РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.03.2026Справа № 910/16023/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глорія Імпортс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингфінанс»

про стягнення коштів у розмірі 235874,10 грн

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глорія Імпортс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингфінанс» про стягнення коштів у розмірі 235874,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору безпроцентної позики від 10.10.2024 року в частині повного та своєчасного повернення наданих грошових коштів, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 151980,20 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Також, позивачем було нараховано відповідачу пеню у розмірі 58582,57 грн, інфляційні втрати у розмірі 6423,74 грн та 10% річних у розмірі 18897,59 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвал, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Визначено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Вказана ухвала була отримана відповідачем 26.12.2025, що підтверджується Повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингфінанс».

Проте відповідач в установлений строк відзиву на позов не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направляв.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Крім того, відповідач мав право та можливість ознайомитись з ухвалою суду 29.10.2025 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Положеннями ч.9 ст.165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глорія Імпортс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізинфінанс» укладено Догорів безпроцентної позики, яким передбачено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Глорія Імпортс» (Позикодавцем) в порядку і на умовах, визначеним цим Договором, надав Товариству з обмеженою відповідальністю «Лізинфінанс» (Позичальнику) грошові кошти в сумі 600000,00 (шістсот тисяч гривень 00 копійок), (надалі - Позика), а Позичальник зобов`язується повернути отриману Позику в строки і у порядку, визначеному цим Договором. (п.1.1. Договору)

Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. (п. 7.1 Договору)

Передача Позикодавцем суми визначеної п. 1.1 цього Договору здійснюється шляхом безготівкового переказу коштів на банківський рахунок Позичальника реквізити якого зазначено в цьому Договорі в день підписання цього Договору. ( п.1.2 Договору)

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю зазначену в п.1.1 цього Договору Позику до 10 червня 2025 року включно на банківський рахунок Позикодавця реквізити якого зазначено в цього Договорі. У разі зміни банківських реквізитів Позикодавець має письмово повідомити Позичальника про такі зміни.

На виконання умов Договору позивачем 10.10.2024 року було перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 600000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №918 від 10.10.2024 року та №919 від 10.10.2024 року.

Судом встановлено, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором безпроцентної позики є таким, що настав.

Відповідач вказану позику повернув частково та з порушенням строків на суму 448019,80 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями за №464 від 07.08.2025 року на суму 200000,00 грн, за №@ 2РL871234 від 25.09.2025 року на суму 99009,90 грн, за №@ 2РL880156 від 25.09.2025 року на суму 99009,90 грн, а також, за №@ 2РL871234 від 28.10.2025 року на суму 50000,00 грн.

За змістом статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на те, що свої зобов`язання щодо повернення позивачу позики відповідач не виконав в повному обсязі та у визначений строк, у нього утворилась заборгованість перед позивачем за Договором безпроцентної позики від 10.10.2024 у розмірі 151980,20 грн.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки заявлена позивачем сума заборгованості підтверджена в сукупності наявними доказами у матеріалах справи в повному обсязі, за відсутності у матеріалах справи доказів сплати заборгованості, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 151980,20 грн.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача пені у розмірі 58582,57 грн, інфляційних втрат у розмірі 6423,74 грн та 10% річних у розмірі 18897,59 грн, суд зазначає наступне.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у випадку порушення Позичальником строків повернення Позики, зазначених у п. 3.1. Договору, Позивальник буде зобов`язаний сплатити Позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вчасно неповернутої суми позики за кожен прострочений день.

Також, п.5.3. Договору передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення Позичальником суми Позики, він зобов`язаний сплатити на вимогу Позикодавця 10 процентів річних від простроченої суми Позики відповідно до ст. 625 ЦК України.

Частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, інфляційних втрат та 10% річних, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

Відповідно до положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.231, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Глорія Імпортс» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингфінанс» (04136, м. Київ, вул. Стеценка, буд. 6, ідентифікаційний код: 35466779) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глорія Імпортс» (01001, м. Київ, вул. Панаса Мирного, 16/3, ідентифікаційний код: 41389756) суму основного боргу в розмірі 151980 (сто п`ятдесят одна тисячі дев`ятсот вісімдесят) грн 20 коп., пеню у розмірі 58582 (п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот вісімдесят дві) грн. 57 коп., інфляційні втрати в розмірі 6413 (шість тисяч чотириста тринадцять) грн 74 коп., 10% річних у розмірі 18897 (вісімнадцять тисяч вісімсот дев`яносто сім) грн 59 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2830 (дві тисячі вісімсот тридцять) грн 49 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 23.03.2026

Суддя Я.В. Маринченко