ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"24" березня 2026 р. м. Київ Справа № 911/282/26

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом Приватного підприємства Інвестиційна компанія ПЛУТОС

03164, Київська область, місто Київ, вулиця Булаховського, будинок 30-А,

до Товариства з обмеженою відповідальністю ДІКСІ ЦЕНТР

03151, Київська область, місто Київ, вулиця Ушинського, будинок 40,

про стягнення 612000,00 грн

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №8822/26 від 02.02.2026) Приватного підприємства Інвестиційна компанія ПЛУТОС до Товариства з обмеженою відповідальністю ДІКСІ ЦЕНТР про стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення його повернення за період з квітня 2020 року по грудень 2025 року у сумі 612000,00 грн.

У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСІ-ЦЕНТР" надійшла заява про повернення позовної заяви без розгляду (вх. № 1965/2026 від 04.02.2026).

Щодо позовної заяви (вх. №8822/26 від 02.02.2026), суд зазначає таке.

Судом перевірено позовну заяву і додані до неї документи на відповідність вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України та встановлена їх невідповідність вимогам пункту 8 частини 3 статті 162 та пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами пункту 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Позивачем вказаний перелік документів, які він подає разом позовною заявою, однак, фактично, з позовом не було надано додатків до позовної заяви про які позивач зазначає у позовній заяві, а саме: докази сплати судового збору, копії договору оренди 08/2019 від 01.04.2019, копії акту приймання-передачі приміщення від 01.04.2019 до договору оренди 08/2019 від 01.04.2019, про що складено акт Канцелярії Господарського суду Київської області № 07-13/8/2026 від 02.02.2026.

Також відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частинами 1-3 статті 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2026 рік установлено, що у 2026 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить з 1 січня 2026 року 3328,00 грн.

З огляду на ціну позову, що визначена позивачем (612000,00 грн), розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання до суду цього позову, складає 7344,00 грн, з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8 (оскільки позов подано через підсистему ЄСІТС Електронний суд), однак, у долучених до позовної заяви документах докази сплати судового збору позивачем відсутні.

На підставі викладених вище вимог законодавства, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху за такими недоліками позовної заяви: не надано додатків до позовної заяви, які вказані позивачем, не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Способом усунення вказаних недоліків визначається: надати додатки до позовної заяви, за переліком, що вказаний у тексті позовної заяви, надати суду докази сплати судового збору у розмірі 7344,00 грн і докази надіслання копій цих додатків до позовної заяви, за переліком, що вказаний у тексті позовної заяви та доказів сплати судового збору відповідачу.

Одночасно, суд роз`яснив позивачу, що відповідно до частини 3 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, проте, згідно з частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Щодо заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІКСІ-ЦЕНТР" про повернення позовної заяви без розгляду (вх. № 1965/2026 від 04.02.2026), суд зазначає таке.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на те, що 09.01.2024 Господарським судом Київської області за результатами розгляду справи № 911/942/23 за позовом Приватного підприємства Інвестиційна компанія ПЛУТОС до Товариства з обмеженою відповідальністю ДІКСІ-ЦЕНТР про стягнення 292500,00 грн за договором оренди від 01.04.2019 № 08/2019 ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог у сумі 9000,00 грн.

Під час розгляду вказаної справи судом було встановлено, що договір оренди від 01.04.2019 № 08/2019 за своєю правовою природою є договором піднайму та має похідний характер від договору оренди від 01.01.2017 № 01/2017, укладеного між ПАТ Укрсервісбудматеріали (власник приміщень) та Приватним підприємством Інвестиційна компанія ПЛУТОС. Як встановлено судом у справі № 911/942/23, зазначений договір оренди від 01.01.2017 № 01/2017 припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, а саме: 29.12.2019.

Відповідно до частини першої статті 774 Цивільного кодексу України строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. Таким чином, після припинення договору найму від 01.01.2017 № 01/2017 у позивача за первісним позовом були відсутні правові підстави для передачі спірного приміщення у піднайм відповідачу після 29.12.2019.

З огляду на наведене, а також враховуючи встановлені судом у справі № 911/942/23 обставини щодо відсутності у позивача після 29.12.2019 прав володіння, користування та розпорядження об`єктом оренди (піднайму) на належній правовій підставі, відповідач вважає, що у нього відсутній обов`язок зі сплати орендної плати за період після зазначеної дати.

Посилаючись на викладені обставини, відповідач заявляє про повернення позовної заяви та доданих до неї документів без розгляду у порядку, передбаченому пунктом 5 частини 5 статті 174 Господарським процесуальним кодексом України.

