ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30 березня 2026 року Справа № 903/252/25 (903/75/25)
Господарський суд Волинської області у складі головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича, розглянувши у приміщенні Господарського суду Волинської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі №903/252/25(903/75/25) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених спрощеним способом, визнання відсутнім права вимоги та визнання відсутнім зобов`язання, в межах розгляду справи №903/252/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Спецкомунтех до Товариства з обмеженою відповідальністю Венагро про банкрутство,
16 січня 2025 року на адресу Господарського суду Волинської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених спрощеним способом шляхом виписки видаткових накладних, а саме: №В-00000033 від 20.07.2022 на суму 475 010,45 грн.; №В-00000034 від 25.07.2022 на суму 254981,00 грн.; №В-00000036 від 30.07.2022 на суму 336 001,4 грн.; №В-00000062 від 10.08.2022 на суму 485 031,00 грн.; №В-00000064 від 15.08.2022 на суму 485 031,00 грн.; №В-00000070 від 18.08.2022 на суму 459 993,00 грн.; №В-00000022 від 22.08.2022 на суму 436 527,90 грн.; №В-00000084 від 24.08.2022 на суму 252 996,15 грн.; №В-00000113 від 26.08.2022 на суму 314 580,00 грн.; №В-00000115 від 27.08.2022 на суму 314 580,00 грн.; №В-00000117 від 30.08.2022 на суму 383 522,24 грн.; №В-00000120 від 04.09.2022 на суму 236 354,44 грн.; №В-00000136 від 07.09.2022 на суму 492 200,00 грн.; №В-00000164 від 16.09.2022 на суму 419 440,00 грн.; №В-00000166 від 21.09.2022 на суму 256 286,40 грн.; №В-00000176 від 28.09.2022 на суму 237 486,50 грн.; №В-00000233 від 25.10.2022 на суму 74 975,14 грн.; №В-00000235 від 03.11.2022 на суму 383 797,40 грн.; №В-00000279 від 18.11.2022 на суму 367 170,78 грн.; №В-00000305 від 20.11.2022 на суму 476 150,00 грн.; №В-00000306 від 22.11.2022 на суму 333 305,00 грн.; №В-00000308 від 26.11.2022 на суму 449 400,00 грн.; №В-00000349 від 21.12.2022 на суму 142 491,90 грн.
Ухвалою суду від03.03.2026 (суддя Якушева І.О.) справу №903/252/25(903/75/25) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених спрощеним способом, визнання відсутнім права вимоги та визнання відсутнім зобов`язання передано господарському суду (судді Гарбару І.О.), якому розподілено для розгляду справу № 903/252/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Венагро.
На підставі протоколу передачі судової справи від 03.03.2026 справу розподілено судді Гарбару І.О.
Ухвалою суду від 09.03.2026 справу №903/252/25 (903/75/25) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд" про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених спрощеним способом, визнання відсутнім права вимоги та визнання відсутнім зобов`язання, в межах розгляду справи №903/252/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Спецкомунтехдо Товариства з обмеженою відповідальністю Венагро про банкрутство прийнято до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.03.2026 о 11:30 год. Запропоновано позивачу та відповідачу в строк до 17.03.2026 надати суду письмові пояснення щодо розгляду справи.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 17.03.2026 позов задоволено.

17.03.2026 представниця позивача сформувала в системі Електронний суд заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд:

1.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕСТАВТОТРЕЙД на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕНАГРО витрати на професійну правничу допомогу в сумі 106000,00 грн та за проведення судової почеркознавчої та технічної експертизи в сумі 17 114,88 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕСТАВТОТРЕЙД на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВЕНАГРО судовий збір в сумі 53 292,60 грн.

Ухвалою суду від 18.03.2026 прийнято до розгляду заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення без виклику (повідомлення) учасників справи. Запропоновано відповідачу надати до суду в строк до 23.03.2026 письмові пояснення/заперечення щодо поданої позивачем заяви, з доказами їх направлення позивачу.

Ухвала суду від 18.03.2026 доставлена до електронних кабінетів позивача та відповідача, а також їх представників, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідач 23.03.2023 надіслав на поштову адресу суду заперечення щодо заявлених позивачем судових витрат, в яких просить суд зменшити розмір витрат до 1000,00 грн.

