ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/590/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А. ,

за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Хазова Т.М.

від відповідача: Мамедов А.В., ордер серія АМ №1132268 від 02.06.2025;

від третіх осіб на стороні позивача: не з`явилися;

від третьої особи на стороні відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства "АЛІСА ОІЛ", (м.Бердичів Бердичівського району Житомирської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Жерм" (с.Очеретянка Житомирського району Житомирської області)

за участю у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНЛ ЛОГІСТИК" (м.Бердичів, Бердичівський р-н, Житомирська обл.); та Приватного Акціонерного Товариства "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" (м.Київ),

та за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 (с.Топорище, Житомирський р-н, Житомирська обл.)

про стягнення 638 350,00грн.

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Приватне підприємство "АЛІСА ОІЛ" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом, у якому просить стягнути з Приватного підприємства "ЖЕРМ" на користь Приватного підприємства "АЛІСА ОІЛ" 638 350,00грн майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з яких: 542 100,00грн - вартість втраченого дизельного палива у кількості 13 000л та 96 250,00грн - втрачений прибуток з реалізації дизельного палива.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.11.2023 ТОВ "ДНЛ ЛОГІСТИК" надавало транспортні послуги по транспортуванню нафтопродуктів, а саме дизельного палива, яке було придбано позивачем у ТОВ "ДЮВАЛЬ КОМПАНІС". Відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №ДК11/21-006 від 21.11.2023 ТОВ "ДНЛ ЛОГІСТИК" отримало вантаж, дизельне паливо у кількості 30000л у м.Ізмаїл, замовником якого було ПП "АЛІСА ОІЛ". В ході дорожньо-транспортної пригоди напівпричіп - цистерна "BOLGAN CBA 39" державний номерний знак НОМЕР_1 (застрахований транспортний засіб, згідно з договором обов`язкового страхування відповідальності суб`єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків під час перевезення небезпечних вантажів №FO-01526358 від 13.04.2023) отримав значні механічні пошкодження цистерни та втратив частину палива, оскільки відбувся витік дизельного палива в кількості 13 кубів. Внаслідок вказаних подій позивачу було завдано майнової шкоди, яка складається з вартості втраченого дизельного палива у кількості 13000л та вартості втраченого прибутку, який ПП "АЛІСА ОІЛ" могло отримати з реалізації 13000л дизельного палива. Шкоду було завдано водієм, який перебував в трудових відносинах з відповідачем та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом. Таким чином, відповідно до ст.1172 ЦК України, шкоду повинен відшкодувати роботодавець (володілець майна) - ПП "ЖЕРМ".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 12.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 16.06.2025.

16.06.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання від 13.06.2025 про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача та відповідача (т.1, а.с.100-101).

Ухвалою суду від 16.06.2025, зокрема, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДНЛ ЛОГІСТИК" та Приватне Акціонерне Товариство "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС", а також на стороні відповідача: ОСОБА_1 ; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, по 10.08.2025 (включно); відкладено підготовче засідання на 04.08.2025.

У відзиві на позовну заяву відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення посилаючись на те, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, якщо згідно із Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження №14-80цс19). Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоду. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. Звертаючись з даним позовом позивач не врахував, що транспортний засіб DAF, моделі TE95XF, державний номерний знак НОМЕР_2 із напівпричіпом "Bodex" державний номерний знак НОМЕР_3 на момент ДТП був застрахований ПРАТ "СК "ПЕРША". Відповідач зазначає, що за наявності вини у ДТП, саме страхова компанія, а в разі її ліквідації МТСБУ, зобов`язана відшкодувати завдану шкоду у межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. До позовної заяви позивачем не долучено жодного доказу на підтвердження того, що останній звертався до страховика із заявою про страхове відшкодування, як і відсутні докази, на підтвердження того, в якому розмірі ліміт відповідальності страховика покриває заподіяну позивачу шкоду. Крім того, позивачем не подано доказів на підтвердження реального розміру завданої Позивачу майнової шкоди у розмірі 542 100,00грн - вартість втраченого дизельного палива у кількості 13 000 л. Додатки до позову не підтверджують чіткого розподілу палива по секціях цистерни, зокрема заповнення 5-ї секції на 13 000 л, а відповідно і втрати у зазначеному позивачем обсязі. Також відсутня схема місця ДТП, яка складається відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів ДТП затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р №1395, а відповідно не зафіксовано перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП, та втрати дизельного пального у розмірі 13 000л. Надані позивачем акти фіксації пошкодження майна (№1 від 23.11.2023. №2 від 30.11.2023. №3 від 27.12.2023. №4 від 16.02.2024) складені комісією ТОВ "ДНЛ Логістик" за участю представників ПП "Аліса ОІЛ" та інших осіб, зазначених в тому числі як свідки події, є неналежними доказами, в розумінні ст.76 ГПК України, через їх односторонній характер за участю пов`язаних осіб (ТОВ "ДНЛ Логістик" і ПП "Аліса ОІЛ" мають спільну адресу) та необ`єктивність. Позивач у своїй позовній заяві зазначив, розрахунок майнової шкоди - за втрачений прибуток з реалізації дизельного палива. Однак теоретична можливість одержання прибутку не може бути належним доказом вчинення збитків у вигляді упущеної вигоди. Сума збитків у вигляді упущеної вигоди, яку просить стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання такого прибутку та не підкріплена належними та допустимими доказами, наприклад, фінансових звітів, договорів реалізації або інших доказів, що підтверджують реальність такого доходу (т.1, а.с.142-145).

