ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026 м.Дніпро Справа № 908/1833/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Стефанів Т. В.,

суддів: Демчини Т. Ю., Кошлі А. О.,

секретар судового засідання Хомеріки Ю. С.,

за участю:

позивача- Аксарін Р. М.

відповідача ( апелянта)- Скворцова О. О.

третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "ОБЛВОДОКАНАЛ" Запорізької обласної ради на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.01.2026 (суддя Зінченко Н. Г.) про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Запорізької області від 28.09.2023 у справі № 908/1833/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання"

до відповідача Комунального підприємства "ОБЛВОДОКАНАЛ" Запорізької обласної ради,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго"

про стягнення 8 892 266 грн 13 коп.,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Комунального підприємства "ОБЛВОДОКАНАЛ" Запорізької обласної ради про стягнення 8 892 266,13 грн заборгованості, яка складається з: 8 778 469,44 грн основного боргу за спожиту електричну енергію за період січень - березень 2023 року; 64 736,64 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з березня по квітень 2023 року; 49 060,05 грн 3% річних, нарахованих за період з 18.02.2023 по 22.05.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір № 100 від 21.12.2022 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, за умовами якого позивач здійснював постачання електричної енергії на об`єкти відповідача, у тому числі розташовані на тимчасово окупованій території Запорізької області. Відповідач не здійснив повної оплати за спожиту електричну енергію за спірний період.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.09.2023 у справі № 908/1833/23 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства "ОБЛВОДОКАНАЛ" Запорізької обласної ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" 5 326 932,20 грн основного боргу, 64 736,64 грн інфляційних втрат, 49 060,05 грн 3% річних, 81 610,93 грн судового збору. Провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 3 451 537,24 грн основного боргу закрито.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 28.09.2023 по справі №908/1833/23 набрало законної сили 26.10.2023, на його примусове виконання виданий наказ від 09.11.2023.

25.12.2025 від Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява про перегляд рішення Господарського суду Запорізької області від 18.09.2023 по справі № 908/1833/23 за нововиявленими обставинами, в якій заявник просить суд ухвалити нове рішення по справі № 908/1833/23, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" у повному обсязі та стягнути з останнього на користь Комунального підприємства "Облводоканал" Запорізької обласної ради витрати по сплаті судового збору в розмірі 97933 грн 12 коп.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилався на те, що спірна заборгованість була нарахована за електричну енергію, нібито спожиту об`єктами КП "Облводоканал", розташованими на тимчасово окупованій території Запорізької області, зокрема у Василівському, Пологівському, Бердянському та Мелітопольському районах, де з 2022 року підприємство фактично втратило контроль над виробничими підрозділами.

При цьому після ухвалення рішення суду заявнику стало відомо про обставини, які об`єктивно існували на момент розгляду справи, однак не були і не могли бути йому відомі, а саме: фактичну відсутність у АТ "Запоріжжяобленерго" з липня 2022 року можливості здійснювати контроль за розподілом електричної енергії на тимчасово окупованих територіях, відсутність доступу до приладів обліку, каналів передачі даних, а також будь-якої достовірної інформації щодо обсягів споживання електроенергії.

Вказані обставини підтверджуються листом АТ "Запоріжжяобленерго" від 02.12.2025 № 35.1-35/2517, згідно з яким оператор системи розподілу фактично втратив контроль над мережами та не мав можливості встановлювати обсяги розподіленої електроенергії на відповідній території, а відтак не володів достовірними даними щодо її споживання.

Разом з тим, під час розгляду справи № 908/1833/23 АТ "Запоріжжяобленерго" надало суду відомості про нібито здійснений розподіл електроенергії в обсязі 1 489 028 кВт год за січень-березень 2023 року, які були покладені судом в основу рішення. Водночас такі відомості, як з`ясовано пізніше, не ґрунтувалися на фактичних даних комерційного обліку та суперечать інформації самого оператора системи щодо відсутності можливості їх визначення.

Додатково встановлено, що з червня 2022 року КП "Облводоканал" не отримувало фактичних показників лічильників з об`єктів на тимчасово окупованій території, зв`язок із відповідальними працівниками був відсутній, а акти про спожиту електроенергію формувалися та надсилалися у готовому вигляді без можливості їх перевірки. При цьому керівництвом підприємства надавалися вказівки щодо підписання таких актів, що виключало можливість належного реагування на їх недостовірність.