Разом з цим, судом встановлено, що вказані вище заперечення не надіслано на адресу позивача та не подано суду документи, що підтверджують надіслання заперечень позивачу.

Не повідомлена належним чином сторона у справі, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об`єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Згідно ч.2 ст.170 ГПК України, письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, що подається на стадії виконання судового рішення, у тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надсилання (надання) іншим учасникам справи (провадження) з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

У відповідності до ч.4 ст.170 ГПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику (скаржнику) без розгляду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заперечення відповідача щодо заявлених позивачем судових витрат слід повернути відповідачу без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Волинської області від 17.03.2026 позов задоволено. Визнано недійсними угоди купівлі-продажу укладені спрощеним способом шляхом виписки видаткових накладних №В-00000033 від 20.07.2022, №В-00000034 від 25.07.2022, №В-00000036 від 30.07.2022, №00000062 від 10.08.2022, №000000064 від 15.08.2022, №В-00000070 від 18.08.2022, №В-00000022 від 22.08.2022, №000000084 від 24.08.2022, №00000113 від 26.08.2022, №В-00000115 від 27.08.2022, №В-00000117 від 30.08.2022, №00000120 від 04.09.2022, №00000136 від 07.09.2022, №00000164 від 16.09.2022, №00000166 від 21.09.2022, №В-00000176 від 28.09.2022, №00000233 від 25.10.2022, №В-00000235 від 03.11.2022, №В-00000279 від 18.11.2022, №В-00000305 від 20.11.2022, №В-00000306 від 22.11.2022, №В-00000308 від 26.11.2022, №В-00000349 від 21.12.2022. Визнано відсутнім право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТАВТОТРЕЙД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНАГРО» оплатити товар - дизельне паливо по видатковим накладним №В-00000033 від 20.07.2022, №В-00000034 від 25.07.2022, №В-00000036 від 30.07.2022, №00000062 від 10.08.2022, №000000064 від 15.08.2022, №В-00000070 від 18.08.2022, №В-00000022 від 22.08.2022, №000000084 від 24.08.2022, №00000113 від 26.08.2022, №В-00000115 від 27.08.2022, №В-00000117 від 30.08.2022, №00000120 від 04.09.2022, №00000136 від 07.09.2022, №00000164 від 16.09.2022, №00000166 від 21.09.2022, №В-00000176 від 28.09.2022, №00000233 від 25.10.2022, №В-00000235 від 03.11.2022, №В-00000279 від 18.11.2022, №В-00000305 від 20.11.2022, №В-00000306 від 22.11.2022, №В-00000308 від 26.11.2022, №В-00000349 від 21.12.2022 на загальну суму 8 067 311,70 грн. Визнано відсутнім зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНАГРО» оплатити Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕСТАВТОТРЕЙД» товар - дизельне паливо по видатковим накладним №В-00000033 від 20.07.2022, №В-00000034 від 25.07.2022, №В-00000036 від 30.07.2022, №00000062 від 10.08.2022, №000000064 від 15.08.2022, №В-00000070 від 18.08.2022, №В-00000022 від 22.08.2022, №000000084 від 24.08.2022, №00000113 від 26.08.2022, №В-00000115 від 27.08.2022, №В-00000117 від 30.08.2022, №00000120 від 04.09.2022, №00000136 від 07.09.2022, №00000164 від 16.09.2022, №00000166 від 21.09.2022, №В-00000176 від 28.09.2022, №00000233 від 25.10.2022, №В-00000235 від 03.11.2022, №В-00000279 від 18.11.2022, №В-00000305 від 20.11.2022, №В-00000306 від 22.11.2022, №В-00000308 від 26.11.2022, №В-00000349 від 21.12.2022 на загальну суму 8067311,70 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд" (вулиця М.Скорика,2а, місто Луцьк, 43006, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" (вулиця Івана Франка,14, селище Олика, Луцький район, Волинська область, 45263, ) 7872,80 грн (сім тисяч вісімсот сімдесят дві гривні 80 коп) витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

При цьому, суд зазначає, що додаткове рішення (ухвала) є засобом доповнення змісту рішення суду, тобто виправлення його неповноти при незмінності усього змісту. Унормовані названою статтею процесуального закону підстави для його ухвалення є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 4 ст. 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, приписами вищенаведеної норми визначається порядок подання стороною доказів щодо витрат, пов`язаних із судовим розглядом, зокрема, на правничу допомогу адвоката, у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін. Порядок подачі таких документів з відповідною заявою в письмовому провадженні Господарським процесуальним кодексом України не визначено.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок міститься у пункті 49 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року по справі №242/4741/16-ц).

