ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

24 березня 2026 р. Справа № 902/1311/25

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Шарко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали у справі

за заявою: Акціонерного товариства "Одеснафтопродукт" (провулок 2-й Артилерійський, 6, м. Одеса, 65039; )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВНП" (вул. Київська, 64, с. Корделівка, Хмільницький р-н, Вінницька обл., 22445; )

про банкрутство

за участю :

від ТОВ "ДЛ Солюшн" : Міщенко А.Л. (в режимі відеоконференцзв`язку)

арбітражний керуючий Слободян В.М.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1311/25 за заявою АТ "Одеснафтопродукт" до ТОВ "ВНП" про банкрутство.

Ухвалою суду від 22.12.2025 року, серед іншого, відкрито провадження у справі №902/1311/25 про банкрутство ТОВ "ВНП". Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Слободяна В.М.. Призначено попереднє засідання у справі на 20.04.2026 року.

При цьому, 26.12.2025 року оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі № 902/1311/25 про банкрутство ТОВ "ВНП" та встановлено строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника: протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

20.01.2026 року до суду від ТОВ "ДЛ Солюшн" через систему "Електронний суд" надійшла заява б/н від 20.01.2026 року (вх. № 01-36/91/26) про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 206 844,29 грн у справі № 902/1311/25.

Ухвалою суду від 22.01.2026 року призначено заяву ТОВ "ДЛ Солюшн" б/н від 20.01.2026 року (вх. № 01-36/91/26) про визнання грошових вимог до боржника у справі №902/1311/25 до розгляду в судовому засіданні на 24.03.2026 р. о 10:30 год..

Також, ухвалою суду від 16.03.2026 року ухвалено забезпечити участь представника ТОВ "ДЛ Солюшн" адвоката Міщенка Андрія Леонідовича у судовому засіданні, яке призначено на 24.03.2026 р. о 10:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 902/1311/25, в приміщенні Господарського суду Вінницької області з використання підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

На визначену дату - 24.03.2026 року в судове засідання, яке проведено в режимі відеоконференції, з`явилися арбітражний керуючий Слободян В.М. та представник ТОВ "ДЛ Солюшн".

Також, судом встановлено, що 23.01.2026 року до суду від ТОВ "ВНП" через систему "Електронний суд" надійшло повідомлення б/н від 22.01.2026 року про розгляд грошових вимог ТОВ "ДЛ Солюшн" у справі № 902/1311/25.

Крім цього, 11.02.2026 року до суду від арбітражного керуючого Слободяна В.М. надійшли відомості розпорядника майна № 02-01/07 від 10.02.2026 року про розгляд грошових вимог кредиторів у справі № 902/1311/25.

Судом були оглянуті подані документи та долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні, представник ТОВ "ДЛ Солюшн" просив суд визнати та включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЛ Солюшн" до боржника.

Розпорядник майна визнав в повному обсязі заявлені ТОВ "ДЛ Солюшн" грошові вимоги та просив суд включити вказані вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, розглянувши заяву ТОВ "ДЛ Солюшн" про визнання грошових вимог до боржника, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановив наступне.

За змістом заяви ТОВ "ДЛ Солюшн" б/н від 20.01.2026 року, 23 липня 2024 року між ТОВ «ДЛС» (Постачальник) та ТОВ «ВНП» (Покупець) був укладений договір поставки №2434-ВН/24 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Сторони погодили, що в порядку і на умовах передбачених Договором Постачальник зобов`язується поставляти Товар у власність Покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати Товар на умовах, зазначених у цьому Договорі.

Згідно з п. 5.1.1 договору, Постачальник має право вимагати від Покупця оплати Товару в порядку та на умовах визначених у цьому Договорі, а Покупець, в свою чергу, зобов`язаний оплачувати Товар (п. 5.4.1 договору).

