ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" березня 2026 р. Справа № 924/143/26

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд Енерго Сервіс"

до Приватного акціонерного товариства "Об`єднання "Прогрес"

про стягнення119973,67 грн заборгованості

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Буд Енерго Сервіс" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Об`єднання "Прогрес" 119973,67 грн заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати робіт згідно договору №153 підряду на виконання монтажних робіт, що призвело до виникнення заборгованості за виконані роботи в сумі 80575,43 грн та нарахування 22718,69 грн пені, 12854,87 грн інфляційних втрат, 3824,68 грн 3% річних.

Як на правові підстави позову посилається на положення ст. ст. 526,625,629 ЦК України.

Ухвалою суду від 09.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету від 10.02.2026.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

02.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Буд Енерго Сервіс" (Підрядник) та Приватним акціонерним товариством "Об`єднання "Прогрес" (Замовник) було укладено договір №153 підряду на виконання електромонтажних робіт (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого Підрядник зобов`язується виконати електромонтажні роботи: "Реконструкція зовнішніх електричних мереж від ПЛ-10 кВЛ-105 ПС 35/10 кВ "Кренцилів" для приєднання багатоквартирного житлового будинку по вул. Курортна, 34А в смт. Сатанів Хмельницького району Хмельницької області" згідно наданої та затвердженої Замовником проектно-кошторисної документації, на визначеному ним об`єкті, та передати виконані роботи Замовнику згідно акту прийому-передачі виконаних робіт, а Замовник в свою чергу зобов`язується прийняти закінчені роботи та оплатити їх відповідно умов цього договору.

Відповідно до п. п. 2.1., 2.3 ціна договору становить суму грошових коштів, яку Замовник зобов`язаний платити на користь Підрядника за виконання робіт, на умовах передбачених договором; ціна договору визначається на основі кошторису та складає загальну суму в розмірі 409811,51 грн, в тому числі податок на додану вартість 20% - 68301,92 грн.

У п.п. 2.6, 2.7 договору сторони узгодили, що до початку виконання робіт Замовник перераховує на розрахунковий рахунок Підрядника 70% від вартості проектних робіт, а саме: 286 868,06 грн, (двісті вісімдесят шість тисяч вісімсот шістдесят вісім гривень 06 коп.), в т. ч. ПДВ 20% - 47 811,34 грн не пізніше 10 (десяти) банківських днів з дня підписання належним чином уповноваженими представниками сторін цього договору; фінансування робіт та розрахунки між сторонами здійснюються шляхом перерахування Замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця у відповідності до розділу 2 цього договору.

Підрядник приступає до виконання робіт з наступного дня після отримання затвердженої Замовником проектно-кошторисної документації та суми передбаченої в п. 2.6 договору (п. 3.1 Договору).

Пунктом 3.2 договору встановлено, що термін виконання робіт передбачених пунктом 1.1 договору становить 45 календарних днів з дня визначеного пунктом 3.1 договору.

Відповідно до п. 3.10 договору роботи вважаються виконаними з дня підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно приписів п. 4.1 договору підрядник зобов`язаний, зокрема, виконувати роботи згідно наданої та затвердженої Замовником проектно-кошторисної документації в строки та на умовах, що передбачені цим договором (пп. 4.1.1), належним чином виконувати інші зобов`язання, передбачені договором (п. п. 4.1.10) та згідно п. 4.2 договору має право, зокрема, на повний розрахунок за результатом виконаних робіт (пп.4.2.1).

Водночас, положеннями 5.1 договору передбачено обов`язок замовника, зокрема, вчасно і відповідно до умов договору здійснювати оплату відповідно до розділу 2 договору (п. п. 5.1.2); після виконання Підрядником робіт, передбачених договором, прийняти виконану роботу та підписати акт приймання передачі виконаних робіт (п. п. 5.1.7); сплатити Підряднику неустойку, відшкодувати збитки та шкоду в разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором, у випадках та в порядку передбаченому даним договором, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини (п. п. 5.1.10); належним чином виконувати інші зобов`язання, передбачені договором (п. п. 5.1.12).

Сторони узгодили, що передача робіт підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (далі - акт). Про завершення виконання робіт за договором, підрядник повідомляє Замовника та надає підписаний Акт, а він в свою чергу зобов`язаний в строк до 5-х робочих днів забезпечити їх прийняття шляхом підписання акту або надати мотивовану відмову від його підписання (п. п. 6.1, 6.2 договору).

