ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 Справа № 914/3797/25

За позовом:Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», м. Київ
до відповідача:Фізичної особи-підприємця Ільчишин Анатолія Михайловича, Львівська обл., с. Баранівці
про:стягнення заборгованості
Суддя Крупник Р.В. Секретар Зусько І.С.
Представники сторін:
від позивача:не з`явився;
від відповідача:не з`явився.

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ.

Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (надалі Позивач, АТ «ПУМБ») звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до фізичної особи-підприємця Ільчишина Анатолія Михайловича (надалі Відповідач, ФОП Ільчишин А.М.) про стягнення заборгованості.

Ухвалою від 15.12.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 19.01.2026.

Підготовче засідання 19.01.2026 не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Крупника Р.В. (у період з 15.01.2026 по 23.01.2026 включно).

Ухвалою від 27.01.2026 підготовче засідання у справі призначено на 09.02.2026.

Ухвалою від 09.02.2026 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання у справі відкладено на 05.03.2026.

Ухвалою від 05.03.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 23.03.2026.

Сторони не забезпечили явку повноважних представників у судове засідання 23.03.2026. Від позивача до суду надійшла заява про стан боргу відповідача (вх. №8149/26 від 23.03.2026).

КЛОПОТАННЯ СТОРІН.

Відповідач подав до суду клопотання про відкладення судового засідання для надання сторонам можливості врегулювати спір мирним шляхом (вх. №8212/26 від 23.03.2026).

Позивач також подав клопотання про відкладення судового засідання із посиланням на зайнятість його представника у іншому судовому засіданні (вх. №8245/26 від 23.03.2026).

Розглянувши вказані клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Щодо клопотання відповідача суд зазначає, що саме по собі ведення переговорів щодо мирного врегулювання спору не може бути підставою для відкладення судового засідання. До того ж, про мирне врегулювання спору відповідач неодноразово повідомляв у ході проведення підготовчого провадження, однак за понад три місяці розгляду судом даної справи сторони так і не спромігся укласти мирову угоду. За таких умов відкладення судового засідання з визначених відповідачем підстав буде необґрунтованим та призведе до невиправданого затягування розгляду справи. При цьому суд враховує, що ухвалення рішення у цій справі не позбавить сторін можливості укласти мирову угоду, адже така може бути подана сторонами у процесі виконання рішення суду згідно зі статтею 330 ГПК України.

Щодо клопотання позивача, то таке визнається судом безпідставним, оскільки до нього не долучено жодних доказів того, що представник АТ «ПУМБ» зайнятий у іншому судовому процесі. Більше того, у тексті клопотання навіть не вказано участь у якій іншій судовій справі братиме представник позивача.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні клопотань сторін.

ДОВОДИ СТОРІН.

Доводи позивача.

Позов обґрунтовано тим, що 26.03.2025 між позивачем (банк) та відповідачем (позичальник) укладено Кредитний договір «Кредит «всеБІЗНЕС» №64, на виконання якого відповідачу було надано кредит у розмірі 1`000`000,00 грн. зі сплатою комісії за обслуговування кредиту та зі строком повернення до 26.03.2027.

Як стверджує позивач, відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором та прострочив внесення щомісячних сум в погашення тіла кредиту та комісії. Вказане стало підставою для звернення до суду із цим позовом про стягнення 951`376,88 грн., з яких 890`990,00 грн. борг за тілом кредиту, 60`386,88 грн. борг за комісією.

Доводи відповідача.

Відповідач своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим статтею 165 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), не скористався та не подав до суду у встановлений процесуальним законом строк відзиву на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

26.03.2025 між позивачем (банк) та відповідачем (позичальник) укладено Кредитний договір «Кредит «всеБІЗНЕС» №64 (надалі Договір), згідно зі статтею 1 якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 1 000 000,00 грн. зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 1% та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 1,6% за один місяць, а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі до 26.03.2027 включно в порядку і строки, обумовлені договором та типовими умовами.

Вказаний договір підписано представником позивача та відповідачем з використанням електронних підписів 26.03.2025, що підтверджується протоколом створення і перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

Невід`ємною частиною Договору є Типові умови кредитування в рамках Кредитного договору «Кредит все БІЗНЕС», що розміщуються на інтернет-сайті банку (за електронною адресою: https://www.pumb.ua/) та примірник яких наявний у матеріалах справи.

Сторони домовилися, що комісійна винагорода за надання кредиту розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту. Вона сплачується одноразово за рахунок кредитних коштів. У свою чергу, комісійна винагорода за обслуговування кредиту розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту. Вона сплачується щомісячно згідно із графіком платежів, наведеного у пункті 1.4 договору (пункти 1.1.4.1, 1.1.4.2 Договору).