Таким чином, обставини щодо відсутності у оператора системи розподілу технічної та фактичної можливості визначення обсягів електроспоживання; відсутності достовірних даних комерційного обліку; формування актів без підтверджених показників лічильників; безпосередньо спростовують фактичні дані, покладені в основу судового рішення, а саме - обсяг спожитої електроенергії та сам факт її споживання у заявлених позивачем розмірах.

Зазначені обставини є істотними, оскільки їх урахування виключало б можливість визначення розміру заборгованості та, відповідно, могло призвести до ухвалення іншого рішення у справі.

Водночас вони існували на момент розгляду справи, але об`єктивно не могли бути відомі заявнику, оскільки відповідна інформація перебувала у володінні оператора системи розподілу та не розкривалася під час судового розгляду, а навпаки - надавалися відомості протилежного змісту.

Саме ці обставини, а не їх документальне підтвердження у вигляді листа чи акту перевірки, становлять нововиявлені обставини у розумінні статті 320 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.01.2026 у справі № 908/1833/23 здійснено заміну найменування третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача у справі № 908/1833/23 з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на Акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго". Відмовлено у задоволенні заяви Комунального підприємства "ОБЛВОДОКАНАЛ" Запорізької обласної ради, м. Запоріжжя про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Запорізької області від 28.09.2023 по справі № 908/1833/23. Рішення Господарського суду Запорізької області від 28.09.2023 по справі № 908/1833/23 залишено в силі.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що обставини, на які посилається заявник, не відповідають визначеним процесуальним законом ознакам нововиявлених обставин. Суд зазначив, що акт службового розслідування від 09.12.2025 є внутрішнім документом підприємства та містить вказівки лише для працівників підприємства, а тому не містить нововиявлених обставин, які могли б бути підставою для перегляду рішення суду. Щодо реєстрації кримінального провадження відносно колишнього керівника підприємства суд зазначив, що сам факт реєстрації кримінального провадження не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, оскільки підставою може бути лише встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження факт, що набрав законної сили. Щодо листа АТ "Запоріжжяобленерго" № 35/1-35/2517 від 02.12.2025 суд дійшов висновку, що зазначений лист є за своєю суттю новим доказом, на підставі якого відповідач наводить нові заперечення проти позову, а не нововиявленою обставиною. Суд також зазначив, що виявлення відповідних обставин після прийняття остаточного судового рішення було наслідком виключно суб`єктивних дій (бездіяльності) сторін, у тому числі КП "ОБЛВОДОКАНАЛ" ЗОР як відповідача, який не був позбавлений можливості з`ясувати такі обставини до вирішення судом спору. При цьому суд врахував приписи пункту 9 Положення про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, та зазначив, що доказів відсутності електропостачання тривалістю більше ніж 24 години в розрахункових періодах на об`єктах відповідача матеріали справи не містять, а доказів звернення відповідача до оператора системи з приводу правильності розрахунку обсягів споживання електричної енергії не надано.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Комунальне підприємство "ОБЛВОДОКАНАЛ" Запорізької обласної ради подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.01.2026 у справі № 908/1833/23, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" в повному обсязі, а також стягнути з позивача на користь апелянта витрати по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нововиявленим обставинам, викладеним у листі АТ "Запоріжжяобленерго" (оператора системи розподілу) від 02.12.2025 № 35.1-35/2517, які існували на час розгляду справи, але не були відомі заявнику та суду. Зокрема, з цього листа вбачається, що з 07.07.2022 відокремлені структурні підрозділи АТ "Запоріжжяобленерго" (м. Мелітополь, м. Бердянськ, м. Енергодар, м. Токмак, м. Приморськ, м. Василівка) були захоплені військовими формуваннями країни-агресора; з липня 2022 року у АТ "Запоріжжяобленерго" відсутній доступ до розрахункових засобів обліку, відсутня можливість контролю над системою ліній та обладнанням для розподілу електроенергії на непідконтрольній території, відсутній зв`язок передачі даних від лічильників до серверів, відсутнє підтвердження виробітку електричної енергії та обсягів прийому/віддачі, відсутня можливість направлення персоналу для перевірки стану вузлів обліку. Апелянт стверджує, що вказані обставини виключають фактичну та технічну можливість здійснення розподілу електричної енергії з боку АТ "Запоріжжяобленерго" на тимчасово окуповані території, у тому числі на об`єкти апелянта.

