025, повний текст складено 22.09.2025

у справі № 925/311/25 (суддя Чевгуз О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро трубопровідної арматури і спеціальних робіт»

про стягнення 162 648,81 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Конструкторське бюро трубопровідної арматури і спеціальних робіт про стягнення 162 648,81 грн заборгованості на підставі договору поставки № 429 ВМТП від 22.11.2024.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.09.2025 у справі № 925/311/25 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро трубопровідної арматури і спеціальних робіт» на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» 138 072,00 грн попередньої оплати, 2 813,28 грн пені, 13 807,20 грн штрафу, 3 028,00 грн судового збору. У решті позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.09.2025 у справі № 925/311/25, Товариство з обмеженою відповідальністю Конструкторське бюро трубопровідної арматури і спеціальних робіт звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 10.09.2025 у справі № 925/311/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки оскаржуване рішення не містить належного обґрунтування відхилення доводів відповідача, а наведені у ньому мотиви зводяться до формального викладення позиції позивача без надання оцінки запереченням відповідача, що свідчить про порушення вимог щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи та неврахування правових висновків Верховного Суду.

На думку скаржника, позовна заява взагалі не підлягала задоволенню, оскільки позивачем не дотримані обов`язкові умови передбачені п.2 ч.3 ст.162 та ч.4 ст.170 ГПК України щодо оформлення позовної заяви.

Скаржник зазначає, що представником позивача не додано до позовної заяви жодного належного та допустимого доказу направлення на адресу відповідача листа від 11.02.2025 №08/1276/1 із описом вкладення, яким останнього запрошувалося для участі у складанні спільного акту про виявлені недоліки, що, у свою чергу, позбавило відповідача можливості своєчасно відреагувати та направити своїх представників для участі у складанні такого акту.

Також скаржник зазначає, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб місцезнаходженням ТОВ «Конструкторське бюро трубопровідної арматури і спеціальних робіт» є: Київська область, Макарівський район, с. Мотижин, вул. Василя Довгича, 27, що також зазначено у позовній заяві позивача. Оскільки предметом позову у справі № 925/311/25 є стягнення заборгованості за договором поставки № 429 ВМТП від 22.11.2024, такий спір не пов`язаний із місцем виконання договору, а підлягає розгляду за загальними правилами територіальної підсудності, а відтак, відповідно до ст. 27 ГПК України, справа підлягає розгляду Господарським судом Київської області за місцезнаходженням відповідача.

На думку скаржника, вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором поставки № 429 ВМТП від 22.11.2024 є безпідставними, оскільки встановлення недоліків товару та складання відповідного акту про виявлені недоліки передбачає обов`язкову участь представника постачальника та його належне повідомлення. Однак перевірка поставленого товару була проведена без належного повідомлення відповідача та без участі його представника, що є порушенням умов договору поставки та вимог Інструкції № П-7.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що позовна заява від 26.03.2025 була сформована та подана представником позивача через систему «Електронний суд» і під час її формування було використано всі ресурси і заповнено всі графи, що передбачені вказаною системою.

Позивач зазначає, що доводи апелянта про недотримання досудового порядку врегулювання спору є безпідставними, оскільки чинне законодавство не встановлює обов`язковості такого порядку для даної категорії спорів. Крім того, позивач підкреслює, що право на звернення до суду є конституційно гарантованим і не може бути обмежене відсутністю претензійної роботи, що також підтверджується правовими позиціями Конституційного Суду України.

Позивач заперечує щодо доводів апелянта про порушення правил територіальної підсудності та зазначає, що відповідно до умов договору, поставка товару здійснювалася на умовах DDP міжнародних правил ІНКОТЕРМС-2010 до місця призначення: м. Черкаси, проспект Хіміків, 76, що визначає місце виконання зобов`язання. У зв`язку з цим позивач вважає, що мав право обрати підсудність за місцем виконання договору відповідно до ст. 29 ГПК України, а відтак справа правомірно розглянута Господарським судом Черкаської області.

Узагальнені доводи відповіді на відзив на апеляційну скаргу

Відповідач у відповіді на відзив підтримує доводи апеляційної скарги та зазначає, що відзив позивача не спростовує порушень, допущених судом першої інстанції, рішення суду першої інстанції є немотивованим, ухваленим без належної оцінки всіх доказів та доводів сторін, із фактичним відображенням лише позиції позивача, що свідчить про порушення принципів змагальності та рівності сторін.

Також відповідач зазначає про порушення правил територіальної підсудності, оскільки, спір підлягав розгляду за місцезнаходженням відповідача, а не за місцем виконання договору.