Ухвалою суду від 04.08.2026 продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено підготовче засідання на 23.09.2025.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву та зазначає, що ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Якщо шкоду було завдано водієм, який перебував у трудових відносинах та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, то він не відповідає за завдану шкоду. Шкоду повинен відшкодувати власником майна - роботодавець. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 25.11.2022 №646/3413/19; від 28.10.2022 №601/278/21; від 18.10.2022 №592/9529/21; від 10.08.2022 №635/6868/16-ц; від 05.07.2022 №511/323/19; від 02.06.2022 №395/223/21; від 26.01.2022 №206/1234/19. Також вказує, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. З приводу зауважень відповідача допустимості доказів в розумінні ст.76 ГПК України, а саме: актів фіксації пошкодження майна (№1 від 23.11.2023, №2 від 30.11.2023, №3 від 27.12.2023, №4 від 16.02.2024), які складені комісією ТОВ "ДНЛ Логістик" за участю представників ПП "Аліса ОІЛ" та інших осіб, зазначених в тому числі як свідки події, позивач зазначає, що подані докази є допустимими, належними та об`єктивними, такі докази підтверджують факт настання події, її причини та наслідки. Крім того, на думку позивача, долучені відповідачем нотаріально засвідчені пояснення, надані водіями, є недостовірними з ознаками неправдивих свідчень, тому не мають братися судом до уваги (т.1, а.с.175-182).

Ухвалою суду від 23.09.2025 відкладено підготовче засідання на 04.11.2025.

30.10.2025 надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач додатково наголошує, що непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоду. Також позивачем не надано доказів того, що розподілення дизельного пального між секціями автоцистерни відбулось саме в тих обсягах, про які зазначає позивач (т.1, а.с.219-226).

Ухвалою суду від 04.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/590/25 до судового розгляду по суті на 02.12.2025.

Ухвалою суду від 02.12.2025 відкладено розгляд справи по суті на 12.01.2026.

08.12.2025 через систему ЄСІТС від представника позивача надійшла заява про заміну відповідача Приватного підприємства "Жерм" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальність "Жерм" (т.1, а.с.247).

Ухвалою суду від 12.01.2026 заяву представника позивача від 08.12.2025 про заміну відповідача його правонаступником задоволено та відкладено розгляд справи по суті на 09.02.2026.

У судовому засіданні 09.02.2026 оголошено перерву до 09.03.2026, відповідно до ч.2 ст.216 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 09.03.2026 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив.

У судовому засіданні 09.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 23.03.2026.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

31.03.2023 між Приватним підприємством "Аліса ОІЛ" (замовник/ позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДНЛ Логістик" (перевізник/ третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача) укладено договір №1 про надання транспортних послуг (т.1, а.с.24-25), за умовами якого замовник доручає і надає для перевезення вантаж, а перевізник зобов`язується здійснити перевезення вантажу замовника автомобільним транспортом та надати інші транспортні послуги по перевезенню вантажів територією України та за її межами.

Відповідно до договору №1 про надання транспортних послуг від 31.03.2023, укладеного між позивачем та третьою особою, 22.11.2023 ТОВ "ДНЛ Логістик" надавало транспортні послуги по транспортуванню нафтопродуктів, а саме дизельного палива, яке було придбане ПП "Аліса ОІЛ" у ТОВ "ДЮВАЛЬ КОМПАНІ" на підставі договору поставки нафтопродуктів № 260623 Е-152 від 26.06.2023 (т.1, а.с.28-30).

Так, ТОВ ДЮВАЛЬ КОМПАНІ" для ПП "Аліса ОІЛ" 21.11.2023 було відвантажено 30000л дизельного палива, за ціною 34,75грн за 1л, разом на суму 1 251 000,00грн з урахуванням ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №ДК11/21-006 від 21.11.2023 (т.1, а.с.31).

Відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №ДК11/21-006 від 21.11.2023 ТОВ "ДНЛ ЛОГІСТИК" (автопідприємство) отримало вантаж, дизельне паливо у кількості 30000л. у м.Ізмаїл, замовником якого було ПП "АЛІСА ОІЛ", вантажовідправником ТОВ "ДЮВАЛЬ КОМПАНІ", та автомобілем марки Mercedes-Benz Actros 1842 державний номерний знак - НОМЕР_4 із напівпричіпом - цистерною "BOLGAN CBA 39" державний номерний знак - НОМЕР_1 , транспортувало його до пункту розвантаження Житомирська область, Бердичівський район на територію Семенівської сільської ради (т.1, а.с.32).

22.11.2023 року близько 08:40год. на автодорозі Т-0205 сполученням с.Кунка - с.Куна Гайсинського району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю трьох вантажних транспортних засобів.

Водій ОСОБА_1 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача), керуючи автомобілем DAF TE95XF державний номерний знак НОМЕР_5 з напівпричіпом Bodex державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись у попутному напрямку, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної швидкості, унаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz Actros 1842, державний номерний знак НОМЕР_4 з напівпричепом-цистерною ВOLGAN CВA 39, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ТОВ "ДНЛ Логістик" ОСОБА_2 , який зупинився в заторі перед виїздом на автодорогу М-12 (М-30).

У результаті удару автомобіль Mercedes-Benz Actros 1842, державний номерний знак НОМЕР_4 , був відкинутий уперед та зіткнувся з автомобілем Volvo, державний номерний знак НОМЕР_6 з напівпричепом Kogel державний номерний знак НОМЕР_7 , який перебував попереду.

Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортні засоби ТОВ "ДНЛ Логістик" та майно (дизельне паливо) ПП "Аліса ОІЛ".

23.11.2023 на підставі матеріалів дорожньо-транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження №0000463, проведено досудове розслідування та відповідно до постанови від 07.12.2023 кримінальне провадження було закрите у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення (т.1, а.с.42-43).

25.12.2023 складено протокол про адміністративне правопорушення серія ААД №396155 на ОСОБА_1 . Було встановлено, що транспортний засіб автомобіль марки DAF модель TE95XF, державний номерний знак НОМЕР_5 , який належить гр. ОСОБА_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом автомобілем марки Mercedes-Benz Actros 1842 державний номерний знак - НОМЕР_4 із напівпричіпом - цистерною "BOLGAN CBA 39" державний номерний знак - НОМЕР_1 , у наслідок чого два транспортних засоби отримали пошкодження. Водій ОСОБА_1 свою вину визнав (т.1, а.с.44).

Постановою Володар-Волинського районного суду Житомирської області від 20.02.2024р. у справі №276/279/24 ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності. На момент ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах та працював водієм у ПП "ЖЕРМ" (відповідач) (т.1, а.с.44 на звороті-45).

Позивач доводить, що в ході дорожньо-транспортної пригоди напівпричіп - цистерна "BOLGAN CBA 39" державний номерний знак - НОМЕР_1 , який перевозив дизельне паливо та отримав значні механічні пошкодження цистерни, втратив частину палива, оскільки відбувся витік дизельного палива в кількості 13 кубів, яке перебувало у 5 секції цистерни.

На місце дорожньо-транспортної пригоди прибули працівники ДСНС, які заборонили водію ТОВ "ДНЛ Логістик" здійснювати перекачку витікаючого дизельного палива з 5 секції до іншої, яка була поряд і порожня.

Згідно з договором обов`язкового страхування відповідальності суб`єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків під час перевезення небезпечних вантажів №FO-01526358 від 13.04.2023, який укладений між ПрАТ "Страхова компанія "ТАС" (страховик) та ТОВ "Захід Транс Ойл" (страхувальник) напівпричіп - цистерна "BOLGAN СВА 39" державний номерний знак - НОМЕР_1 , є застрахованим транспортним засобом, який буде здійснювати перевезення небезпечних вантажів (т.1, а.с.26-27).

Відповідно до п.1.1. договору, предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням страхувальником (перевізником) заподіяної ним шкоди життю, здоров`ю фізичних осіб, навколишньому природному середовищу, майну фізичних та юридичних осіб під час перевезення небезпечних вантажів. Страховим випадком є будь - яка подія під час перевезення небезпечних вантажів, внаслідок якої заподіяна шкода життю, здоров`ю фізичних осіб, навколишньому природному середовищу, майну фізичних та юридичних осіб і виникла цивільно-правова відповідальність щодо відшкодування цієї шкоди (п.1.13 договору №FO- 01526358 від 13.04.2023).

У зв`язку із обставинами, що склалися ТОВ "ДНЛ Логістик" (перевізник) за участі ПП "Аліса ОІЛ" створено комісію для проведення внутрішнього службового розслідування по встановленню обставин дорожньо-транспортної пригоди та причин втрати вантажу, який перевозився на замовлення позивача, про що видано відповідний наказ №2/П від 23.11.2023 (т.1, а.с.57 на звороті).