Апелянт погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що акт службового розслідування від 09.12.2025 сам по собі не є нововиявленою обставиною, а є документом, який відображає хід службового розслідування та з`ясовані факти. Водночас апелянт наголошує, що саме на підставі даних, викладених у листі АТ "Запоріжжяобленерго" від 02.12.2025, були встановлені обставини, які існували на час розгляду справи, але не були відомі заявнику.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції при розгляді справи не надав належної оцінки поясненням АТ "Запоріжжяобленерго" (лист від 25.07.2023 № 33-33/109), в яких третя особа підтвердила надання послуг з розподілу в обсязі 1 489 028 кВт/год у січні-березні 2023 року, з урахуванням нововиявлених обставин про фактичне припинення розподілу електричної енергії на тимчасово окуповану територію з липня 2022 року. Рішення суду першої інстанції ґрунтувалося на актах та повідомленнях АТ "Запоріжжяобленерго" про розподіл електроенергії та обсяги її споживання, тоді як нововиявлені обставини свідчать про те, що оператор системи не мав об`єктивної можливості для визначення зазначених обсягів.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції зробив висновок про правомірність застосування пункту 9 Положення, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, проте не надав оцінку абзацу третьому пункту 9 цього Положення, згідно з яким обсяги споживання електричної енергії приймаються рівними нулю за період відсутності електропостачання тривалістю більше ніж 24 години в розрахунковому періоді для споживачів, об`єкти яких заживлені від певного вузла/району/області електричних мереж оператора системи, з яких був відсутній відпуск електричної енергії споживачам. Апелянт стверджує, що оператор системи розподілу, не маючи технічної та фактичної можливості надання послуг з розподілу електричної енергії, зобов`язаний був визначати обсяги споживання рівними нулю.

Апелянт посилається на правові позиції Верховного Суду, зокрема: постанову Касаційного господарського суду від 04.11.2025 у справі № 922/5404/23, в якій зазначено, що з огляду на ієрархію нормативно-правових актів та приписи ст. 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" заборона передачі електроенергії на тимчасово окуповану територію має абсолютний характер, а Положення № 148 не регулювало і не могло регулювати питання електропостачання на тимчасово окупованій території; постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23 щодо поширення положень ст. 13-1 зазначеного Закону на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану; постанову від 25.04.2025 у справі № 905/515/23 та постанову від 05.03.2025 у справі № 761/39550/17, в якій зазначено, що для встановлення факту постачання електроенергії позивач повинен довести фактичне виконання зобов`язань, а нові документи, які підтверджують втрату контролю над обліком або фактичне ненадання послуги, є вагомими нововиявленими обставинами; постанову від 02.04.2025 у справі № 904/2118/18 про те, що нововиявлені обставини повинні бути такими, що не були відомі та не могли бути встановлені заявником під час попереднього розгляду справи.

Апелянт також зазначає, що при розгляді заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами судом першої інстанції було порушено право на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, 26.01.2026 апелянт подав заяву про перенесення слухання справи у зв`язку з перебуванням представника Скворцової О.О. у службовому відрядженні, проте суд відмовив у задоволенні цієї заяви та розглянув справу за відсутності представника відповідача, чим, на думку апелянта, позбавив його можливості бути присутнім під час слухання та забезпечити змагальність сторін.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги Комунального підприємства "ОБЛВОДОКАНАЛ" Запорізької обласної ради та вважає її необґрунтованою, просить залишити ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.01.2026 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на наступне.

