ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2026 Справа № 917/183/26

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісім Акрів", вул.Решетилівська, 36, м.Полтава, 36007

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім плитки" ЛТД, вул.Решетилівська, 36, м.Полтава, 36007

2. Приватного підприємства "Явланта", бульвар Боровиковського,10, кв.57, м.Полтава, 36023

про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності

та зустрічною позовною заявою Приватного підприємства "Явланта", бульвар Боровиковського,10, кв.57, м.Полтава, 36023

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісім Акрів", вул.Решетилівська, 36, м.Полтава, 36007

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім плитки" ЛТД, вул.Решетилівська, 36, м.Полтава, 36007

про припинення права спільної часткової власності, виділити в натурі та визнати право особистої власності на нежитлові приміщення

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вісім Акрів" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім плитки" ЛТД та Приватного підприємства "Явланта", в якому просить суд виділити Товариству з обмеженою відповідальністю "Вісім Акрів" у натурі 43/1000 частки у праві спільної часткової власності, що складають нежитлові приміщення (магазин) загальною площею 220,8 м2 на першому поверсі житлового будинку літ. "А-5", розташованого за адресою: Полтавська область, м.Полтава, вулиця Решетилівська ( назва до перейменування: вулиця Маршала Бірюзова), будинок 36 та згідно технічного паспорту складається з торгової зали 49 площею 130.6 м2; тамбур 50 площею 2.0 м2; тамбур 51 площею 2.0 м2; склад 52 площею 16.9 м2; коридор 53 площею 18.8 м2; склад 54 площею 13.2 м2; склад 55 площею 8.6 м2; кабінет 56 площею 7.6 м2; склад 57 площею 8.7 м2; побутова 58 площею 4.9 м2; вмивальня 59 площею 1.1 м2; вбиральна 60 площею 1.1 м2; кладова 61 площею 2.1 м2; підсобне 62 площею 3.2 м2

Ухвалою від 13.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/183/26 в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на 17.03.2026; установлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.

02.03.2026 за вхід. № 319/26 від Приватного підприємства "Явланта" до Господарського суду Полтавської області надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісім Акрів" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім плитки" ЛТД, в якій ПП "Явланта" просить суд:

1. Припинити право спільної часткової власності Приватного підприємства "Явланта"

() на 9/500 частини нежитлових приміщень, загальною площею 90, 6 кв.м. у житловому буднику літ. А-5, розташованого за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Маршала Бірюзова, зараз -Решетилівська, будинок, 36.

2. Виділити в натурі та визнати право особистої власності Приватного підприємства "Явланта" () на нежитлові приміщення загальною площею 90,6 кв.м., в тому числі основна - 84,2 кв.м. та допоміжна - 6,4 кв.м., розташовані на першому поверсі житлового будинку літ."А-5" за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Маршала Бірюзова, зараз - Решетилівська, будинок 36 та які складаються з: приміщення №140 кабінет площею 16,9 кв.м., приміщення №141 торговий зал площею 67,3 кв.м., приміщення №143а вбиральня площею 2,4 кв.м., приміщення 43б коридор площею 4,0 кв.м.

Ухвалою від 09.03.2026 суд ухвалив прийняти зустрічний позов Приватного підприємства "Явланта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісім Акрів" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім плитки" ЛТД про припинення права спільної часткової власності, виділити в натурі та визнати право особистої власності на нежитлові приміщення до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднати в одне провадження з первісним позовом у межах справи № 917/183/26, розгляд зустрічного позову призначити разом з первісним у підготовчому засіданні на 17.03.2026.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дім плитки" ЛТД своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, відзив на первісний та зустрічний позов, у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк, не подав.

Ухвали суду, надіслана рекомендованим листом на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дім плитки" ЛТД, зазначену в позовній заяві.

Однак поштове відправлення не було вручене Товариству з обмеженою відповідальністю "Дім плитки" ЛТД та повернулося до суду у зв`язку з відсутністю адресата, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку на відповідному конверті.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

Суд також врахував, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України Про доступ до судових рішень для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Ураховуючи наведене, господарський суд зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Дім плитки" ЛТД не було позбавлене права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.03.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 31.03.2026

27.03.2026 за вхід. № 4018 від Приватного підприємства "Явланта" надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Позивач за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вісім Акрів" є власником 43/1000 ідеальної частки у праві спільної часткової власності, що складають нежитлові приміщення (магазин) загальною площею 220,8 м2 на першому поверсі житлового будинку літ. «А-5», розташованого за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вулиця Решетилівська (назва до перейменування: вулиця Маршала Бірюзова), будинок 36 та згідно технічного паспорту складається з торгової зали 49 площею 130.6 м2; тамбур 50 площею 2.0 м2; тамбур 51 площею 2.0 м2; склад 52 площею 16.9 м2; коридор 53 площею 18.8 м2; склад 54 площею 13.2 м2; склад 55 площею 8.6 м2; кабінет 56 площею 7.6 м2; склад 57 площею 8.7 м2; побутова 58. площею 4.9 м2; вмивальня 59 площею 1.1 м2; вбиральня 60 площею 1.1 м2; кладовабі площею 2.1 м2; підсобне 62 площею 3.2 м2.

Майно набуте позивачем у власність згідно Акту прийому - передачі до статутного капіталу, серія та номер: 1007, 1008 виданий 21.04.2021 р. приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Святецькою І. В. Форма власності на вказані приміщення спільна часткова.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вісім Акрів" у позові зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Дім плитки" ЛТД та Приватне підприємство "Явланта" є співвласниками, при цьому відповідач ТОВ «Дім плитки» ЛТД володіє 1/25 часткою, а відповідач ПП «Явланта» володіє 9/500 часткою (копія Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно додається).

Так, фактично всі три частки являють собою три окремі приміщення магазинів. Всі три співвласника фактично володіють та користується кожен своїм магазином, які повністю відокремлені від інших приміщень, мають окремі входи, мають окремі засоби обліку комунальних послуг.

Позивач за первісним позовом маючи намір виділити свою 43/1000 частку в окрему одиницю для її подальшої реалізації 08 січня 2026 року направив Товариству з обмеженою відповідальністю "Дім плитки" ЛТД та Приватному підприємству "Явланта" письмові пропозиції щодо укладеній нотаріально посвідченого договору про поділ. Позивач за первісним позовом запропонував Товариству з обмеженою відповідальністю "Дім плитки" ЛТД та Приватному підприємству "Явланта" прийняти рішення щодо пропозиції протягом розумного строку, бажано протягом 15 календарних днів.

Станом на день подання цього позову до суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Дім плитки" ЛТД та Приватне підприємство "Явланта" на пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісім Акрів" щодо виділення 43/1000 частки шляхом укладення відповідного нотаріально посвідченого договору не відреагували.

Згідно Висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 60, виконаного 26.12.2025 судовим експертом Авдєєвою Н.М. 43/1000 частки майна, що складають нежитлові приміщення (магазин) та належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Вісім Акрів" має окремий вхід з вулиці, необхідну сукупність корисних та підсобних приміщень, окремі джерела та лічильники отримання електроенергії, водопостачання, водовідведення і газопостачання, які відповідають нормативно-технічним вимогам та складають окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 Цивільного кодексу України.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Дім плитки" ЛТД та Приватне підприємство "Явланта" фактично відмовилися від поділу спільного майна шляхом укладення відповідного нотаріально посвідченого договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вісім Акрів" змушене звернутися до суду з даним позовом.

Розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви, суд встановив

Згідно договору №11 купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 90,6 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Полтава, вул. М.Бірюзова, 36, шляхом викупу від 11 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Башинською Т.В., Приватне підприємство Явланта, в особі засновника ОСОБА_1 (далі-позивач) володіє на праві спільної часткової власності 9/500 частинами об`єкту нежитлового приміщення.

За технічним паспортом від 21.08.2004 року, виготовленого КП Полтавське бюро технічної інвентаризації Інвентаризатор, нежитлове приміщення Приватного підприємства Явланта складається з: приміщення №140- кабінету площею 16,9 кв.м., приміщення №141 - торговий зал площею 67,3 кв.м., приміщення № 143А - вбиральня площею 2,4 кв.м., приміщення № 143Б- коридор площею 4,0 кв. м., загальна площа 90,6 кв. м., із них основна 84,2 кв. м., допоміжна 6,4 кв.м.

Інформаційна довідка №463105695 від 05.02.2026 вказує, що іншими співвласниками нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , зараз Решетилівська є: Товариство з обмеженою відповідальністю Вісім Акрів частка у розмірі 43/1000 та Товариство з обмеженою відповідальністю Дім плитки ЛТД частка у розмірі 1/25 .