Згідно з наказом ТОВ "ДНЛ Логістик" № 1/П від 23.11.2023 року було створено комісію по фіксації факту пошкодження майна, за участі ПП "Аліса ОІЛ" (т.1, а.с.53).

Відповідно до змісту акту № 1 службового розслідування обставин та причин дорожньо-транспортної пригоди від 27.12.2023, комісією було встановлено відсутність у діях водія ТОВ "ДНЛ ЛОГІСТИК" та зокрема у діях ТОВ "ДНЛ ЛОГІСТИК" порушень (т.1, а.с.58-60).

Згідно з договором обов`язкового страхування відповідальності суб`єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків під час перевезення небезпечних вантажі №FO-01526358 від 13.04.2023 року, у зв`язку із заподіянням шкоди майну позивача під час перевезення небезпечних вантажів ТОВ "ДНЛ Логістик", відшкодування шкоди виникає лише у разі настання цивільно-правової відповідальності страхувальника щодо відшкодування цієї шкоди.

В даному випадку цивільно-правова відповідальність страхувальника відсутня.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.11.2023, з вини водія відповідача - ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом автомобілем марки DAF модель TE95XF, державний номерний знак НОМЕР_5 із напівпричіпом "Bodex" державний номерний знак НОМЕР_8 , що належить ОСОБА_3 , позивачу було завдано майнової шкоди у розмірі - 542 100,00грн, у зв`язку із втратою дизельного палива у кількості 13 000л. Крім того, оскільки позивач займається оптовою торгівлею пальним, у подальшому придбане дизельне паливо позивач планував реалізувати та отримати з реалізованого дизельного палива дохід. В середньому дохід в реалізованого палива складає від 15 до 20 відсотків, у склад яких входять витрати по транспортуванню та доставці пального. Після дорожньо-транспортної пригоди, у якій напівпричіп - цистерна "BOLGAN CBA 39" державний номерний знак - НОМЕР_1 отримала пошкодження, дизельне паливо, що залишилося в цистерні у кількості 17 000л., позивач вимушено перелив до іншого транспортного засобу ТОВ "ДНЛ ЛОГІСТИК", за що було сплачено додаткові кошти за надання транспортних послуг у розмірі 15 000,00грн, що підтверджується актом наданих послуг №187 від 27.11.2023 (т.1, а.с.38 на звороті).

Загальна вартість розрахунку втраченого прибутку, який позивач міг отримати з реалізації 13 000л. дизельного палива, яке було втрачено під час ДТП, з урахуванням витрат понесених на транспортування, складає - 96 250,00грн.

Таким чином, за посиланням позивача, відповідачем у наслідок дорожньо-транспортної пригоди було завдано майнової шкоди позивачу у розмірі - 638 350,00грн.

Позивачем на адресу відповідача, а також на адресу власника транспортного засобу, що спричинив ДТП, направлено претензію №6-06/24Ю від 26.06.2024 з вимогою відшкодувати завдану майнову шкоду протягом 5 днів (т.1, а.с.61-64).

У відповіді на претензію від 15.07.2024 адвокат відповідача зазначив, що у зв`язку із давністю події та об`ємом матеріалів, доданих до претензій, надати відповіді в обумовлений в претензії термін неможливо, та з проханням надати копії додаткових документів (т.1, а.с.65).

Враховуючи те, що відповідач не відшкодував завдану позивачу майнову шкоду, на підставі ст.1166 та ст.1172 ЦК України позивач просить стягнути з ТОВ "ЖЕРМ" 638350,00грн шкоди, що складається з вартості втраченого пального у кількості 13 000,00л на суму 542 100,00грн, вартості послуг з переливання залишків дизельного палива з пошкодженого напівпричіпа - цистерни в інший транспортний засіб у розмірі 15 000,00грн та вартості втраченого прибутку на суму 81250,00грн, у зв`язку із завданою працівником відповідача майновою шкодою.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Між сторонами виникли позадоговірні (деліктні) правовідносини з відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП транспортним засобом як джерелом підвищеної небезпеки, володільцем якого є відповідач, а також у зв`язку з діями його працівника під час виконання трудових обов`язків. Заявлені вимоги стосуються відшкодування майнової шкоди, упущеної вигоди та моральної шкоди.

Правило генерального делікту закріплено у статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас стаття 1187 ЦК України встановлює спеціальні правила відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом, і передбачає особливості суб`єктного складу відповідальних осіб: обов`язок відшкодування шкоди покладається на особу, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, та така відповідальність настає незалежно від її вини. Так, відповідно до частин 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відтак відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч.1 ст.1172 ЦК України).