АТ "Запоріжжяобленерго" зазначає, що акт службового розслідування від 09.12.2025 є внутрішнім документом КП "ОБЛВОДОКАНАЛ" ЗОР, який може впливати лише на наслідки для працівників підприємства. Пояснення головного енергетика підприємства щодо надходження на його електронну пошту актів про спожиту електричну енергію не можна розцінювати як нововиявлену обставину, оскільки ці обставини існували на день розгляду справи і були відомі відповідачу. Направлення заяви до правоохоронних органів про порушення кримінального провадження відносно керівника не є беззаперечним доказом його вини з огляду на ст. 62 Конституції України, а вироку суду у кримінальній справі відповідачем не надано.

Щодо листа АТ "Запоріжжяобленерго" від 02.12.2025 № 35.1-35/2517 третя особа зазначає, що у цьому листі оператор системи інформує обласну військову адміністрацію про втрату контролю над обсягами розподіленої на тимчасово окуповані території електроенергії, тобто про відсутність можливості перевірити точний обсяг споживання як в автоматичному режимі (АСКУЕ), так і шляхом візуального контрольного огляду засобів обліку. Однак поняття "надання послуги з розподілу" та "контроль за обсягами наданих послуг" не є тотожними, як помилково вважає відповідач. АТ "Запоріжжяобленерго" продовжувало виконувати свої зобов`язання за укладеними договорами, що вже було встановлено при розгляді справи. Обсяги спожитої електричної енергії розраховувались відповідно до п. 9 Положення, затвердженого наказом Міністерства енергетики України від 13.04.2022 № 148, як єдиної спеціальної норми права в умовах воєнного стану, яка діяла у спірний період.

Третя особа наголошує, що лист носить інформативний характер, не містить інформації про припинення діяльності з розподілу електричної енергії на тимчасово окуповані території, а лише повідомляє про відсутність можливості здійснювати контроль за обсягами споживання, і не є конкретним фактом чи обставиною, яка суттєво може вплинути на рішення суду. Умови, зазначені в пп. 3 п. 9 Наказу № 148 для здійснення перерахунку обсягів розподіленої електроенергії у спірний період, не настали, а нормативних документів чи інших письмових доказів, які б свідчили про наявність підстав для коригування нарахованих обсягів, відповідачем не додано. Жодна із сторін не повідомляла і не підтверджувала документально факт відсутності електропостачання понад 24 години за певний розрахунковий період на об`єкт споживача.

АТ "Запоріжжяобленерго" також звертає увагу, що на момент ухвалення рішення у справі правові позиції Верховного Суду щодо предмету спору були відсутні, а при поданні заяви про перегляд рішення апелянт не посилався на практику Верховного Суду, не заявляв вимог щодо необхідності застосування правових позицій та не надав відповідних доказів, а отже вони не були предметом розгляду при постановленні оскаржуваної ухвали.

Третя особа посилається на принцип правової визначеності та практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справах "Брумареску проти Румунії", "Рябих проти Росії", "Желтяков проти України", "Христов проти України", "Правєдная проти Росії", "Попов проти Молдови", згідно з якими перегляд остаточного судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а відхилення від принципу res judicata допустиме лише за наявності вагомих і непереборних обставин.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" не скористалося правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо додаткових пояснень апелянта.

11.03.2026 від КП "ОБЛВОДОКАНАЛ" ЗОР надійшли додаткові пояснення, в яких апелянт зазначає, що акт службового розслідування від 09.12.2025 сам по собі не є нововиявленою обставиною, а є документом, який відображає з`ясовані у ході розслідування факти. Нововиявленими обставинами є саме відомості, встановлені на підставі листа АТ "Запоріжжяобленерго" від 02.12.2025 № 35.1-35/2517, які свідчать про фактичну втрату контролю над здійсненням діяльності з розподілу електричної енергії на тимчасово окупованій території з липня 2022 року. Апелянт підкреслює, що АТ "Запоріжжяобленерго" ігнорувало запити заявника та не надавало інформації, а заявник зміг отримати відповідну інформацію лише після звернення Запорізької обласної державної адміністрації. Апелянт стверджує, що відомості, надані третьою особою суду при розгляді справи (лист від 25.07.2023 № 33-33/109), є недостовірними та суперечать обставинам, викладеним у листі від 02.12.2025 № 35/1-35/2517, а їх надання ввело суд в оману. Апелянт також зазначає, що звернення до оператора системи щодо правильності нарахування обсягів не мало сенсу, оскільки оператор системи взагалі не мав права нараховувати обсяги споживання електричної енергії після втрати контролю за розподілом електричної енергії.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Стефанів Т. В. (доповідач), судді - Кошля А. О., Демчина Т. Ю.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "ОБЛВОДОКАНАЛ" Запорізької обласної ради на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.01.2026 (заява Комунального підприємства "ОБЛВОДОКАНАЛ" Запорізької обласної ради, м. Запоріжжя про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Запорізької області від 28.09.2023) у справі № 908/1833/23.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2026 призначено справу № 908/1833/23 до розгляду в судовому засіданні на 25.03.2026 о 11 год. 00 хв.