Сторонами договору про надання правової допомоги визначено розмір та порядок обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати, так/або фіксованого розміру), що, в свою чергу, відповідає правовій позиції Верховного Суду, котра сформована у Постанові від 06 березня 2019 року по справі №922/1163/18.

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частинами 1, 2 ст. 124 ГПК України унормовано, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У позовній заяві позивач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат в розмірі 30000,00 грн.

Однак, оскільки розгляд справи №903/75/25 здійснювався довготривалий термін із значною підготовкою процесуальних документів та участі представника позивача у судових засіданнях, у судовому засіданні 17.03.2026 до оголошення Господарським судом Волинської області вступної та резолютивної частини рішення представником було вказано, що остаточна сума судових витрат та докази будуть надані у строки передбачені п.8 ст.129 ГПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи викладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Така правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Факт надання позивачу професійної правничої допомоги під час розгляду справи підтверджується наданими позивачем доказами:

-ордер серія АС №1124487 від 16.01.2025;

-договір про надання правничої допомоги №01/05-01 від 05.01.2025;

-додаткова угода №1/01/05-01 від 10.01.2025;

- акт здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) №01/01/05-01 від 17.03.2026;

- квитанція №1/01/05-01 від 20.01.2025, №2/01/05-01 від 17.03.2026.

Договір про надання правничої допомоги №01/05-01 від 05.01.2025 укладено між ТОВ «Венагро» та адвокатом Виш А.А.

Згідно п.п. 2.1.- 2.2. договору, предметом цієї угоди є домовленість сторін про захист прав та представництво інтересів Клієнта Адвокатом (за умови належного забезпечення, з відшкодуванням фактичних витрат, які були необхідні для виконання доручення) за винагороду (гонорар). Розмір винагороди (гонорару) встановлюється Додатковою Угодою до даного Договору.

У відповідності до п.3.1. договору, Адвокат зобов`язується:

3.1.1. Надавати послуги Клієнту згідно п.2.1. цього Договору.

3.1.2. Забезпечити конфіденційність всієї інформації, Ла стала відома Адвокату в зв`язку з укладенням і виконанням цього Договору.

Адвокат має право:

- представляти інтереси Клієнта у відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, в тому числі органами влади, органами місцевого самоврядування, правоохоронними органами, органами державної виконавчої служби;

- здійснювати захист прав та інтересів Клієнта на досудовому слідстві та у суді;

- представляти інтереси Клієнта та надавати правову допомогу у кримінальних, цивільних, адміністративних та господарських справах у всіх судових органах України з правом підпису процесуальних документів (позовних заяв, скарг, відзивів, заперечень, клопотань, апеляційних та касаційних скарг і т.п.), а також з усіма правами, наданими Законом позивачу, відповідачу, третій особі, в тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову повністю або частково, зміни підстав та предмету позову, укладання мирових угод, оскарження рішень, постанов, ухвал суду в апеляційному та касаційному порядку, пред`явлення виконавчих документів до стягнення (п. 3.3.1. договору). В додатковій угоді №1/01/05-01 від 10.01.2025, визначено детальний опис робіт (послуг) Адвоката та фіксований розмір винагороди (гонорару) по наступних видах виконаних робіт (наданих послуг): узгодження правової позиції з Клієнтом, підготовка та подання позовної заяви до Господарського суду Волинської області з позовними вимогами до ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» 30 000 (тридцять тисяч) гривень; підготовка та подання до суду процесуальних документів відповідь на відзив, додаткових заяв, пояснень, клопотань 40 000 (сорок тисяч) гривень; участь в судових засіданнях з розрахунку одне судове засідання 3000 (тисячі) гривень за кожне судове засідання.

У п.2 даної додаткової угоди визначено, що правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги.

В акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1/01/05-01 від 17.03.2026 визначено фіксований розмір витрат на правничу допомогу по судовій справі №903/75/25 з урахуванням поданих заяв, клопотань та участі представника в судових засіданнях, зокрема по видах послуг:

- узгодження правової позиції з Клієнтом, підготовка та подання позовної заяви до Господарського суду Волинської області з позовними вимогами до ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» 30 000 (тридцять тисяч) гривень;

-підготовка та подання до суду процесуальних документів у справі №903/75/25: відповідь на відзив, заяви про зміну предмета позову, заперечення на заяви ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД», клопотання про приєднання доказів, клопотання про проведення почеркознавчої та технічної експертиз 40 000 (сорок тисяч) гривень;

-участь в судових засіданнях з розрахунку одне судове засідання 3000 (тисячі) гривень за кожне судове засідання: 16.04.2025, 24.04.2025, 16.07.2025, 23.07.2025, 30.07.2025, 03.09.2025, 08.09.2025, 15.09.2025, 31.10.2025, 07.01.2026, 11.02.2026, 17.03.2026 кількість 12 судових засідань, загальна сума послуг 36 000 (тридцять шість тисяч) гривень.

Загальна сума витрат на правничу допомогу позивача становить 106000 грн.

Оплата послуг на правничу допомогу підтверджується квитанціями №1/01/05 01 від 20.01.2025, №2/01/05-01 від 17.03.2026.

У зв`язку з вищенаведеним, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 106000,00 гривень.

При цьому варто зауважити, що згідно з усталеною судовою практикою Верховного Суду визначеною, зокрема в постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 20.12.2018 у справі №316/1923/16-а, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21, від сторони, яка заявляє про відшкодування витрат, не вимагається надання доказів щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, крім детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та витраченого ним часу (при погодинній оплаті) на підтвердження того, що такі роботи були виконані (послуги надані).

Оскільки за домовленість між ТОВ «ВЕНАГРО» та адвокатом, визначеною у договорі про надання правничої допомоги від 05.01.2025 №01/05-01, додатковою угодою № №1/01/05-01 від 10.01.2025, не передбачено погодинна оплата робіт (наданих послуг) Адвоката, витрати на правничу допомогу визначено у фіксованому розмірі, згідно детального опису робіт (наданих послуг) вказаних в акті приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1/01/05-01 від 17.03.2026.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц).

Частиною 5 ст.126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказана правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

За умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено (Постанова об`єднаної палати КГС ВС від 22.01.2021 №925/1137/19).

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (Постанова об`єднаної палати КГС ВС від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у п. 4.16. постанови від 30.11.2020 у справі №922/2869/19 «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до висновків, які викладені в постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19: «Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції».

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22.11.2019 у справі №902/347/18 зауважила, що викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 правова позиція, що за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для зменшення заявлених позивачем до відшкодування витрат на правову допомогу, які належно підтверджені, має враховуватись при вирішенні усіх наступних спорів у подібних правовідносинах.

В наступному ці висновки послідовно було підтверджено і в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (№ в ЄДРСР 87951334) Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28-29);

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

При цьому, такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).

Тобто, критерії, визначені частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини 4 статті 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Верховний Суд в постанові від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19 висловив таї позицію:

« 3.42. При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до укладеної угоди клієнтом, адвокат виконує обов`язки з представництва інтересів клієнта у суді, також бере на себе відповідальність здійснювати таке представництво у комплексі, не за взяту кожну окрему правничу дію, наприклад тільки написати процесуальна документ або суто виступити у судовому засіданні. Саме вчинення комплексу правничих дій забезпечить належну реалізацію прав та обов`язків клієнта д представництва його інтересів. (...)

3.44. Так, у частині першій статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що іншими видами правової допомоги - є види адвокатські діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

3.45. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпечені реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративної та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільно позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

3.46. Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представниця інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

3.47. Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередньо участь у судовому засіданні.

3.48. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При ньому паралельно, вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час.

3.49. З огляду на що колегія суддів вважає, що такі стадії як прибуття до суду чи іншої установ та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта.»

В даному випадку фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас, зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Тож, сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. І з урахуванням конкретних обставин суд може обмежити розмір, зважаючи на розумну необхідність судових витрат у справі.

Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17 вказує, що види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону. Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не матиме підстав для вирішення питання про їх відшкодування.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, пов`язаних із розглядом справи №903/75/25 підставна та підлягає до задоволення.

На підставі аналізу обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи з результатів вирішення спору, суд дійшов висновку щодо доцільності та наявності підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Веставтотрейд витрат на надання правової допомоги в суді в у розмірі 106000,00 грн.