Крім того, відповідач вказує на недотримання позивачем процесуальних вимог до позовної заяви, зокрема щодо її змісту та належного оформлення, а також відсутність належних доказів направлення претензії та інших документів відповідачу.

Відповідач також зазначає про порушення порядку приймання товару та складання акту про недоліки без участі постачальника, що ставить під сумнів належність і допустимість відповідних доказів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 925/311/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Конструкторське бюро трубопровідної арматури і спеціальних робіт на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.09.2025 у справі № 925/311/25 та призначено до розгляду вказану апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, враховуючи тимчасові непрацездатності суддів, планові відключення електричної енергії та перебування суддів у відрядженнях, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 925/311/25 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи 22.11.2024 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №429 ВМТП, відповідно до п. 1.1., п. 1.2. якого відповідач, за договором постачальник, зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у договорі, поставити позивачу, за договором покупцю, засувку чавунну паралельну дводискову з висувним шпинделем з маховиком 30ч6бр Ду400 Ру10, а покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених в договорі, прийняти і оплатити товар, кількість та вартість визначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 2.2. Договору постачальник здійснює поставку товару протягом 15 календарних днів від дати отримання попередньої оплати.

Відповідно до п. 3.1. Договору загальна ціна за цим договором складає 138 072,00 грн.

Відповідно до п. 3.2. Договору оплата товару, визначеного у Специфікації за цим договором, здійснюється покупцем шляхом повної попередньої оплати на підставі рахунку, який постачальник зобов`язаний виставити протягом двох робочих днів з моменту отримання замовлення на товар. Рахунок оплачується протягом 10 банківських днів.

Згідно з п.4.1. Договору товар повинен відповідати вимогам ДСТУ ГОСТ 5762-2004 Арматура трубопровідна промислова. Засувки на номінальний тиск не більший PN 250. Загальні технічні умови (ГОСТ5762-2002, IDT); ДСТУ ISO 5752-2008 Арматура трубопровідна металева фланцева. Будівельні довжини» (ISO 5752:1982, IDT); ДСТУ ISO 5208:2008 Арматура трубопровідна промислова. Випробування під тиском (ISO 5208:1993, IDT); ДСТУ 2479-94 Арматура трубопровідна загальнопромислового призначення Маркування.

Відповідно до п.п.4.5.1. Договору поставки перевірка якості та характеристики товару покупцем має бути здійснена протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту надходження товару за місцем призначення .

Відповідно до п.4.6 Договору поставки протягом 2 (двох) робочих днів після здійснення перевірки товару, в разі відсутності зауважень у покупця, останній підписує два екземпляри Акту приймання-передачі товару та один екземпляр передає постачальнику нарочно або засобами поштового зв`язку.

Відповідно до п.п.4.6.1. Договору поставки в разі наявності зауважень Покупця до якості товару, що поставлений постачальником, з підстав невідповідності умовам цього Договору, протягом 7 (семи) робочих днів з дати поставки товару за місцем призначення, сторони підписують Акт про виявленні недоліки з зазначенням переліку виявлених недоліків та строком їх усунення шляхом заміни неякісного товару постачальником власними силами та за його рахунок.

У момент передачі товару у місці призначення, постачальник надає покупцю оригінали наступних документів: - видаткову накладну; - товарно-транспортну/поштову накладну; - свідоцтво (паспорт та/або будь-який інший документ), що підтверджує якість товару (копію, засвідчену Постачальником), який має містити загальні відомості про товар, технічні характеристики, дату виготовлення, порядок експлуатації, гарантійний строк (не може бути менший за гарантійний строк зазначений у цьому Договорі) та інше (п.4.7. Договору поставки).

Приймання товару здійснюється відповідно до умов Договору та додатків до нього, які є невід`ємними частинами Договору, за кількістю та якістю у відповідності до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю (Постанова Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 року №П-6) та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю (Постанова Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7) (п.4.9. Договору поставки).

Відповідно до п. 6.2. Договору передбачено, що у разі порушення постачальником строків поставки Товару, а також за недотримання строків, визначених для заміни, ремонту та/або повернення дефектного товару, покупець має право вимагати від постачальника сплати неустойки у розмірі 0,3 % від ціни Договору за кожний день затримки виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 6.3. Договору визначено, що у разі порушення постачальником строків поставки товару більше ніж на 14 (чотирнадцять) календарних днів з будь яких причин, покупець має право відмовитися від його подальшого прийняття та вимагати від постачальника розірвання Договору та повернення всіх сплачених за цим Договором коштів, а також сплати штрафних санкцій у розмірі 10 % від загальної ціни Договору.