У судове засідання 25.03.2026 з`явилися представники скаржника (відповідача) та позивача, які висловили свої правові позиції з приводу вимог та доводів апеляційної скарги. Представник третьої особи у зазначене судове засіданні не з`явився, причин нез`явлення суду не повідомив, свою позицію виклав у відзиві на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 25.03.2026 колегією суддів оголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) у справі.

Встановлені судом обставини справи.

Судом встановлено, що 21.12.2022 між ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" та КП "ОБЛВОДОКАНАЛ" ЗОР укладено договір № 100 про постачання електричної енергії шляхом приєднання, при цьому початок постачання визначено з 22.12.2022. На підтвердження факту постачання електричної енергії ПАТ "Запоріжжяобленерго" як оператором системи надано акти обліку спожитої електроенергії за січень-березень 2023 року із зазначенням показників лічильників, відповідно до яких загальний обсяг споживання склав 1 489 028 кВт·год.

Між сторонами підписано акти приймання-передавання електричної енергії: за січень 2023 року - на обсяг 582 959 кВт·год, за лютий 2023 року - 456 342 кВт·год, за березень 2023 року - 449 727 кВт·год, при цьому зазначені акти підписані відповідачем із зауваженнями щодо погоджених обсягів. Позивачем виставлено відповідачу рахунки на оплату електричної енергії на загальну суму 8 778 469,44 грн із визначенням строків їх оплати.

30.06.2023 відповідачем здійснено часткову оплату за спожиту електричну енергію у розмірі 3 451 537,24 грн за трьома платіжними інструкціями. З урахуванням здійснених платежів сума непогашеної заборгованості склала 5 326 932,20 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.09.2023 позов задоволено частково: стягнуто з відповідача основний борг, інфляційні втрати, 3 % річних та судовий збір, а провадження у справі в частині сплаченої суми закрито.

Звертаючись із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, відповідач посилався на акт службового розслідування від 09.12.2025, відомості про кримінальне провадження, а також лист АТ "Запоріжжяобленерго" від 02.12.2025 щодо відсутності можливості контролю обсягів споживання електричної енергії на тимчасово окупованих територіях.

Оцінюючи наведені доводи, суд дійшов висновку, що акт службового розслідування є внутрішнім документом підприємства і не підтверджує існування нових юридичних фактів, сам факт відкриття кримінального провадження не є підставою для перегляду судового рішення, а лист АТ "Запоріжжяобленерго" за своєю правовою природою є новим доказом, а не нововиявленою обставиною. Крім того, суд зазначив, що відповідні обставини могли бути з`ясовані відповідачем під час первісного розгляду справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається заявник, не відповідають критеріям нововиявлених, оскільки не є істотними, не є такими, що не могли бути відомі на час розгляду справи, та не спростовують встановлені судом факти, у зв`язку з чим підстави для перегляду рішення відсутні. У задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовлено, а рішення Господарського суду Запорізької області від 28.09.2023 залишено в силі.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, а також правильність застосування норм матеріального права, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані із вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими, а не нововиявленими обставинами.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.04.2022 у справі № 904/3923/20.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При цьому необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній чи касаційній скарзі, або, які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.03.2025 у справі № 761/39550/17.

Відповідно до частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частина 4 статті 320 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - окрема процесуальна форма судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин. До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин у розумінні вказаних положень Господарського процесуального кодексу України є одночасна наявність таких чотирьох умов:

- їх існування на час розгляду справи;

- ці обставини не були встановлені судом, хоча повинні були бути встановлені;

- ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало би наслідком ухвалення іншого судового рішення, ніж те, яке прийнято).

