ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4000/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Задорожний К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 16);
до Саргсян Анжели ( АДРЕСА_1 ),
про зобов`язання звільнення та повернення нежитлових приміщень підвалу
за участю представників:

позивача - Мамалуй М.О.;

відповідач - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Саргсян Анжели, с. Ріпки, в якому просить суд звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради нежитлові приміщення підвалу № I, 1-:-4 загальною площею 70,9 кв.м. в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили. Також просить суд покласти на відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу, відповідно до ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 календарних днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

Відповідно до довідки з ЄДРЮО та ФОП, 17.08.2021 ФОП Саргсян Анжела було припинено. Номер запису: 001009504. Підстава: власне рішення

У Постанові від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18, Верховний Суд наголосив, що за змістом ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ч. 8 ст. 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-ІУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона, як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що спори, які виникли з господарського договору, стороною якого є ФОП, належать до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу, як ФОП - не припинились.

Положеннями ч. 3 ст. 27 ГПК України встановлено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Ч. 6 ст. 5 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Судом, у відповідності до ч. 6 ст. 176 ГПК України, з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки, зроблено запит до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області.

Відповідно до відповіді ГУ ДМС у Харківській області, станом на 21.01.2026 за відомчою інформаційною системою ДМС, інформація про зареєстроване місце проживання Саргсян Анжели, РНОКПП НОМЕР_1 , відсутня (вх. № 1826).

З метою належного повідомлення відповідачки про розгляд даного спору Господарським судом Харківської області, суд ухвалою від 22.01.2026 перейшов до розгляду даного спору за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі.

На сайті Господарського суду Харківської області було оприлюднене повідомлення щодо розгляду позову Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків, до Саргсян Анжели про зобов`язання звільнення та повернення нежитлових приміщень підвалу, з метою надання відповідачці можливості скористатись своїм правом участі у розгляді даного спору та подання відзиву на позов.

Натомість, відповідачка правом на участь у розгляді даного спору не скористалась.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відтак, в силу п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно частин 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі №922/2559/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Процесуальний рух справи висвітлено також у відповідних ухвалах господарського суду.

Представниця позивача у судовому засіданні 18.03.2026 позов підтримала, наполягала на його задоволенні.

Оскільки відповідачка відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надала, заяв та клопотань від неї не надходило, враховуючи сплив процесуального строку, встановленого для розгляду справи, та те, що судом здійснено всіх необхідних заходів з метою належного повідомлення Саргсян Анжели про її право взяти участь у розгляді даного спору, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Присутня в судовому засіданні представниця позивача погодилася з тим, що судом досліджено всі докази, які надано до матеріалів справи у відповідності до ст. 74 ГПК України.

У судовому засіданні 18.03.2026, відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представниці позивача, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

12 липня 2017 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Саргсян Анжелою (відповідачка, орендар) був укладений договір оренди № 4174.

Предметом зазначеного договору, відповідно до п. 1.1 є строкове платне користування майном, яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова

На виконання умов укладеного договору, 12.07.2017 позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв в оренду нежитлові приміщення підвалу № I, 1-:-4 загальною площею 70,9 кв.м. в житловому будинку, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, 15-А, літ. «А-16», що підтверджується актом приймання-передачі від 12.07.2017.

За умовами п.1.2 договору майно передається в оренду під перукарню.

Відповідно до п. 2.1 договору набуття відповідачем права користування майном настає після підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

У п. 2.3 договору сторони погодили, що у разі припинення цього договору відповідач зобов`язаний повернути позивачу майно у стані, не гіршому, ніж воно було одержане, з урахуванням нормального зносу, згідно з актом приймання-передачі в термін, що зазначений у листі про не пролонгацію, рішенні суду чи визначений за згодою сторін. Майно вважається поверненим позивачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відповідачка взяла на себе зобов`язання у разі припинення або розірвання договору повернути позивачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати позивачу збитки в разу погіршення стану орендованого майна чи його втрати (повної або часткової) з вини відповідача (п. 4.14 договору).

Цей договір діє до 12.06.2020, у разі відсутності заяви орендаря, орендодавця та балансоутримувача про припинення або зміну договору протягом 30 днів після закінчення його строку, договір вважається продовженим на той самий термін на тих самих умовах (п.10.1, п.10.5 договору).

В подальшому між сторонами неодноразово укладались додаткові угоди.

17.09.2025 на підставі наказу № 847 прийнято рішення про припинення договору оренди № 4174 від 12.07.2017, укладеного між сторонами даного спору, з 17.08.2021.

Незважаючи на припинення дії договору оренди, відповідачка майно позивачу не повернула.

Відповідачкою протилежного суду не доведено та матеріали справи не містять доказів повернення Саргсян Анжелою спірного майна позивачу.

За наявності вказаних обставин, позивач вважає, що в нього виникли підстави для зобов`язання відповідачки звільнити та повернути орендовані нею нежитлові приміщення, у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст.11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач зобов`язання за договором виконав належним чином та передав відповідачу в оренду майно, що підтверджується актом приймання-передачі від 12.07.2017.

П. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ № 157-ІХ "Про оренду державного та комунального майна" договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Договір в порядку, передбаченому ч.1 ст.18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" продовжений не був.

В матеріалах справи докази протилежного відсутні.

Як вже було встановлено судом, відповідачка взяла на себе зобов`язання (п. 2.3 договору) у разі припинення цього договору повернути позивачу майно у стані, не гіршому, ніж воно було одержане, з урахуванням нормального зносу, згідно з актом приймання-передачі в термін, що зазначений у листі про не пролонгацію, рішенні суду чи визначений за згодою сторін.

Аналогічний обов`язок відповідача визначений і у п. 4.14 договору.

У разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний негайно повернути орендодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено договором (ч. 1 ст. 785 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Відповідачка вимоги позивача не спростувала, належних та допустимих доказів, які свідчать про належне виконання своїх зобов`язань за договором щодо звільнення та повернення орендованого майна суду не надала, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що у зв`язку із припиненням договору, у відповідачки виник обов`язок звільнити та повернути позивачу нежитлову будівлю за договором, протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

Суд зазначає, що на теперішній час об`єкт оренди відповідачкою не звільнено та не передано Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, що призводить до неможливості власника розпоряджатися своїм майном.

За приписами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, у тому числі це стосується і нерухомого майна; право власності набувається у порядку, визначеному законом; ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачка у встановленому порядку доводи позивача не спростувала, в матеріалах справи такі докази також відсутні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо звільнення та повернення відповідачкою позивачу орендованої нежитлової будівлі, є обґрунтованими та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позов є таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на відповідачку.

Керуючись ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 177, 183, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; відомості про дату народження відсутні) звільнити та повернути Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; ) нежитлові приміщення підвалу № I, 1-:-4 загальною площею 70,9 кв.м. в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , протягом трьох робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; відомості про дату народження відсутні) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; ) - 2 422, 40 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (адреса: 61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; );

Відповідачка - Саргсян Анжела ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено 25.03.2026

СуддяР.М. Аюпова

справа № 922/4000/25