Договір скріплений підписами та печатками його сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2024 сторонами підписано Специфікацію № 1 до Договору поставки, відповідно до якої погоджено поставку товару - засувки чавунної паралельної дводискової з висувним шпинделем з маховиком 30ч6бр Ду400 Ру10 у кількості 2 шт. загальною вартістю 138072,00 грн з ПДВ.

Згідно з платіжною інструкцією № 8342 від 12.12.2024, позивачем на виконання умов договору перераховано на рахунок відповідача попередню оплату у розмірі 138072,00 грн.

Поставку товару здійснено 06.01.2025, що підтверджується видатковою накладною № 1 від 03.01.2025, проте поставлена продукція не пройшла вхідний контроль, у зв`язку з чим була повернута постачальнику.

З матеріалів справи вбачається, що 05.02.2025 за видатковою накладною № 1 від 03.02.2025 постачальником здійснено заміну товару неналежної якості на інший товар, проте зазначена продукція повторно не пройшла вхідний контроль, що підтверджується актом від 10.02.2025 та протоколом візуально-оптичного контролю, про що було повідомлено постачальника з запрошенням представників для складання сумісного Акту про виявлені недоліки, що підтверджується листом від 11.02.2025 №08/1276/1.

У зв`язку з неприбуттям представника відповідача, 19.02.2025 комісією позивача складено Акт про виявлені недоліки, який було направлено відповідачу листом від 19.02.2025 № 08/1343.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до зазначеного Акту строк заміни неякісного товару становив 3 робочі дні. Однак станом на 11.03.2025 відповідач заміну товару не здійснив, у зв`язку з чим позивач відмовився від його подальшого прийняття та ініціював розірвання договору, про що повідомив відповідача листом від 11.03.2025 № 08/1993/1.

З метою досудового врегулювання спору 17.03.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми попередньої оплати та необхідність забрати товар неналежної якості, проте зазначені вимоги відповідачем залишено без виконання.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача суми попередньої оплати за товар у розмірі 138 072,00 грн, неустойки у розмірі 10 769,61 грн, нарахованої у вигляді 0,3% від вартості договору за кожен день прострочення виконання зобов`язання, а також штрафу у розмірі 13 807,20 грн, що становить 10% від вартості договору відповідно до п. 6.3 договору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 193 ГК України (чинному станом на період спірних правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (далі по тексту ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно із вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Підрозділом І розділу ІІІ книги 5 ЦК України визначено окремі види договірних зобов`язань.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно із ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Відповідно до ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Статтею 678 ЦК України передбачено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Як вже зазначалось, 22.11.2024 сторонами було підписано Специфікацію № 1 до Договору на поставку товару - засувку чавунну паралельну дводискову з висувним шпинделем з маховиком 30ч6бр Ду400 Ру10 в кількості 2 шт. загальною вартістю з ПДВ 138072,00 грн (а.с. 19).

Відповідно до платіжної інструкції №8342 від 12.12.2024 позивачем на виконання умов договору поставки на рахунок відповідача було перераховано попередню оплату в розмірі 138 072,00 грн.

Продукція поставлена відповідачем 06.01.2025 не пройшла вхідний контроль та була повернута постачальнику.

05.02.2025 за видатковою накладною № 1 від 03.02.2025 постачальником проведено заміну товару неналежної якості на інший товар, проте продукція знову не пройшла вхідний контроль, що підтверджується актом від 10.02.2025 та протоколом по візуально-оптичному контролю, про що було повідомлено постачальника з запрошенням представників для складання сумісного Акту про виявлені недоліки, що підтверджується листом від 11.02.2025 №08/1276/1.

19.02.2025 комісією позивача складено Акт про виявлені недоліки, оскільки представник відповідача не прибув для сумісного складання акту, останній було направлено відповідачу, що підтверджується листом від 19.02.2025 №08/1343.

17.03.2025 позивач надіслав відповідачу вимогу про повернення суми передоплати, оскільки відповідач не здійснив заміну неякісного товару, що змусило покупця відмовитись від прийняття товару в майбутньому та ініціювати розірвання договору (лист від 11.03.2025 №08/1993/1).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про е, що в матеріалах справи відсутні як докази заміни товару неналежної якості на інший товар - засувка чавунна паралельна дводискова з висувним шпинделем з маховиком 30ч6бр Ду400 Ру10 в кількості 2 шт., так і докази повернення відповідачем попередньої оплати в загальному розмірі 138 072,00 грн, у зв`язку із чим, факт порушення відповідачем обов`язку з поставки товару належної якості є встановленим.