Щодо витрат за проведення почеркознавчої та технічної експертизи у розмірі 17114,88 грн, судом враховано наступне.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (п.4 ст.127 ГПК України).

У відповідності до п.п.2, 3 ст.98 ГПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз (п.1-2 ст.101 ГПК України).

У відповідності п.п.6,7, ст.101 ГПК України, Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.

Частина перша статті 1 Закону України «Про судову експертизу» визначає, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша статті 71 цього Закону).

Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:

(1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;

(2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи;

(3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду;

(4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою суду від 15.09.2026 призначено у справі №903/75/25 судову почеркознавчу та технічну експертизу документів (т.4, а.с.104-112). Проведення судової почеркознавчої та технічної експертизи документів доручено Волинському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (м. Луцьк, вул. Винниченка, буд. 43).

Судовими експертами Волинського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України за результатами судової почеркознавчої та технічної експертизи документів складено висновки експерта від 07.11.2025 №СЕ-19/103-25/12967-ПЧ, від 26.11.2025, №СЕ-19/103-25/12968-ДД.

Згідно вимог ч.ч.4-7 ст.127 ГПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

ТОВ «ВЕНАГРО», згідно виписаних Волинським науково-дослідним експертно криміналістичним центром МВС України рахунків №1500117-9 від 08.10.2025, №1500116-2 від 10.11.2025 здійснено оплату проведення судової почеркознавчої та технічної експертизи документів в загальній сумі 17114,88грн, що підтверджується платіжними інструкціями №271 від 27.10.2025, №304 від 17.11.2025.

За приписами ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться витрати на професійну правничу допомогу, витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи ), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тож сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ.

З врахуванням вище викладеного, витрати за проведення експертизи в розмірі 17114,88 грн підлягають до стягнення з відповідача.

Щодо витрат по сплаті судового збору в розмірі 53292,60 грн, судом враховано наступне.

Як слідує з рішення Господарського суду від 17.03.2025 позов задоволено. Суд вирішив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд" (вулиця М.Скорика,2а, місто Луцьк, 43006, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" (вулиця Івана Франка,14, селище Олика, Луцький район, Волинська область, 45263, ) 7872,80 грн (сім тисяч вісімсот сімдесят дві гривні 80 коп) витрат по сплаті судового збору.

Разом з цим, в поданій до суду позовній заяві позивачем заявлено вимоги немайнового характеру щодо визнання недійсними 23 договорів купівлі-продажу укладені спрощеним способом шляхом виписки видаткових накладних, а в якості доказів оплати судового збору за звернення з позовною заявою до господарського суду надано лише одну платіжну інструкцію від 15.01.2025 №8 на суму 3028 грн., як за одну вимогу немайнового характеру.

В подальшому, ухвалою суду від 21.01.2025 позовну заяву ТОВ "ВЕНАГРО" за вх. №01-52/76/25 від 16.01.2025- залишено без руху. Товариству з обмеженою відповідальністю "ВЕНАГРО" впродовж 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме надати суду докази доплати судового збору в розмірі 53 292,80 грн.

22.01.2025 через відділ документального забезпечення та контролю суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви за вх.№01-87/104/25, до якої заявник долучив квитанцію про доплату судового збору.

Однак, судом не враховано до стягнення з відповідача судовий збір в розмірі 53292,80 грн.

Отже, з врахуванням викладеного, вимога позивача, в частині відшкодування витрат на оплату судового збору в розмірі 53292,80 грн, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 13, 73-80, 123, 126, 129, 221, 236-240, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Заперечення відповідача щодо заявлених позивачем судових витрат повернути відповідачу без розгляду

2. Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Веставтотрейд" (вулиця М.Скорика,2а, місто Луцьк, 43006, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Венагро" (вулиця Івана Франка,14, селище Олика, Луцький район, Волинська область, 45263, ) 53292,60 грн (п`ятдесят три тисячі двісті дев`яносто дві гривні 60 коп.) витрат по сплаті судового збору, 106000,00 грн (сто шість тисяч гривень) витрати на професійну правничу допомогу та 17114,88 грн (сімнадцять тисяч сто чотирнадцять гривень 88 коп.) витрат за проведення судової почеркознавчої та технічної експертизи.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Додаткове рішення виготовлено 30.03.2026.

Суддя Гарбар І. О.