Аналіз наведених положень статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави для висновку, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №426/16825/16-ц).

Відповідно до частини 1 статті 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2 статті 1192 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. За правилами статей 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює надані сторонами докази відповідно до статей 76-79, 86 ГПК України на підставі свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини належними та допустимими доказами.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

Згідно з ч.6 ст.75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Водночас правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду (ч.7 ст.75 ГПК України).

У постанові від 01.09.2020 у справі №907/29/19 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо.

З аналізу частини 6 статті 75 ГПК України слідує, що преюдиціальне значення надається виключно обставинам, встановленим вироком суду, серед яких можна виокремити обставини (факти) того, чи мали місце ці діяння та чи вчинені вони цією особою, а не правовій оцінці таких обставин, яка може полягати, зокрема, у висновках суду про те, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною або в наявності/відсутності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою.

Отже, постанова Володарсько-Волинського районного суду від 20.02.2024 у справі №276/279/24 має преюдиційне значення щодо факту вчинення водієм відповідача порушень Правил дорожнього руху та їх вчинення саме цією особою, однак не встановлює преюдиційно причинно-наслідкового зв`язку між діями інших учасників події та шкодою, заявленою у цьому спорі.

Відтак господарський суд у межах даної справи самостійно встановлює наявність чи відсутність підстав цивільно-правової відповідальності та оцінює докази щодо причинного зв`язку і розміру заявлених до стягнення сум.

В процесі розгляду справи встановлено, що відповідно до договору №1 про надання транспортних послуг від 31.03.2023, укладеного між ПП "Аліса ОІЛ" та ТОВ "ДНЛ Логістик", останнє 22.11.2023 надавало транспортні послуги по транспортуванню нафтопродуктів (дизельного палива), яке було придбане позивачем у ТОВ "ДЮВАЛЬ КОМПАНІ" відповідно до договору поставки нафтопродуктів № 260623 Е-152 від 26.06.2023.

Відповідно до видаткової накладної №ДК11/21-006 від 21.11.2023 ПП "Аліса ОІЛ" придбало у ТОВ "ДЮВАЛЬ КОМПАНІ" 30 000 л. дизельного палива, по ціні 34,75 грн. за 1 літер пального без урахування ПДВ, на суму 1 251 000,00грн з урахуванням ПДВ (т.1, а.с.31).

21.11.2023 ТОВ "ДНЛ Логістик" отримало вантаж, дизельне паливо у кількості 30 000 л. у м.Ізмаїл, замовником якого був позивач, вантажовідправником ТОВ "ДЮВАЛЬ КОМПАНІ", та автомобілем марки "MERCEDES - BENZ ACTROS 1842" державний номерний знак - НОМЕР_4 із напівпричіпом - цистерною "BOLGAN CBA 39" державний номерний знак - НОМЕР_1 , транспортувало його до пункту розвантаження Житомирська область, Бердичівський район на територію Семенівської сільської ради, що підтверджується товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів №ДК11/21-006 від 21.11.2023 (т.1, а.с.32).

Постановою Володарсько-Волинського районного суду від 20.02.2024 у адміністративній справі №276/279/24, яка набрала законної сили, встановлено порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху та причинний зв`язок між цим порушенням і настанням ДТП та її наслідками. Цією ж постановою встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із ПП "ЖЕРМ" на момент ДТП.

Напівпричіп - цистерна "BOLGAN CBA 39" державний номерний знак - НОМЕР_1 , це цистерна яка по технічним характеристикам складається з п`яти секцій, вмісткість п`ятої секції складає 13 000л, що вбачається з свідоцтва №5/1-3-121 про повірку автоцистерни №1475 (т.1, а.с.48).

На момент дорожньо-транспортної пригоди, цистерна перевозила дизельне паливо, три секції були заповнені, 1 секція заповнена на 10 000л., 3 секція на 7 000л., 5 секція на 13 000л. Остання секція, 5 секція, на яку прийшовся удар при зіткненні, була заповнена на 13 000л., від отриманих пошкоджень дизельне паливо у розмірі 13 000 л. вилилося на проїзну частину.