За результатами оцінки доводів заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ДІКСІ-ЦЕНТР про повернення позовної заяви без розгляду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суд повертає позовну заяву лише у випадках, прямо передбачених законом, зокрема якщо позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 162, 164, 172 цього Кодексу, та такі недоліки не усунуто у встановлений судом строк, або за наявності інших визначених процесуальних підстав.

Разом із тим, доводи відповідача ґрунтуються виключно на його правовій позиції щодо відсутності у позивача матеріально-правових підстав для заявлення позовних вимог у зв`язку з припиненням основного договору оренди та застосуванням положень статті 774 Цивільного кодексу України.

Зазначені обставини стосуються суті спору та підлягають оцінці судом під час розгляду справи по суті, а не на стадії вирішення питання про прийняття позовної заяви або її повернення.

Наявність судового рішення у справі № 911/942/23 також не є самостійною процесуальною підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Так, питання щодо правових наслідків такого рішення, у тому числі з огляду на приписи статті 75 Господарського процесуального кодексу України щодо встановлених судом обставин, може бути предметом оцінки суду під час розгляду даної справи по суті.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ДІКСІ-ЦЕНТР про повернення позовної заяви без розгляду (вх. № 1965/2026 від 04.02.2026).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.02.2026 позовну заяву (вх. №8822/26 від 02.02.2026) Приватного підприємства Інвестиційна компанія ПЛУТОС до Товариства з обмеженою відповідальністю ДІКСІ ЦЕНТР про стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення його повернення залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків.

У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшли заяви про усунення недоліків (вх. № 3324/2026 від 26.02.2026), (вх. №3331/2026 від 26.02.2026) у вказаних заявах міститься клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.

За результатом розгляду поданих позивачем заяв про усунення недоліків позовної заяви, суд зазначає таке.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.02.2026 позовну заяву (вх. №8822/26 від 02.02.2026) Приватного підприємства Інвестиційна компанія ПЛУТОС залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, зокрема, зобов`язано позивача надати докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

На виконання вимог зазначеної ухвали позивачем подано заяви про усунення недоліків (вх. № 3324/2026 від 26.02.2026), (вх. №3331/2026 від 26.02.2026), в яких, зокрема, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Оцінюючи зазначене клопотання, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору.

Разом з тим, обов`язок доведення обставин, що свідчать про неможливість сплати судового збору у встановленому розмірі, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

При вирішенні вказаного клопотання суд враховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.01.2026 у справі № 925/1293/19.

Зокрема, у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що формальний підхід до вирішення питання щодо звільнення або відстрочення сплати судового збору без належної оцінки майнового стану заявника може призвести до порушення права особи на доступ до суду.

Водночас наголошено, що застосування положень статті 8 Закону України Про судовий збір має здійснюватися з урахуванням конкретних обставин справи та на підставі належних і допустимих доказів, які підтверджують майновий стан особи.

Однак подані позивачем матеріали не містять належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного фінансового становища, які б свідчили про об`єктивну неможливість сплати судового збору у встановленому законом розмірі -7344,00 грн.

Наведені у клопотанні обставини самі по собі не підтверджують неможливість сплати судового збору, оскільки носять загальний характер та не підтверджені належними доказами.

Зокрема, позивачем не надано: фінансової звітності (балансу, звіту про фінансові результати), довідок про залишки коштів на рахунках, інших документів, які б свідчили про фактичну відсутність можливості сплати судового збору на момент звернення до суду.

Саме лише посилання на наявність заборгованості, збитковість діяльності чи значні витрати підприємства не є безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору без належного документального підтвердження таких обставин.

Отже, на відміну від обставин, які були предметом дослідження у справі № 925/1293/19, у даному випадку, позивачем не доведена наявність об`єктивних перешкод для сплати судового збору та наявності непосильної ставки судового збору у цьому провадженні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.

Відтак, позивачем не усунутий недолік позовної заяви - не надані докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, як це було визначено ухвалою суду від 13.02.2026.

Відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, така позовна заява повертається заявнику.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не усунуті недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, у зв`язку з чим позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. У задоволенні клопотання Приватного підприємства «Інвестиційна компанія «ПЛУТОС» про відстрочення сплати судового збору - відмовити повністю.

2. Позовну заяву з додатками (вх. №8822/26 від 02.02.2026) Приватного підприємства «Інвестиційна компанія «ПЛУТОС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІКСІ ЦЕНТР» про стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування приміщенням за час прострочення його повернення - повернути Приватному підприємству Інвестиційна компанія ПЛУТОС.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 24.03.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання.

Суддя С.О. Саванчук