Положеннями п. 4.7 договору встановлено, що Поставка здійснюється на умовах відтермінування оплати за отриманий Товар. У випадках передбачених цим Договором, або за рішенням Постачальника Товар Покупцеві може відпускатись на умовах повної передоплати. У випадку, якщо дата оплати за Товар припадає на святковий або неробочий день (встановлений законодавством та з урахуванням роботи банківської системи в такі дні), вона автоматично переноситься на перший робочий банківський день.

Максимальний строк відтермінування оплати за тютюнові вироби, ТВЕН для системи IQOS, ТВЕН TEREA, ТВЕН PLOOM, ТВЕН для пристрою GLO складає чотирнадцять календарних днів, який обраховується з дати виписки видаткової накладної або видаткової накладної/товарно-транспортної накладної, або товарно-транспортної накладної Постачальником. День, наступний за днем виписки видаткової накладної або видаткової накладної/товарно-транспортної накладної, або товарно-транспортної накладної є першим днем при підрахунку строку, на який надано відстрочку. Останнім днем оплати є 14 календарний день (п. 4.15 договору у редакції Додаткової угоди від 23.07.2024 р.).

На виконання умов цього договору, Покупцю було поставлено Товар за наступними видатковими накладними/товарно-транспортними накладними :

1) № ЖТ24-000093591 від 07.11.2024 року - на суму 81 031,12 грн;

2) № ЖТ24-000093596 від 07.11.2024 року - на суму 33 034,85 грн;

3) № ВН24-000116268 від 08.11.2024 року - на суму 27 017,14 грн;

4) № ВН24-000116449 від 08.11.2024 року - на суму 14 587,54 грн;

5) № ЖТ24-000094036 від 08.11.2024 року - на суму 7 476,16 грн;

6) № ЖТ24-000094045 від 08.11.2024 року - на суму 6 172,80 грн;

7) № ЖТ24-000094060 від 08.11.2024 року - на суму 6 097,50 грн;

8) № ВН24-000116929 від 09.11.2024 року - на суму 11 427,10 грн;

9) № УМ24-000086814 від 09.11.2024 року - на суму 10 155,58 грн;

10) № УМ24-000086815 від 09.11.2024 року - на суму 9 602,26 грн (копії договору, додаткових угод та видаткових накладних додаються).

Проте, в порушення вимог, передбачених п. 1.1, п. 5.4.1 договору, Покупцем оплату поставленого Товару за відповідними видатковими накладними в повному обсязі у встановлений договором строк не було здійснено, та заборгованість за ними залишається у розмірі 206 602,05 грн.

У зв`язку з невиконанням Боржником зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором в добровільному порядку, 04.03.2025 р. ТОВ «ДЛС» звернулося до Господарського суду Вінницької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Боржника заборгованості (копія заяви додається).

06.03.2025 р. Господарським судом Вінницької області за результатом розгляду заяви ТОВ «ДЛС» про видачу судового наказу було видано судовий наказ по справі № 902/239/25 про стягнення з Боржника заборгованості в розмірі 206 602,05 грн та судового збору в розмірі 242,24 грн (копія судового наказу додається).

03.06.2025 р. ТОВ «ДЛС» було подано до Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - орган ДВС) на виконання судовий наказ по справі № 902/239/25 про стягнення з Боржника заборгованості в розмірі 206 602,05 грн та судового збору в розмірі 242,24 грн.

11.06.2025 було відкрите виконавче провадження № 78328397 (копія постанови про відкриття виконавчого провадження додається).

Разом з тим, стягнення боргу у вказаному вище виконавчому провадженні не здійснювалося.

При цьому, 08.01.2026 було зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання судових наказів у зв`язку з отриманням органом ДВС ухвали Господарського суду Вінницької області у справі № 902/1311/25 від 22.12.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ВНП».

Отже, станом на дату подання даної заяви, розмір вимог Кредитора до Боржника становить 206 602,05 грн основної заборгованості (без нарахування суми неустойки (штрафу, пені)) та 242,24 сплаченого судового збору за видачу судового наказу.

Також, у заяві повідомлено, що зазначені вимоги не забезпечені заставою майна Боржника та ТОВ «ДЛС» не є заінтересованою особою стосовно боржника.

