ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" березня 2026 р. Справа № 916/167/26
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши справу,

за позовом: Фізичної особи-підприємця Іріхова Ібраїма Мустафайовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПОРТБРОК УКРАЇНА" (65058, м. Одеса, вул. Армійська, 18А; ),

про стягнення 154850,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Іріхов Ібраїм Мустафайович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПОРТБРОК УКРАЇНА" про стягнення суми заборгованості за перевезення у розмірі 154850,00 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2025 справу № 916/167/26 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.

Ухвалою від 26.01.2026 суд відкрив провадження у справі № 916/167/26, ухвалено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Приписами ст. 12 Закону України Про судоустрій та статус суддів та ст. 10 ГПК України встановлено, що судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст. 1 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної, що набрав чинності 16.07.2019, встановлено, що єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Статус української мови як єдиної державної мови зумовлений державотворчим самовизначенням української нації. Державний статус української мови є невіддільним елементом конституційного ладу України як унітарної держави. Статус української мови як єдиної державної мови в Україні визначається виключно Конституцією України. Порядок функціонування і застосування державної мови визначається виключно законом.

Частинами 1, 6 ст. 13 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної визначено, що мовою нормативно-правових актів і актів індивідуальної дії, діловодства і документообігу органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування є державна мова. Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до ст. 14 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України Про судоустрій і статус суддів. Суди ухвалюють рішення та оприлюднюють їх державною мовою у порядку, встановленому законом. Текст судового рішення складається з урахуванням стандартів державної мови.

Матеріали справи свідчать, що позовна заява складена українською мовою. Водночас деякі додатки (письмові докази), які за формою є документами правового характеру та посвідчують обставини виникнення спірних правовідносин, зокрема копії накладної (CMR) (т.1, а.с. 18) та документ про здійснення платежу (т.1, а.с. 19) складені іноземною мовою та подані без перекладу на українську мову.

Наказом Державної судової адміністрації України № 814 від 20.08.2019 з метою вдосконалення порядку ведення діловодства в місцевих та апеляційних судах України затверджено Інструкцію з діловодства в місцевих та апеляційних судах України.

Так, статтею 1 вказаної Інструкції визначено, що вхідна кореспонденція це документи, а також судові справи й матеріали, що надходять до суду. Статтею 8 Інструкції передбачено, що у діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 34 Закону України Про нотаріат нотаріуси засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу.

Відповідно до ст. 79 Закону України Про нотаріат від 02 вересня 1993 року, нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Відповідно до пункту 7 глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у разі якщо документи, що посвідчуються, видаються або засвідчуються, викладені на двох і більше окремих аркушах, вони повинні бути з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення їх цілісності, із зазначенням кількості прошитих (прошнурованих), пронумерованих і скріплених аркушів, з проставлянням підпису та печатки нотаріуса.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги положення ч. 1 ст. 10 ГПК України та ч. 1 ст. 12 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд зауважує, що докази надані до позовної заяви повинні бути викладені державною (українською) мовою.

З метою дотримання вимог статті 10 Конституції України, статті 14 Закону України Про забезпечення функціонування української мови як державної, статті 12 Закону України Про судоустрій і статус суддів, статті 10 Господарського процесуального кодексу України, а також з метою встановлення дійсного змісту письмових доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку, що додані до позовної заяви додатки необхідно перекласти на державну мову та засвідчити вірність перекладу цих документів нотаріально.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач можу подати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Матеріали справі свідчать, що 10.07.2024 між ТОВ «ІМПОРТБРОК УКРАЇНА» (експедитор) і ФОП Іріховим І.М. (перевізник) був укладений Договір № 1007 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору перевізник зобов`язується за плату та за рахунок експедитора здійснити міжнародні експрес перевезення та/або експрес перевезення в межах України та надати комплекс інших послуг, пов`язаних із перевезенням відправлення, а експедитор зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених Договором.

Відповідно до умов п. 8.1. Договору він набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2024. Цей Договіp подовжується автоматично на кожен наступний календарний рік, якщо жодна з Cтоpін не повідомить іншу в письмовому вигляді про своє pішення не подовжувати Договіp за один (1) місяць до закінчення його дії.

Надалі 10.11.2025 між сторонами Договору була оформлена Заявка до договору № 1007 від 10.07.2024 на міжнародні перевезення № 1011.

Таким чином, станом на час оформлення Заявки на перевезення № 1011 від 10.11.2025 Договір був чинним, письмове повідомлення про відмову у продовженні Договору матеріали справи не містять.

Відповідно до умов п. 4.1. Договору за фактом наданих послуг Перевізник складає Акт про надання послуг та надсилає його Експедитору.

Суд звертає увагу позивача, що матеріали справи не містять Акту про надання послуг, як того вимагають умови п. 4.1. Договору.

За таких обставин, позивачу відповідно до умов п. 4.1 Договору необхідно надати до суду Акт про надання послуг.

Також позивач у позовній заяві зазначає, що послуга перевезення, за погодженим в Заявці маршрутом, була виконана належним чином, без будь-яких зауважень та застережень з боку вантажоодержувача і замовника перевезення. Вказану обставину підтверджує наявність відтиску печатки, іменного штампу та підпису відповідальної особи вантажоодержувача у графі 23 накладної CMR.

Суд звертає увагу позивача, що у графі 23 накладної CMR проставлена дата 04.11.2025, а дата оформлення накладної CMR 11.11.2025.

За таких обставин, позивачу необхідно надати пояснення, яким чином вантаж було отримано 04.11.2025, тобто раніше ніж оформлена накладна CMR від 11.11.2025.

Суд також звертає увагу позивача, що у Заявці до договору № 1007 від 10.07.2024 на міжнародні перевезення № 1011 від 10.11.2025 в графі "Дата завантаження" міститься дата "11.11.2024", в той час як Заявка оформлена 10.11.2025.

За таких обставин, позивачу необхідно надати пояснення щодо різниці в датах завантаження вантажу та оформлення Заявки до договору № 1007 від 10.07.2024 на міжнародні перевезення № 1011 від 10.11.2025.

Також позивачем не надано доказів, які б підтверджували його доводи, що "11.11.2025 за митне оформлення вантажу, що перевозився у транспортному засобі д/н НОМЕР_2 було сплачено 100,00 євро".

За таких обставин, позивачу необхідно надати докази щодо понесення витрат у розмірі 100,00 євро за митне оформлення вантажу.

Відповідно до ч. 11 ст. 176 ГПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Таким чином, оскільки позовна заява подана з порушенням приписів ст. 164 ГПК України, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви фізичної особи-підприємця Іріхова Ібраїма Мустафайовича у справі № 916/167/26 без руху.

Керуючись ч. 2 ст. 164, ч. 11 ст. 176, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву фізичної особи-підприємця Іріхова Ібраїма Мустафайовича (Вх. № 180/26 від 21.01.2026) залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліку позовної заяви - не більше 5 днів з дня вручення цієї ухвали суду.

3. Повідомити фізичну особу-підприємця Іріхова Ібраїма Мустафайовича, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили відповідно до приписів ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню.

Ухвалу підписано 26.03.2026.

Суддя Нікітенко С.В.