У відповіді, наданій ГУ ДСНС у Вінницькій області, від 13.08.2025 року вих. №47- 01-6475/47-52 на запит позивача, ГУ ДСНС у Вінницькій області повідомило наступне: "на пункт зв`язку 10 державної пожежно-рятувальної частини 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Вінницькій області (м.Ладижин) надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду на автошляху Т-02-05 за межами с.Кунка, Гайсинського району, Кунківська об`єднана територіальна громада. О 08 годині 45 хвилин на місце виклику було направлено перше відділення 10 ДПРЧ (м.Гайсин) на АЦ - 40 (131) 137 А д.н. АВ 130 Е та аварійно-рятувальне відділення 10 ДПРЧ (м.Гайсин) на автомобілі САРМ-Л д.н. АВ 137 Е у складі 8-ми чоловік особового складу. По прибутті на місце дорожньо-транспортної пригоди було встановлено, що вантажний автомобіль DAF д.н. НОМЕР_5 під керуванням громадянином ОСОБА_1 , 1967 року народження жителя АДРЕСА_1 ., допустив зіткнення з напівпричепом цистерною Mersedes ACROS д.н НОМЕР_4 , який стояв в колоні на узбіччі. Внаслідок чого відбулася розгерметизація цистерни, пошкодження запірної арматури та вилив 13 м3 дизельного палива на проїжджу частину дороги. Аварійно-рятувальне відділення до проведення аварійно-рятувальних робіт не залучалось. Першим відділенням на АЦ - 40 (131) 137 А д.н. АВ 130 Е було проведено оперативне розгортання з подачею ствола "Б" для змивання дизпалива з проїжджої частини автошляху, так як накласти бандаж на місце пошкодження цистерни щоб зупинити розлив було неможливо.

Згідно показів особового складу ДСНС України, який прибув на місце дорожньо-транспортної пригоди, пустої цистерни для переливу дизельного палива на місці надзвичайної події не було. Відповідно наказів про заборону або дозвіл по здійсненню переливу дизельного палива з пошкодженої цистерни не надавалось. Систему організації і зміст дій органів управління та підрозділів Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту під час ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, небезпечних подій та гасіння пожеж визначають Статут дій у надзвичайних ситуаціях органів управління та підрозділів Оперативно-рятувальної служби та Статут дій органів управління та підрозділів Оперативно-рятувальної служби під час гасіння пожеж затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26 квітня 2018 року №340 (із змінами і доповненнями внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 лютого 2025 року №70), у відповідності до яких під час ліквідації наслідків НС (небезпечних подій), пов`язаних з дорожньо-транспортними пригодами підрозділами оперативно-рятувальної служби цивільного захисту не передбачається проведення робіт по перекачуванню ПММ з пошкодженої ємності в будь-які інші ємності.

До відповіді від 13.08.2025 року вих.№47-01-6475/47-52, ГУ ДСНС у Вінницькій області було надано копію документів щодо залучення пожежно-рятувальних підрозділів до проведення аварійно-рятувальних робіт під час дорожньо-транспортної пригоди 22.11.2023 року на території Гайсинського району Вінницької області на автошляху Т-0205 поблизу населеного пункту с.Кунка за участю трьох вантажних автомобілів (т.1, а.с.189-191).

З огляду на викладене, ГУ ДСНС у Вінницькій області у відповіді на запит підтверджує, що як позивач, так і представники Державної служби з надзвичайних ситуації, які були залучені до ліквідації наслідків спричинених дорожньо-транспортною пригодою, не мали змоги вжити заходів щодо зменшення нанесення шкоди, оскільки виток дизельного палива був дуже значний і швидкий. Також даний факт підтверджується наявним в матеріалах справи відео з місця ДТП, яким було зафіксовано ДТП, представником ТОВ "ДНЛ Логістик" (т.1, а.с.84).

Доводи відповідача про те, що долучені позивачем до матеріалів справи документи не підтверджують чіткого розподілу палива по секціях цистерни, зокрема, заповнення п`ятої секції на 13 000 л., а відповідно і витрати у зазначеному обсязі, суд вважає безпідставними, оскільки безпосередньо з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, відповіді ГУ ДСНС у Вінницькій області від 13.08.2025 року вих.№47- 01-6475/47-52 на запит позивача та постанови про закриття кримінального провадження від 07.12.2023 вбачається, що внаслідок пошкодження напівпричіпу - цистерни відбувся вилив дизельного палива в розмірі 13 м.куб. на проїжджу частину дороги.

Також наявні в матеріалах справи товарно-транспортні накладні (ТТН) № ДК11/21-006 від 21.11.2023 та № 690 від 22.11.2023, акцизні накладні №1664 від 22.11.2023, №1319 від 22.11.2023 та №1351 від 30.11.2023 (т.1, а.с.32-39), (які реєструються в Єдиній електронній системі ДПС України, та є підтвердженням реальної кількості придбання та реалізації пального) підтверджують кількість дизельного палива, яке першочергово було завантажено у цистерну державний номерний знак НОМЕР_1 у кількості 30 000л. та в результаті ДТП було перевантажено у іншу цистерну державний номерний знак НОМЕР_9 у кількості 17000л, із зазначенням кількості та номенклатури пального, про що було внесено та зареєстровано інформацію до Єдиної електронної системи ДПС України.