Відсутність дій відповідача щодо поставки товару належної якості, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача коштів у сумі 138 072,00 грн.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 10 769,61 грн неустойки у розмірі 0,3% від загальної ціни договору за кожен день протермінування зобов`язання та 13 807,20 грн штрафних санкцій у розмірі 10% від загальної ціни договору.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2. договору передбачено, що у разі порушення постачальником строків поставки Товару, а також за недотримання строків, визначених для заміни, ремонту та/або повернення дефектного товару, покупець має право вимагати від постачальника сплати неустойки у розмірі 0,3% від ціни договору за кожний день затримки виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 6.3. договору визначено, що у разі порушення постачальником строків поставки товару більше ніж на 14 (чотирнадцять) календарних днів з будь яких причин, покупець має право відмовитися від його подальшого прийняття та вимагати від постачальника розірвання договору та повернення всіх сплачених за цим договором коштів, а також сплати штрафних санкцій у розмірі 10 % від загальної ціни договору.

Згідно із п. 3.1. договору, загальна ціна за цим договором складає 138 072,00 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції, здійснивши перерахунок штрафу та пені, з урахуванням обмежень, встановлених ст.ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", погоджується із висновком господарського суду першої інстанції та вважає правильними та такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача суми штрафу та пені у розмірах 13 807,20 грн та 2 813,28 грн, відповідно.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на встановлені обставини справи погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 10.09.2025 у справі № 925/311/25, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Доводи скаржника про неотримання листа від 11.02.2025 №08/1276/1 та, як наслідок, позбавлення можливості взяти участь у складанні акту про виявлені недоліки, оцінюються судом критично, оскільки як вбачається з умов договору, сторони погодили строк здійснення приймання товару та оформлення відповідних актів - протягом 2 робочих днів. Водночас відповідач, не отримавши у визначений договором строк актів приймання або будь-якої інформації про результати перевірки товару, не вжив жодних заходів для з`ясування обставин, зокрема не звернувся до позивача з метою уточнення стану виконання зобов`язань та результатів приймання продукції.

Отже, зазначені доводи скаржника не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та не впливають на правильність прийнятого рішення.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника про те, що позовна заява не підлягала задоволенню у зв`язку з недотриманням позивачем вимог пункту 2 частини 3 статті 162 та частини 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України.

Як убачається з матеріалів справи, питання відповідності позовної заяви вимогам процесуального закону було предметом перевірки суду першої інстанції на стадії відкриття провадження у справі. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31.03.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду, що свідчить про її відповідність вимогам статей 162, 164, 170 ГПК України.

Крім того, скаржником не наведено конкретних порушень, які б унеможливлювали розгляд справи по суті або призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно до усталеної судової практики не є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин наведені доводи апеляційної скарги є формальними та не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Доводи апелянта про необхідність розгляду справи за загальними правилами територіальної підсудності відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України є безпідставними та такими, що не враховують особливостей спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме ухвали Господарського суду Черкаської області від 28.04.2025, судом першої інстанції було досліджено питання підсудності та спростовано посилання відповідача на невірно визначену підсудність.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що спір у даній справі виник із договору поставки, умовами якого визначено конкретне місце виконання зобов`язання - поставку товару на умовах DDP відповідно до правил ІНКОТЕРМС-2010 за адресою: м. Черкаси, проспект Хіміків, 76. Вказане свідчить про погодження сторонами місця виконання договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання, можуть пред`являтися також за місцем виконання такого договору. При цьому, за приписами частини першої цієї статті, право вибору між судами, яким підсудна справа, належить позивачу.

Отже, враховуючи, що місце виконання зобов`язання прямо визначене умовами договору, позивач правомірно реалізував своє процесуальне право та звернувся до суду за місцем виконання договору, що відповідає вимогам чинного процесуального законодавства.

Посилання скаржника на необхідність застосування виключно загальних правил підсудності, передбачених статтею 27 ГПК України, є помилковими, оскільки не враховують наявність альтернативної підсудності у даному випадку.

Таким чином, підстави для передачі справи за підсудністю до іншого суду відсутні, а висновок суду першої інстанції з цього питання є законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що скаржником не обгрунтовано, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження судом першої інстанції доказів і встановлення обставин справи чи застосування норм права, тобто доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Черкаської області від 10.09.2025 у справі № 925/311/25, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 10.09.2025 у справі № 925/311/25, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро трубопровідної арматури і спеціальних робіт» на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.09.2025 у справі № 925/311/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Черкаської області від 10.09.2025 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника, в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Конструкторське бюро трубопровідної арматури і спеціальних робіт на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.09.2025 у справі № 925/311/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 10.09.2025 у справі № 912/311/25 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 925/311/25повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич