ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність

"23" березня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/442/26

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Кончаренко В.Ю.

розглянувши заявуОСОБА_1
про неплатоспроможність ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1
за участю:

ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства, в якій просить суд: прийняти заяву до розгляду; відкрити провадження у справі про неплатоспроможність; затвердити кандидатуру Белінської Наталії Олександрівни та призначити її керуючим реструктуризацією; оприлюднити оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; задовольнити заяву; визнати ОСОБА_1 неплатоспроможним; прийняти пропозиції - запропонований план реструктуризації; зупинити всі штрафні санкції, пеню, комісію, проценти, загальний мораторій, починаючи з дня винесення рішення.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 12.02.2026 здійснено автоматичний розподіл зазначеної заяви між суддями, присвоєно їй єдиний унікальний номер судової справи 922/442/26 та визначено її до розгляду судді Прохорову С.А.

Ухвалою суду від 17.02.2026 було залишено заяву без руху.

24.02.2026 до суду надійшла заява про усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність.

В підготовчому засіданні заявник підтримав свою заяву.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність, проаналізувавши матеріали справи, у тому числі, долучені до заяви документи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Преамбула Кодексу України з процедур банкрутства визначає, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо: боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; наявні ознаки загрози неплатоспроможності.

Право боржника звернутися із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не стоїть у залежності від наявності у сукупності всіх підстав, передбачених частиною другою статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 926/2987-б/20.

Тобто для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях, наведених у частині другій статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх трьох підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 909/1028/20.

Системний аналіз статті 113, частин першої, другої статті 116, частини першої статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства дає можливість дійти висновку, що наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись судом з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

Частиною 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено перелік документів, які мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме: довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; документи, що підтверджують наявність (відсутність) у боржника статусу фізичної особи - підприємця; конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна; копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно; перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором; копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати; відомості про всі наявні рахунки/електронні гаманці боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках, електронних гаманцях; копія трудової книжки (за наявності); відомості про роботодавця (роботодавців) боржника; декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства; докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень; інформація про наявність (відсутність) непогашеної судимості за економічні злочини; інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви. За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність. Господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду; боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю; боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що неплатоспроможність - неспроможність боржника (іншого, ніж страховик або кредитна спілка) виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом, або встановлена Національним банком України неплатоспроможність страховика відповідно до Закону України "Про страхування" чи неплатоспроможність кредитної спілки відповідно до Закону України "Про кредитні спілки".

Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства. Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів. Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Отже, обов`язком суду при вирішенні питання про наявність грошового зобов`язання та визначенні неплатоспроможності є встановлення прострочених грошових зобов`язань боржника перед кредиторами станом на час подання відповідної заяви до суду. Перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналогічний порядок проведення та мета підготовчого засідання визначені положеннями ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства, яка регулює питання відкриття провадження у справі про банкрутство юридичних осіб.

Зокрема, абзацом 1 частини 1 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за результатами проведення підготовчого засідання, дослідивши матеріали відповідної заяви фізичної особи, суд повинен, серед іншого, визначитися з питання наявності грошових вимог до боржника та розміру таких вимог за станом на час подання заяви до суду, несплати боржником на користь кредиторів належних ним коштів.

Поряд із цим, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи суд зобов`язаний дослідити не тільки надану заявником інформацію про кредитні договори, за якими у заявника, як стверджується за його заявою, наявні грошові зобов`язання (зокрема, прострочені) за кредитами (позиками) тощо, але й дослідити та встановити безпосередні докази укладання таких договорів, наявності та розміру заборгованості за такими договорами.

Необхідність аналізу таких договорів пов`язана з визначеною Кодексом України з процедур банкрутства метою проведення підготовчого засідання.

У конкретизованому списку кредиторів ОСОБА_1 зазначає про те, що має кредиторську заборгованість на загальну суму 308 394,87 грн перед 12 кредиторами: ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН", ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ", АТ "ЮНЕКС БАНК", ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", АТ КБ "ПРИВАТБАНК", АТ "ПУМБ", ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", АТ "ТАСКОМБАНК", АТ "УКРСИББАНК", АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО".