Пунктом 6.4 договору, визначено, що якщо Замовник необґрунтовано відмовляється від прийняття виконаних Підрядником робіт та / або відмовляється від підписання акту та сплати коштів, належних Підряднику, згідно з умовами цього договору, порушенням строків передачі закінчених робіт у цьому разі вважається таким, що спричинено з вини Замовника і передбачає відшкодування витрат Підрядника, зумовлених цим порушенням та сплати штрафу згідно з умовами цього договору. В такому разі акт приймання-передачі підписаний підрядником (в силу ст. 882 ЦК України) є належним доказом повного виконання останнім робіт.

Згідно з п. 8.1 договору, в разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену чинним законодавством та умовами договору. Винна у невиконанні зобов`язань сторона зобов`язана сплатити штрафні санкції та відшкодувати збитки, спричинені іншій стороні, в процесі виконання цього договору.

За порушення Замовником строків оплати за цим договором (окрім здійснення авансових платежів), останній зобов`язується сплатити Підряднику за кожний календарний день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє у період за який сплачується пеня від суми невиконаного грошового зобов`язання. Сплата стороною визначених цим договором штрафних санкцій і відшкодування в повному обсязі збитків не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за цим договором (п. п. 8.5, 8.6 договору).

Договір вступає в силу з дати його підписання Сторонами і діє до повного виконання взятих ними на себе зобов`язань. Договір вважається виконаним після виконання робіт та закінчення всіх взаєморозрахунків між Сторонами за Договором (п. 11.1 договору).

Згідно з актами приймання виконаних робіт за червень 2024 (форми КБ-2в) від 30.06.2024 було виконано будівельні роботи, відповідно, на об`єкті ТП 10/0,4 кВ на суму 32514,88 грн, на об`єкті ЛЕП-10кВ-на суму 63716,60 грн та відповідно до акта вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт від 30.06.2024 вартість устаткування склала 271343,95 грн.

Відповідно до зазначених актів та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2024 року (форма КБ-3) від 30.06.2024 відповідачем було виконано, а позивачем прийнято роботи згідно договору підряду № 153 від 02.11.2022 з виконання на загальну суму 367575,43 грн.

Договір, акти виконаних робіт, акт вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт, довідка про вартість виконаних робіт містять підписи представників сторін, скріплені відтисками печаток.

Згідно із банківської виписки по рахунку, відповідач 06.11.2022 сплатив позивачу 287000,00 грн як аванс за будівельно - монтажні роботи по договору підряду №153 від 02.11.2022.

Оскільки відповідач не повністю оплатив роботи згідно договору підряду №153 від 02.11.2022, позивач просить стягнути з відповідача 80575,43 грн основного боргу; 22718,69 грн пені; 12854,87 грн інфляційних втрат; 3 824,68 грн 3% річних.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Згідно зі ст. ст. 15 і 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 ЦК України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли із договору підряду.

Так, 02.11.2022 між позивачем як замовником та відповідачем як підрядником укладено договір підряду №153 на виконання монтажних робіт, за умовами якого підрядник зобов`язується виконати електромонтажні роботи: "Реконструкція зовнішніх електричних мереж від ПЛ-10 кВЛ-105 ПС 35/10 кВ "Кренцилів" для приєднання багатоквартирного житлового будинку по вул. Курортна, 34А в смт. Сатанів Хмельницького району Хмельницької області" згідно наданої та затвердженої замовником проектно-кошторисної документації, на визначеному ним об`єкті, та передати виконані роботи замовнику згідно акту прийому-передачі виконаних робіт, а Замовник в свою чергу зобов`язується прийняти закінчені роботи та оплатити їх відповідно умов цього Договору.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

У ст. 854 ЦК України зазначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання договору підряду №153 від 02.11.2022, позивач виконав, а відповідач прийняв будівельно - монтажні роботи на загальну суму 367575,43 грн, що підтверджується складеними та підписаними сторонами актами приймання виконаних робіт за червень 2024 (форми КБ-2в) від 30.06.2024 відповідно на суми 32514,88 грн та 63716,60 грн, актом вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт від 30.06.2024 вартість устаткування склала 271343,95 грн та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за червень 2024 року (форма КБ-3) від 30.06.2024 на суму 367575,43 грн.

Натомість, відповідачем було сплачено лише 287000,00 грн авансового платежу, що підтверджується випискою з банківського рахунку від 06.11.2022. Решту вартості прийнятих відповідно актів виконаних позивачем робіт відповідач не оплатив, утворивши заборгованість в сумі 80575,43 грн.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором (ст. 612 ЦК України).

Доказів про сплату вказаної вище суми заборгованості та доказів, які б її спростовували, суду не подано.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 80575,43 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати робіт, позивач заявив до стягнення 3824,68 грн 3% річних за період з 08.07.2024 по 05.02.2026, 12854,87 грн інфляційних втрат за період з липня 2024 по грудень 2025 та 22718,69 грн пені за період 08.07.2024 - 08.07.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 20.08.2025 у справі №910/15292/24). Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанови Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18, 27.08.2025 у справі №920/1114/24).

Суд, перевіривши з використанням ІПС "Законодавство" розрахунок нарахованих 3% річних та інфляційні втрат за заявлені періоди, зазначає, що розрахунки відповідних нарахувань проведено правомірно в можливих межах, тому вимоги про стягнення 3824,68 грн 3% річних та 12854,87 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Контрозрахунку 3% річних, інфляційних втрат та доказів, які би спростовували відповідні нарахування суду не подано.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. ст. 546, 548 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

У статті 549 ЦК України зазначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання ( ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Частину третю статті 549 ЦК України згідно із Законом № 4196-IX від 09.01.2025 "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" (набрав чинності 28.02.2025, введено в дію 28.08.2025) доповнено абзацом другим:" Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторонами у п. 8.5 договору підряду №153 від 02.11.2022 узгоджено, що за порушення замовником строків оплати за договором (окрім здійснення авансових платежів), останній зобов`язується сплатити підряднику за кожний календарний день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє у період за який сплачується пеня від суми невиконаного грошового зобов`язання.

Судом враховується, що у період виникнення спірних правовідносин між сторонами, зокрема щодо обов`язку сплатити вартість виконаних робіт, права нарахування штрафних санкцій, 3% річних, інфляційних втрат діяли норми Господарського кодексу України (далі - ГК України) (визнано таким, що втратив чинність, з дня введення в дію Закону № 4196-IX від 09.01.2025 - введено в дію 28.08.2025).

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Положеннями ч. 6. ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 жовтня 2024 року у справі № 911/952/22 застосування в тексті господарського договору формулювання "за кожен день прострочення" не можна вважати встановленням іншого, ніж визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України, строку нарахування штрафних санкцій (зокрема, пені). У разі використання в договорі лише формулювання про нарахування пені "за кожен день прострочення" за відсутності застережень про період чи строк, за який нараховується пеня, таке нарахування припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України.

З позову слідує, що позивач нарахував відповідачу до стягнення 22718,69 грн пені за період 08.07.2024 - 08.07.2025.

Однак, враховуючи вищезазначене, з огляду на приписи ст. ст. 854, 879 ЦК України, прийняття відповідачем робіт 30.06.2024, в силу положень ст. 232 ГК України позивач вправі нарахувати пеню з 01.07.2024 до 01.01.2025.

Зважаючи на наведене вище, суд, проаналізувавши та перевіривши з допомогою ІПС "Законодавство" розрахунок пені, наданий позивачем, визначений період нарахування пені, враховуючи положення ст. 14 ГПК України, зазначає, що обґрунтованим є нарахування пені в сумі 10232,80 грн за період 08.07.2024 (визначено позивачем як початок нарахування) - 01.01.2025. Вимоги щодо стягнення решти пені - в сумі 12485,89 грн є безпідставними та необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині стягнення 80575,43 грн основного боргу, 3824,68 грн 3% річних, 12854,87 грн інфляційних втрат, 10232,80 грн пені. В позові про стягнення 12485,89 грн пені суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам (з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", оскільки позов подано в електронній формі).

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Буд Енерго Сервіс" до приватного акціонерного товариства "Об`єднання "Прогрес" про стягнення 119973,67 грн заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Об`єднання "Прогрес" (Хмельницька обл., м. Славута, вул. Привокзальна, буд. 66, код 03587448) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Буд Енерго Сервіс" (м. Вінниця, вул. Енергетична, буд. 7, код 38717296) 80575,43 грн (вісімдесят тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень 43 коп.) основного боргу, 3824,68 грн (три тисячі вісімсот двадцять чотири гривні 68 коп.) 3% річних, 12854,87 грн (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири гривні 87 коп.) інфляційних втрат, 10232,80 грн (десять тисяч двісті тридцять дві гривні 80 коп) пені, 2385,32 грн (дві тисячі триста вісімдесят п`ять гривень 32 коп.) витрат на оплату судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя В.В. Виноградова