Подібні висновки містяться з постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а.

У даному випадку, відповідач вказав, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

На підтвердження виникнення обставин, які є підставою для перегляду рішення суду у справі № 908/1833/23 за нововиявленими обставинами, відповідач послався, зокрема, на Акт від 09.12.2025 службового розслідування, проведеного на підставі Наказу Комунального підприємства "Облводоканал" № 341/1 від 17.11.2025.

Між тим, як правильно встановлено судом першої інстанції, вказаний Акт є внутрішнім документом підприємства та містить вказівки лише для працівників підприємства (керівництва тощо) та не містить обставин, які могли б бути підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Відомості про кримінальне правопорушення, внесені до ЄРДР за № 0000994 про протиправні дії ОСОБА_1 , також не є нововиявленою обставиною, оскільки підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України є, зокрема, встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі.

Також, як підставу для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, відповідач зазначає інформацію, яку він дізнався з листа Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" № 35/1-35/2517 від 02.12.2025.

Слід відзначити, що при ухваленні рішення у даній справі суд врахував наявні у матеріалах справи копію листа-повідомлення від 17.05.2023 вих. № 007-66/2846 ПАТ "Запоріжжяобленерго" (адміністратора комерційного обліку) щодо здійснення ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" постачання електричної енергії споживачу КП "ОБЛВОДОКАНАЛ" Запорізької обласної ради за період січень - березень 2023 року та Акти приймання-передавання товарної продукції за спірний період, а саме: від 31.01.2023 на суму 3 490 304,41 грн (за електроенергію за січень 2023, 582959 кВт.год.); акт підписано відповідачем з зауваженнями: погоджено 204726 кВт.год.; - від 28.02.2023 на суму 2 700 733,85 грн (за електроенергію за лютий 2023, 456342 кВт.год.); акт підписано відповідачем з зауваженнями: погоджено 208514 кВт.год.; - від 31.03.2023 на суму 2 587 431,18 грн (за електроенергію за березень 2023, 449727 кВт.год.); акт підписано відповідачем з зауваженнями: погоджено 169399 кВт.год. З урахуванням часткової оплати відповідачем суми 3 451 537,24 грн, сума основного боргу за спожиту електричну енергію склала 5 326 932,20 грн.

Оцінка зазначеним доказам була надана судом першої інстанції під час розгляду справи по суті, виходячи з того, що відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

У той же час, під час звернення із заявою про перегляд рішення суду за новиявленими обставинами, відповідач, фактично, просив суд надати іншу оцінку зазначеним вище та оціненим судом першої інстанції під час ухвалення рішення доказам, а саме: Актам приймання-передавання товарної продукції, складеним у спірному періоді, а також листам-повідомленням ПАТ "Запоріжжяобленерго", врахувавши подальший факт внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за № 0000994.

Також, фактично, відповідач просив надати оцінку новим доказам - Акту службового розслідування від 09.12.2025, листу Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" № 35/1-35/2517 від 02.12.2025, та встановити обставини щодо обсягів поставленої електроенергії у спірному періоді саме на підставі цих доказів, що повністю суперечить положенням частини 4 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Лист Акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" № 35/1-35/2517 від 02.12.2025 є по суті новим доказом, на підставі якого відповідач наводить нові заперечення проти позовних вимог.

Більше того, колегія суддів зауважує, що вирішення питання щодо правомірності наданої судом певним доказам оцінки, належить до компетенції судів вищих інстанцій та не може бути вирішено в рамках розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів щодо вирішення спору чи існування суперечки з приводу обсягів споживання електроенергії у спірному періоді у передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії порядку. Доказів того, що між сторонами складались Акти коригування щодо обсягів спожитої у спірному періоді електроенергії також у матеріалах справи відсутні.

Доводи скаржника з посиланням на практику Верховного Суду є вибірковими, без врахуванням значної частини фактичних обставин даної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи скаржника про наявність підстав для перегляду рішення господарського суду за нововиявленими обставинами є такими, що не відповідають обставинам справи та наведеним вище висновкам Верховного Суду.

Посилання скаржника на те, що відмова суду першої інстанції у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи є неправомірною та порушила принцип змагальності сторін, колегією суддів розцінюються критично, з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

У поданому до суду клопотанні відповідач послався на перебування його представника поза межами м. Запоріжжя у відрядженні. На підтвердження вказаних обставин відповідачем до суду було подано Наказ № 02 від 26.01.2026, яким було відряджено начальника юридичного відділу Скворцову О. О. до м. Кривого Рогу терміном на 2 доби з 27 січня по 28 січня 2026 року з метою проведення переговорів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відкладення судового засідання, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, а саме: шляхом направлення ухвали суду від 29.12.2025 до його Електронного кабінету в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, на підтвердження чого до матеріалів справи долучена Довідка про доставку електронного листа, згідно з якою ухвала суду від 29.12.2025 доставлена до Електронного кабінету відповідача - 29.12.2025 після 17 години (з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала вважається врученою 30.12.2025). Також до Електронного кабінету відповідача в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи була доставлена ухвала суду від 13.01.2026 (про виправлення описки в часі судового засідання), на підтвердження чого до матеріалів справи долучена Довідка про доставку електронного листа, згідно з якою ухвала суду від 13.01.2026 доставлена до Електронного кабінету відповідача - 13.01.2026 після 17 години (з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала вважається врученою 14.01.2026); відповідно до частини 4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії; отже, у даному випадку відповідач отримав ухвалу суду від 29.12.2025 завчасно та був належним чином повідомлений про призначене судове засідання; Наказ № 02 від 26.01.2026, яким було відряджено начальника юридичного відділу Скворцову О.О. до м. Кривого Рогу терміном на 2 доби з 27 січня по 28 січня 2026 року з метою проведення переговорів, датований 26.01.2026, отже в день, коли відповідачу було відомо про призначене на 27.01.2026 судове засідання; відповідачем не доведена неможливість заміни представника на іншого, враховуючи існування юридичного відділу на його підприємстві та завчасну обізнаність відповідача про призначене на 27.01.2026 судове засідання; також відповідач не був позбавлений права на участь у судовому засіданні його представника в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у відповідності до статті 197 Господарського процесуального кодексу України, між тим з таким клопотанням до суду не звертався.

Враховуючи вказані вище обставини в їх сукупності, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що наведені у клопотанні відповідача про відкладення розгляду справи причини неявки його представника не є поважними, що у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України є підставою для розгляду справи за відсутності такого учасника справи.

Крім того, судом зауважено, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України). Аналогічну правову позицію викладено у численних постановах Верховного Суду, зокрема, в постановах Верховного Суду від 19.03.2026 по справі № 908/1324/21, від 16.03.2026 по справі № 916/1838/25, від 13.03.2026 по справі № 904/2851/20, від 10.03.2026 по справі № 917/1735/21(917/1992/24), від 24.02.2026 по справі № 917/1899/23, від 10.02.2026 по справі № 50/790-43/173, від 27.01.2026 по справі №922/639/23, від 20.01.2026 по справі № 910/16249/21, від 13.01.2026 по справі № Б15/101-08.

Крім того, колегія суддів наголошує, що розумність строків розгляду справи судом є однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Відповідно до положень частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином судом першої інстанції правомірно було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового засідання.

Отже, звертаючись з апеляційною скаргою, скаржник не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення.

З огляду на викладене, доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються вищевикладеним.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення, - ухвали Господарського суду Запорізької області від 27.01.2026 у справі № 908/1050/23, відсутні, тому у відповідності до статті 276 Господарського процесуального кодексу України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "ОБЛВОДОКАНАЛ" Запорізької обласної ради на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.01.2026 про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Запорізької області від 28.09.2023 у справі № 908/1833/23 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 27.01.2026 у справі № 908/1833/23 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору покласти на Комунальне підприємство "ОБЛВОДОКАНАЛ" Запорізької обласної ради.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова складена та підписана 02.04.2026.

Головуючий суддя Т. В. СТЕФАНІВ

Суддя Т. Ю. ДЕМЧИНА

Суддя А. О. КОШЛЯ