На підставі викладеного, Заявник просить суд визнати та включити до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЛ Солюшн» до Боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВНП» в розмірі 212 169,09 грн, з яких: 206 602,05 грн основної заборгованості за договором поставки № 2434-ВН/24 від 23.07.2024 р.; 242,24 грн сплаченого судового збору за видачу судового наказу по справі №902/239/25; 5 324,80 грн сплаченого судового збору за звернення до суду з даною заявою.

Згідно відомостей розпорядника майна № 02-01/07 від 10.02.2026 року про розгляд грошових вимог кредиторів у справі № 902/1311/25, ознайомившись із поданою заявою та доказами доданими до заяви, щодо кредиторських вимог арбітражний керуючий (розпорядник майна) Слободян В. М. не заперечує та стосовно включення Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЛ Солюшн" до складу кредиторів ТОВ "ВНП", та внесення відповідної суми до реєстру вимог кредиторів в наступні черговості задоволення вимог кредиторів: 206 845,09 грн основного боргу - 4 черга задоволення вимог кредиторів; 5 324,00 грн судові витрати - 1 черга задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до повідомлення ТОВ "ВНП" б/н від 22.01.2026 року про розгляд грошових вимог ТОВ "ДЛ Солюшн" у справі № 902/1311/25, у межах зазначеного строку Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЛ Солюшн" подано заяву про грошові вимоги кредитора до боржника на загальну суму 212 169 грн 09 коп.

Вимоги кредитора на вказану суму підтвердженні рішенням суду, котре набрало законної сили, а отже дані вимоги мають преюдиційні обставини, котрі не заперечуються боржником.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 1 КУзПБ, грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно ч. 1 ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як вказувалось вище, 26.12.2025 року оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі № 902/1311/25 про банкрутство ТОВ "ВНП" та встановлено строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника: протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до матеріалів справи, заява ТОВ "ДЛ Солюшн" б/н від 20.01.2026 року про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/1311/25, надійшла до суду 20.01.2026 року за вх. № 01-36/91/26 (сформована в системі "Електронний суд" - 20.01.2026), тобто у межах визначеного ч. 1 ст. 45 КУзПБ строку на подання заяв з грошовими вимогами до боржника.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.07.2024 року у cправі № 910/1246/21, заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18);

- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);

- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18, від 01.03.2023 у справі №902/221/22);

- розглядаючи кредиторські вимоги, суд в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18).

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18).

Розглядаючи кредиторські вимоги, суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див.висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19, від 29.03.2021 у справі № 913/479/18, постанова Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 15.03.2023 у справі № 904/10560/17).

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 23.07.2024 року між ТОВ «ДЛ Солюшн» (Постачальник) та ТОВ «ВНП» (Покупець) був укладений договір поставки № 2434-ВН/24, згідно умов якого, Постачальником поставлено Покупцеві товар на загальну суму 206 602,05 грн, що підтверджується описаними вище видатковими накладними/ товарно-транспортними накладними.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Разом з цим, судом встановлено, що 06.03.2025 р. Господарським судом Вінницької області було судовий наказ по справі № 902/239/25 (копія наявна у справі), яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВНП" (вул. Київська, 64, с. Корделівка, Хмільницький р-н., Вінницька обл., 22445, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЛ СОЛЮШН" (вул. Набережно-Хрещатицька, 13/5, м. Київ, 04070, ) 206 602,05 грн - основного боргу та 242,24 грн - вират на сплату судового збору.

Слід зазначити, що на даному судовому наказі наявна відмітка про набрання ним законної сили 02.04.2025 року.

Водночас, із змісту згаданого вище судового наказу вбачається, що предметом заяви про видачу судового наказу є вимога про стягнення заборгованості у розмірі 206 602,05 грн за неналежне виконання договору поставки № 2434-ВН/24 від 23.07.2024 та додаткової угоди до нього від 23.07.2024, укладеного між ТОВ "ДЛ СОЛЮШН" та ТОВ "ВНП".