Цільове призначення кредиту: на придбання основних засобів та/або поповнення оборотного капіталу в межах видів діяльності позичальника, на здійснення яких позичальник має право відповідно до законодавства України та кредитування яких не заборонено законодавством України і договором, а також на сплату комісійної винагороди, передбаченої пунктом 1.1.4.1 договору (пункт 1.1.7 Договору).

У пункті 1.4 Договору сторони погодили Графік платежів, визначивши у ньому обов`язок позичальника щомісячно вносити чітко визначені суми кредиту, які складаються із тіла кредиту та комісії за обслуговування кредиту.

Згідно із пунктами 2.2, 2.3 Договору банк надає кредит протягом трьох банківських днів з дня укладення договору. Кредит надається разово однією сумою в розмірі, зазначеному в пункті 1.1.1 договору. При цьому позичальник уповноважує банк здійснити за рахунок кредитних коштів переказ суми комісійної винагороди за надання кредиту у розмірі, визначеному відповідно до пункту 1.1.4.1 договору, на користь банку, згідно з пунктом 6.3.1 типових умов.

На виконання умов Договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 1 000 000,00 грн., утримавши із вказаної суми 10 000,00 грн. комісії, що підтверджується копіями платіжних інструкцій №TR.95208401.71862.29514, №TR.95208401.71861.29514, які датовані 26.03.2025, та випискою по рахунку за період з 26.03.2025 по 18.11.2025.

Пунктом 5.1 Типових умов передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит в розмірах і в строки, визначені в статті 1 договору.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за Договором щодо своєчасного внесення платежів, а станом на момент відкриття провадження у справі останній платіж за Договором здійснений ним 30.07.2025, що підтверджується випискою по рахунку.

Згідно із пунктом 4.1 Типових умов несприятливою подією вважається несплата позичальником будь-якої суми, що належить до сплати на користь банку згідно з договором/ типовими умовами, у передбачений ними строк, та/або невиконання або неналежне виконання позичальником будь-яких інших обов`язків за договором та/або за іншими договорами, укладеними між сторонами.

У випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення пунктів 1.1.3, 1.4 договору, пункту 5.1 типових умов, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь банку згідно з договором, в строк не пізніше 1 (одного) банківського дня з моменту отримання відповідної вимоги (пункт 4.2 Типових умов).

Пунктом 12.1 Типових умов передбачено, що будь-які повідомлення та/або документи, що направляються сторонами одна одній у зв`язку з договором, повинні бути викладені в письмовій формі. Повідомлення будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або доставлені особисто на адресу сторін. Повідомлення та/або документи вважаються надісланими з дати їх відправлення однією стороною іншій за адресою, зазначеною у договорі. Сторони погодились, що повідомлення та/або документи вважаються отриманими позичальником на 7 (сьомий) календарний день з дати реєстрації банком рекомендованого листа у відділенні поштового зв`язку (при цьому позичальник несе ризик отримання таких листів у строк, що перевищує сім календарних днів) або в день особистого вручення позичальнику, зазначений в повідомленнях та/або документах.

Враховуючи порушення відповідачем умов Договору, 04.10.2025 позивач направив на адресу відповідача Вимогу про погашення боргу вих. №529 від 30.09.2025, у якій зазначив про існування заборгованості за Договором та вимагав погасити її повністю (включно з платежами, строк оплати яких ще не настав).

Вказана вимога була вручена відповідачу 09.10.2025, що підтверджується наявним у матеріалах справи трекінгом поштового відправлення №463.

Відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань за Договором. Станом на момент звернення позивача до суду із позовом у нього існувала заборгованість за тілом кредиту у розмірі 890 990,00 грн. та за комісією за обслуговування кредиту у розмірі 53 161,29 грн.

Після відкриття провадження у справі відповідач сплатив позивачу 330`666,00 грн., що підтверджується наданими позивачем виписками по банківському рахунку.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов Кредитного договору «Кредит «всеБІЗНЕС» №64 від 26.03.2025 надав відповідачу кредит у розмірі 1 000 000,00 грн. з умовою повернення кредитних коштів у термін до 26.03.2027 включно та зі сплатою комісій за видачу і користування кредитом у порядку та строки, встановлені Графіком платежів.

Згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідач не дотримався виконання своїх обов`язків за Договором та допустив прострочення по сплаті чергових платежів, передбачених у Графіку платежів, у зв`язку із чим позивач направив йому Вимогу про погашення боргу вих. №529 від 30.09.2025.