Приватне підприємство Явланта у позовній заяві зазначає, що між сторонами неодноразово проводились перемовини щодо виділення в натурі об`єктів нежитлового приміщення та припинення права спільної часткової власності, однак згоди не досягнуто.

Відповідно до висновку судового експерта Авдєєвої Ніни Миколаївни № 8 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 27.02.2026 року, в порядку ч.3 ст. 98 ГПК України, визначено, що 9/500 частки майна, що складають нежитлові приміщення (магазин) загальною площею 90, 6 кв.м. у житловому будинку літ. А-5", розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать ПП Явланта за договором № 11 купівлі-продажу нежитлового приміщення площею 90,6 кв.м., має окремий вхід з вулиці, необхідну сукупність корисних та підсобних приміщень, окремі джерела та лічильники отримання електроенергії, водопостачання, водовідведення та теплопостачання, які відповідають нормативно-технічним вимогам та складають окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Зазначено про їх поділ на нерухомі та рухомі (стаття 181 ЦК України) і що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно зі статтею 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 367 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

У постанові від 17.09.2025 р. по справі № 158/2170/24 Верховним Судо у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зроблено наступні висновки:

«Спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле.

Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна (постанова Верховного Суду у складі. Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від Об листопада 2023 року, у справі № 707/2516/18 (провадження № 61-5919сво22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного-цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 463/13099/21 (провадження № 61-11609сво23)).

Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що в разі поділу майна кожному .співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається. За наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві. За наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому за бажанням можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку.

Винятком із цього правила є випадки, коли всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу майна. У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється ( пункт 7.7. постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 (провадження № 14-3бцс25))

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

З наведеного витікає, що оскільки сторони фактично відмовилися від укладення нотаріально посвідченого договору поділу спільного майна, що є у спільній частковій власності, визначене статтею 364 Цивільного кодексу України, то єдиним належним способом захисту прав є пред`явлення позову до суду про виділення частки.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

З аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом підтверджені документально та нормами матеріального права та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 232-233, 236-238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вісім Акрів" задовольнити

2. Виділити Товариству з обмеженою відповідальністю "Вісім Акрів" у натурі 43/1000 частки у праві спільної часткової власності, що складають нежитлові приміщення (магазин) загальною площею 220,8 м2 на першому поверсі житлового будинку літ. "А-5", розташованого за адресою: Полтавська область, м.Полтава, вулиця Решетилівська ( назва до перейменування: вулиця Маршала Бірюзова), будинок 36 та згідно технічного паспорту складається з торгової зали 49 площею 130.6 м2; тамбур 50 площею 2.0 м2; тамбур 51 площею 2.0 м2; склад 52 площею 16.9 м2; коридор 53 площею 18.8 м2; склад 54 площею 13.2 м2; склад 55 площею 8.6 м2; кабінет 56 площею 7.6 м2; склад 57 площею 8.7 м2; побутова 58 площею 4.9 м2; вмивальня 59 площею 1.1 м2; вбиральна 60 площею 1.1 м2; кладова 61 площею 2.1 м2; підсобне 62 площею 3.2 м2

3. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Приватного підприємства "Явланта" задовольнити

4. Припинити право спільної часткової власності Приватного підприємства "Явланта"

() на 9/500 частини нежитлових приміщень, загальною площею 90, 6 кв.м. у житловому буднику літ. А-5, розташованого за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Маршала Бірюзова, зараз -Решетилівська, будинок, 36.

5. Виділити в натурі та визнати право особистої власності Приватного підприємства "Явланта" () на нежитлові приміщення загальною площею 90,6 кв.м., в тому числі основна - 84,2 кв.м. та допоміжна - 6,4 кв.м., розташовані на першому поверсі житлового будинку літ."А-5" за адресою: Полтавська область, місто Полтава, вулиця Маршала Бірюзова, зараз - Решетилівська, будинок 36 та які складаються з: приміщення №140 кабінет площею 16,9 кв.м., приміщення №141 торговий зал площею 67,3 кв.м., приміщення №143а вбиральня площею 2,4 кв.м., приміщення 43б коридор площею 4,0 кв.м.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.04.2026

Суддя Кльопов І.Г.