При цьому, судом встановлено, що 11.06.2025 року головним державним виконавцем Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Злотник А.С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 78328397 з примусового виконання судового наказу № 902/239/25 від 06.03.2025 року.

Однак, 08.01.2026 року головним державним виконавцем Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Злотник А.С. було прийнято постанову про зупинення вчинення виконавчих дій (ВП № 78328397) при примусовому виконанні судового наказу № 902/239/25 від 06.03.2025 року.

Разом з цим, Заявником у заяві повідомлено, що стягнення боргу у вказаному вище виконавчому провадженні не здійснювалося (доказів протилежного матеріали справи не містять).

Принагідно, суд зважає на те, що згідно п. 4 ч. 1, ч. 5 ст. 232 ГПК України, судовими рішеннями є судові накази.

У випадках, передбачених цим Кодексом або Кодексом України з процедур банкрутства, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали, прийняттям постанови чи видачею судового наказу.

Отже, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені Заявником до визнання 206 602,05 грн основної заборгованості за договором поставки № 2434-ВН/24 від 23.07.2024 р. та 242,24 грн сплаченого судового збору за видачу судового наказу по справі № 902/239/25, підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені ТОВ "ДЛ Солюшн" грошові вимоги до Боржника у цій справі в розмірі 206 844,29 грн (206 602,05 грн + 242,24 грн), підтверджуються наявними у справі доказами, зокрема, зазначеним вище судовим наказом № 902/239/25 від 06.03.2025 року, а отже підлягають визнанню.

Згідно ч. 6 ст. 45 КУзПБ, заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 64 КУзПБ, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому: у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді, які понесені і не сплачені до відкриття ліквідаційної процедури; у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви ТОВ "ДЛ Солюшн" б/н від 20.01.2026 року (вх. № 01-36/91/26) про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/1311/25 в повному обсязі, з мотивів наведених вище та визнання грошових вимог в розмірі 206 844,29 грн, з віднесенням їх до четвертої черги задоволення вимог кредиторів згідно положень ст. 64 КУзПБ.

Також, підлягають визнанню вимоги кредитора у розмірі 5 324,80 грн - судового збору за подання заяви про визнання грошових вимог до боржника.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 18, 42, 73-79, 86, 232-236, 242, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити заяву ТОВ "ДЛ Солюшн" б/н від 20.01.2026 року (вх. № 01-36/91/26) про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/1311/25, повністю.

2. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЛ Солюшн" (вул. Набережно-Хрещатицька 13/5, м. Київ, 04070; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВНП" (вул. Київська, 64, с. Корделівка, Хмільницький р-н, Вінницька обл., 22445; ) в розмірі 206 844,29 грн (четверта черга задоволення); а також 5 324,80 грн судового збору за подання заяви про визнання кредитором у справі № 902/1311/25 (перша черга задоволення).

3. Арбітражному керуючому (розпоряднику майна) Слободяну В.М. внести відповідні кредиторські вимоги до реєстру вимог кредиторів ТОВ "ВНП" у справі №902/1311/25.

4. Копію ухвали направити учасникам справи до електронних кабінетів ЄСІТС та на відомі суду електронні адреси: АТ "Одеснафтопродукт" - ; представнику АТ "Одеснафтопродукт" Кутяєву Г.Г. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ТОВ "ВНП" - , ; арбітражному керуючому Слободяну В.М. - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ТОВ "Житомиренерго" - ; представникам ТОВ "Житомиренерго" Джумайлу М.Д. - ІНФОРМАЦІЯ_3 , адвокату Кваші І.В. - ІНФОРМАЦІЯ_4 ; Управлінню поліції охорони в Житомирській області - ; ТОВ "Дніпроенергозбут" - ; ТОВ "ДЛ Солюшн" - , представнику ТОВ ДЛ Солюшн" адвокату Міщенку А.Л. - ІНФОРМАЦІЯ_5

Згідно ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.: 1 - до справи.