За своїм змістом вказана вимога є вимогою про дострокове повернення кредиту, адже у такій позивач вимагав погасити усю суму кредиту, включно із тією частиною, строк оплати якої ще не настав.

Слід зазначити, що пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку частини 2 статті 1050 ЦК України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав.

При визначенні дати настання строку виконання кредитного зобов`язання у повному обсязі суд враховує те, що згідно із пунктом 4.2 Типових умов позичальник зобов`язаний достроково повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит не пізніше 1 (одного) банківського дня з моменту отримання вимоги банку, а моментом отримання вимоги банку відповідно до пункту 12.1 Типових умов вважається день особистого вручення позичальнику.

Отже, оскільки банк направив вимогу відповідачу 04.10.2025, а останній отримав її 09.10.2025, то кредит потрібно було достроково повернути до 10.10.2025 включно. Разом з тим, жодних дій із повернення кредитних коштів відповідачем вжито не було.

Згідно із наданими АТ «ПУМБ» розрахунками до моменту відкриття провадження у справі у відповідача існувала заборгованість за тілом кредиту у розмірі 890 990,00 грн. та за комісією за обслуговування кредиту у розмірі 60 386,88 грн. При цьому останнім днем нарахування комісії є 24.10.2025.

Проаналізувавши відповідні розрахунки, суд зазначає, що позивач підставно визначив суму боргу за тілом кредиту, належним чином врахувавши усі проведені відповідачем оплати. Проте, він безпідставно здійснив нарахування комісії за період з 11.10.2025 по 24.10.2025, адже у цей період кредитні відносини сторін були припиненими. Відповідно були відсутні підстави для нарахування відповідачу комісії.

У спірних правовідносинах підставним є нарахування комісії за обслуговування кредиту за період до 10.10.2025 включно, тобто у межах існування між сторонами договірних відносин.

Здійснивши відповідний перерахунок, суд дійшов висновку, що загальний розмір комісії, який повинен був сплатити відповідач за час існування відносин кредитування, становить 117 161,29 грн. Водночас, на момент відкриття провадження у справі відповідач сплатив позивачу лише 64 000,00 грн., а тому його борг становив 53 161,29 грн.

Загальна сума кредитної заборгованості станом на момент відкриття провадження у справі становила 944 151,29 грн. (890 990,00 + 53 161,29), а не 951 376,88 грн. як вважає позивач.

У ході розгляду справи відповідач сплатив позивачу 330`666,00 грн.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи ту обставину, що предмет спору щодо стягнення 330`666,00 грн. кредитної заборгованості існував на момент подання до суду позову та припинив своє існування після відкриття провадження у справі, суд доходить висновку, що провадження у цій частині підлягає закриттю.

Суд роз`яснює сторонам, що у відповідності до частини 3 статті 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Оскільки решта заборгованості у розмірі 613`485,29 грн. (944 151,29 330`666,00) сплачена не була, суд визнає законною і обґрунтованою позовну вимогу АТ «ПУМБ» про стягнення вказаної суми та констатує наявність підстав для її задоволення.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

У відповідності до частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, у разі задоволення позову на відповідача.

Звертаючись до суду із позовом, позивач сплатив судовий збір у розмірі 11 416,52 грн. за позовну вимогу про стягнення 951`376,88 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №9, №000526940/1, 000526943/2, які датовані 21.11.2025.

Зважаючи на закриття провадження у справі в частині вимоги про стягнення 330`666,00 грн. кредитної заборгованості, станом на дату постановлення цього рішення предметом позову у справі є позовна вимога про стягнення 620`710,88 грн. (951`376,88 - 330`666,00), судовий збір за яку становить 7`448,53 грн.

Зважаючи на це, а також враховуючи розмір задоволених позовних вимог (613`485,29 грн.), суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7`361,82 грн.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як уже зазначалося вище, суд закрив провадження у справі в частині вимоги про стягнення 330`666,00 грн. кредитної заборгованості у зв`язку із відсутністю предмета спору. Відтак, позивач має право заявити клопотання про повернення йому суми судового збору, сплаченого за відповідний розмір позовних вимог. Розмір судового збору, право на повернення якого має позивач, становить 3`967,99 грн.

Керуючись статтями 2, 12, 42, 123, 126, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Ільчишина Анатолія Михайловича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4; ) 613`485,29 грн. заборгованості та 7`361,82 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Закрити провадження у справі №914/3797/25 в частині позовної вимоги про стягнення 330`666,00 грн. заборгованості, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до статті 327 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повне рішення складено та підписано 31.03.2026.

Суддя Крупник Р.В.