Відповідач, заперечуючи проти того, що позивачем не надано доказів чіткого розподілу палива по секціях цистерни, п`ятої секції на 13 000л та понесення позивачем втрат палива у вказаному обсязі, не надав належних доказів, які б спростовували наведені вище обставини.

Доводи відповідача щодо порушення правил завантаження палива по секціям цистерни та особами відповідальними за вантаж, а також співробітниками ДСНС не було вжито всіх розумних та можливих заходів для зменшення розміру збитків, суд вважає безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Щодо аргументів відповідача про те, що звертаючись до суду позивач не врахував, що транспортний засіб відповідача був застрахований ПРАТ "СК "ПЕРША" та позивач не надав доказів звернення до страховика із заявою про страхове відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб DAF TE95XF державний номерний знак НОМЕР_5 з напівпричіпом Bodex державний номерний знак НОМЕР_3 на момент ДТП був застрахований ПРАТ "СК "ПЕРША", відповідно до полісу №216081894 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.08.2023. Страхова сума за шкоду заподіяну майну становить 160000,00грн (т.1, а.с.47).

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Як зазначено вище, внаслідок ДТП було пошкоджено транспортні засоби ТОВ "ДНЛ Логістик" та майно (дизельне паливо) ПП "Аліса ОІЛ".

Представник позивача у судовому засіданні 09.02.2026 відзначила, що ПП "Аліса ОІЛ" не зверталося до страховика відповідача з метою виплати йому страхового відшкодування, оскільки розмір завданої шкоди (пошкодження транспортних засобів ТОВ "ДНЛ Логістик" та майно (дизельне паливо) ПП "Аліса ОІЛ") значно перевищує ліміт відповідальності страховика. Разом з тим, ТОВ "ДНЛ Логістик", транспорті засоби якого зазнали значних механічних пошкоджень, зверталось до страхової компанії за відшкодуванням шкоди.

Відповідач, в свою чергу, не надав доказів на підтвердження виплаченого/невиплаченого страховою компанією страхового відшкодування за пошкоджені транспорті засоби, тобто не виконав обов`язок доказування. Крім того, відповідач не був позбавлений можливості заявити клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ПРАТ "Страхова компанія "Перша", з метою з`ясування обставин щодо страхових відшкодувань. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 13 ГПК України).

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на ТОВ "ЖЕРМ" відповідальності за шкоду, завдану внаслідок ДТП, як на роботодавця (стаття 1172 ЦК України) та як на володільця (користувача) джерела підвищеної небезпеки (стаття 1187 ЦК України).

У даній справі позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача 542 100,00грн майнової шкоди за втрачене дизельне паливо у кількості 13 000,00грн та 15 000,00грн витрат за надані транспортні послуги за перелив та транспортування дизельного палива з місця ДТП до місця розвантаження.

Суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За загальним правилом розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що вартість 1 л. дизельного палива, відповідно до умов договору поставки нафтопродуктів №260623 Е-152 від 26.06.2023 та видаткової накладної №ДК11/21-006 від 21.11.2023 становить 41,70грн з ПДВ (34,75грн без ПДВ). Кількість втраченого позивачем дизельного палива в результаті дорожньо-транспортної пригоди складає 13 000л.

Таким чином розмір майнової шкоди у зв`язку із втратою 13 000л палива становить 542100,00грн (13 000л ДП х 41,70грн/л).

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивач поніс додаткові витрати, зумовлені пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, зокрема згідно з актом здачі-приймання робіт (наданих послуг) №187 від 27.11.2023, позивачу надано транспортні послуги автомобілем НОМЕР_10 / НОМЕР_11 за маршрутом м.Гайсин Вінницька область-с.Семенівка Житомирська область - м.Бердичів Житомирська область - смт.Новогуйвинське Житомирська область, вартість яких становить 15 000,00грн (т.1, а.с.38). Суд виходить з того, що наведені витрати перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, оскільки спрямовані на перелив до іншого транспортного засобу ТОВ "ДНЛ Логістик" залишків дизельного палива та його транспортування до місця призначення.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводам, наведеним відповідачем, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище.

Враховуючи викладене, те, що безпосередньо позивачем представлено вищезазначені документи в підтвердження розміру завданих збитків, господарський суд доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача 557 100,00грн майнової шкоди, з яких: 542 100,00грн вартості втраченого майна та 15 000,00грн вартості транспортних послуг.

Щодо стягнення упущеної вигоди.

Позивач стверджує, що займається оптовою торгівлею пальним у подальшому придбане дизельне паливо позивач планував реалізувати та отримати з реалізованого дизельного палива дохід. В середньому дохід в реалізованого палива складає від 15 до 20 відсотків, у склад яких входять витрати по транспортуванню та доставці пального. Загальна вартість розрахунку втраченого прибуток, який позивач, ПП "АЛІСА ОІЛ" могло отримати з реалізації 13000 л. дизельного палива, яке було втрачено під час ДТП складає 81 250,00грн (6,25грн/л х 13 000л), а з урахуванням витрат понесених на транспортування у розмірі 15 000,00грн, складає - 96 250,00грн

Оцінюючи наведені доводи, суд виходить з того, що відповідно до статті 22 ЦК України, упущена вигода є різновидом збитків і полягає у неодержаних доходах, які особа могла б реально отримати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються лише ті доходи, які не є абстрактними, а були б реально одержані, причому позивач має довести реальну можливість отримання таких доходів і те, що саме подія (та її наслідки), за які відповідач несе відповідальність згідно із законом, стала єдиною і достатньою причиною їх неодержання (подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 750/8676/15-ц, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18, а також у постанові Верховного Суду від 16.07.2024 у справі № 903/759/23).

Суд враховує, що вимоги про відшкодування упущеної вигоди не можуть обґрунтовуватися гіпотетично та базуватися на прогнозах, а мають бути підтверджені конкретними розрахунками та доказами, які свідчать про реальність очікуваного доходу за звичайних умов господарського обороту. Саме на позивача, відповідно до статей 13, 74 ГПК України, покладено тягар доведення як факту упущеної вигоди, так і її розміру, а також причинного зв`язку між подією та неотриманням доходу у заявленому обсязі.

Позивач доводить, що ним було реалізовано залишки дизельного палива у кількості 17000л. контрагенту ТОВ "СБ ОІЛ" у кількості 11 000л вартість 1л. дизельного палива становила - 44,70грн. Дохід позивача від реалізації дизельного палива у кількості 11 000л склав - 33000грн, прибуток на 1л з реалізації дизельного палива - 3,00грн; 6 000л дизельного палива позивач реалізував на власній автозаправній станції, вартість 1л дизельного палива становила - 50,90грн (т.1, а.с.193 на звороті - 204).

Суд зауважує, що з вищевказаних доказів не вбачається, можливість реалізації дизельного палива за ціною, визначеною позивачем 6,25грн/л.

Тобто, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які підтверджували б реальну можливість отримання позивачем доходу від реалізації дизельного палива у визначеному ним розмірі та наявність обґрунтованих очікувань на отримання доходів саме в заявлених обсягах.

Слід зазначити, що визначаючи розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна функція, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони та визначає своїм завданням компенсацію позивачу дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану позивача за рахунок відповідача має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків.

При визначенні розміру збитків у вигляді упущеної вигоди слід керуватися такими критеріями її розрахунку (обчислення) як: 1) звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); 2) розумні витрати; 3) компенсаційність відшкодування збитків.

Отже, позивач має визначити та, як наслідок, довести дійсний розмір заподіяних збитків у вигляді упущеної вигоди.

Поданий позивачем розрахунок має оціночний та ймовірний характер та не є безумовним доказом отримання відповідного доходу.

Суд також враховує, що позивачем не надано доказів існування конкретних договірних зобов`язань на поставку позивачем контрагентам дизельного палива за визначеною позивачем ціною 6,25грн/л.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заявленим розміром упущеної вигоди, а також реальності та неминучості отримання доходу у сумі 81 250,00грн, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 зробила висновок про те, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс.

Відповідач не представив суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, заявлених до нього вимог належним чином і в установленому законом порядку не спростував.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги вищезазначених норм чинного законодавства, беручи до уваги принцип змагальності сторін та стандарт переваги більш вагомих доказів, виходячи із загальних засад, визначених у ст.3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку, що позов є правомірним, обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню у розмірі 557 100,00грн майнової шкоди, з яких: 542 100,00грн вартості втраченого майна та 15 000,00грн вартості транспортних послуг. У задоволенні позову щодо стягнення упущеної вигоди у розмірі 81 250,00грн суд відмовляє.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог в сумі 557 100,00, на відповідача покладається судовий збір в розмірі 6 685,20грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕРМ" (вул.Перемоги, 3/1, Черняхівська ТГ, с.Очеретянка, Житомирський район, Житомирська область, 12320, )

на користь Приватного підприємства "Аліса ОІЛ" (вул.Максима Залізняка, 12, м.Бердичів, Житомирська область, 13300, )

- 557 100,00грн майнової шкоди;

- 6 685,20грн судового збору.

3. В позові відмовити в частині стягнення 81 250,00грн упущеної вигоди.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 1 - в справу; 2-3 - позивачу та відповідачу через "Електронний суд"; 4-6 - третім особам: ТОВ "ДНЛ ЛОГІСТИК" через "Електронний суд" ; АТ "СГ "ТАС" через "Електронний суд"; Маслов О.А. (простою)