Суд зазначає, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідно до вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відтак, доказами, які підтверджують факт надання кредитних коштів, наявність заборгованості, її розмір та строк прострочення по платежам, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц та від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц.

Суд зауважує на тому, що у конкретизованому списку кредиторів заявником зазначені наступні відомості про наявність у неї грошових зобов`язань:

ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН"

тип кредиту: Договір позики; договір №: 1ffbc9d7-5ba0-486a-80b7-2cbf4aa6779b; дата укладення договору: 28.12.2023 року; сума кредиту: 2 000 грн.; строк кредиту: 22.12.2024 року; інформація отримана з УБКІ станом на 13.01.2026 року; поточна заборгованість: 1 701,98 грн. Тіло кредиту: 2 000,00 грн Штраф/пеня: 0,00 грн

При цьому, самого договору №: 1ffbc9d7-5ba0-486a-80b7-2cbf4aa6779b заявником надано не було.

В свою чергу, згідно довідки ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» вих. № ЛР_ від 28.12.2023 року, повідомлено наступне: 28.12.2023 року ОСОБА_1 з Товариством було укладено кредитний договір №, за яким Позичальником було отримано суму кредиту в розмірі 1000,00 гривень. Загальна сума заборгованості - 1022,90 грн.

Згідно довідки вих: № 23012026/6 від 23 січня 2026 року загальна сума виданого Кредиту (Траншу) становить 2000,00 гривень.

Договір №, за яким Позичальником було отримано кредит матеріали заяви також не містять, хоча, як вбачається з відповіді товариства копія електронного Договору № від 28.12.2023 року направлялася заявнику, однак останнім не була додана до матеріалів його заяви.

Отже матеріали поданої заяви не містять належних доказів, які підтверджують заборгованість перед цим кредитором.

ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ"

1 - тип кредиту: Договір факторингу; договір №: 009020011; дата укладення договору: 28.12.2023 року; сума кредиту: 1 000 грн.; строк кредиту: 27.01.2024 року; інформація отримана з УБКІ станом на 13.01.2026 року; поточна заборгованість: 3 640 грн. Тіло кредиту: 1 000,00 грн Нарахування понад тіло (проценти/комісії): 2 640,00 грн Штраф/пеня: 0,00 грн.

2 - тип кредиту: Договір факторингу; договір №: 008186025; дата укладення договору: 23.12.2023 року; сума кредиту: 3 000 грн.; строк кредиту: 22.01.2024 року; інформація отримана з УБКІ станом на 13.01.2026 року; поточна заборгованість: 11 910 грн. Тіло кредиту: 3 000,00 грн Нарахування понад тіло (проценти/комісії): 8 910,00 грн Штраф/пеня: 0,00 грн.

Так до заяви подано лист ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» вих. № 960/26-Е від 26.01.2026 в якому зазначено, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 27.09.2024 відступило право вимоги за кредитним договором до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Однак ні самого договору № 7419650 про надання споживчого кредиту від 28.12.2023 р. за яким боржник отримав кредит ні договору про відступлення права вимоги ні реєстру переданих вимог, з якого б суд міг встановити дійсний розмір переданої ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до заяви подано не було.

Договорів факторингу №: 009020011 та №: 008186025 та реєстру переданих вимог до них, про які заявник зазначає в своїй заяві також надано не було, що позбавляє суд можливості встановити дійсний розмір переданої ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

При цьому до заяви подано Договір факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року та 27092024 від 27 вересня 2024 року, відомості про які ні заява боржника ні список кредиторів не містить.

Отже матеріали поданої заяви не містять належних доказів, які б надали суду можливість встановити дійсні правовідносини з цим кредитором.

ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ"

тип кредиту: Договір позики; договір №: b58a8ac0-8315-423e-9e4c-08dc0340676d; дата укладення договору: 23.12.2023 року; сума кредиту: 3 000 грн.; строк кредиту: 22.01.2024 року; інформація отримана з УБКІ станом на 13.01.2026 року; поточна заборгованість: 0 грн. Штраф/пеня: 0,00 грн

При цьому, самого договору №: b58a8ac0-8315-423e-9e4c-08dc0340676d заявником надано не було.

ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ"

тип кредиту: Кредитна картка; договір № 24818766; дата укладення договору: 04.11.2020 року; сума кредиту: 21 833,77 грн.; строк кредиту: 04.11.2026 року; інформація отримана з УБКІ станом на 13.01.2026 року; поточна заборгованість: 21 833,77 грн. Тіло кредиту: 21 833,77 грн. Штраф/пеня: 0,00 грн.

При цьому до заяви подано лист ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" вих.№ 21.01.2026 від 21.01.2026р. з якого повідомляється про заборгованість в сумі 21 974,32 грн, набуття права вимоги товариством від Акціонерне товариство «Ідея Банк» за договором факторингу №2611-2025.

Однак ні самого кредитного договору за явим у боржника виникли зобов`язання, ні договору факторингу до заяви подано не було.

Отже матеріали поданої заяви не містять належних доказів, які б надали суду можливість встановити дійсні правовідносини з цим кредитором та реальний розмір зобов`язань боржника.

АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК"

тип кредиту: Кредитна картка; договір №: 0215; дата укладення договору: 17.05.2019 року; сума кредиту: 0 грн.; строк кредиту: 17.05.2044 року; інформація отримана з УБКІ станом на 13.01.2026 року; поточна заборгованість: 120 379,39 грн. Нарахування понад тіло (проценти/комісії): 120 379,39 грн Штраф/пеня: 0,00 грн

Однак ніяких документів в підтвердження цієї заборгованості, самого договору тощо, окрів довідки банку до заяви подано не було.

Більш того, до заяви подані договори та інші документи стосовно споживача послуг АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" - ОСОБА_2 , однак будь-яких пояснень стосовно того з якою метою їх було отримано подано боржником від банку, з якою метою подано до суду та які обставини мають підтвердити ці документи, матеріали заяви не містять.

АТ КБ "ПРИВАТБАНК"

тип кредиту: Кредитна картка; договір №: 1907; дата укладення договору: 09.03.2011 року; сума кредиту: 0 грн.; строк кредиту: 09.03.2026 року; інформація отримана з УБКІ станом на 13.01.2026 року; поточна заборгованість: 11 733,02 грн. Нарахування понад тіло (проценти/комісії): 11 733,02 грн Штраф/пеня: 0,00 грн.

При цьому, самого договору №:1907 заявником надано не було.

АТ "ПУМБ"

1. тип кредиту: Кредитний договір на інші споживчі цілі; договір №: ; дата укладення договору: 22.07.2021 року; сума кредиту: 7 000 грн.; строк кредиту: 22.01.2024 року; інформація отримана з УБКІ станом на 13.01.2026 року; поточна заборгованість: 0 грн.

2. тип кредиту: Кредитний договір на інші споживчі цілі; договір № 701; дата укладення договору: 22.04.2021 року; сума кредиту: 38 300 грн.; строк кредиту: 22.10.2023 року; інформація отримана з УБКІ станом на 13.01.2026 року; поточна заборгованість: 0 грн.

При цьому, самих ціх договорів №: та № 701 заявником надано не було.

АТ "УКРСИББАНК"

тип кредиту: Кредитний договір на інші споживчі цілі; договір №: 2898000; дата укладення договору: 01.10.2021 року; 552 сума кредиту: 10 000 грн.; строк кредиту: 09.12.2024 року; інформація отримана з УБКІ станом на 13.01.2026 року; поточна заборгованість: 0 грн. Штраф/пеня: 0,00 грн

При цьому, самих ціх договору №2898000 заявником надано не було.

АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО"

тип кредиту: Кредитний договір на інші споживчі цілі; договір №: SR15361158; дата укладення договору: 01.07.2021 року; сума кредиту: 42 160 грн.; строк кредиту: 27.09.2023 року; інформація отримана з УБКІ станом на 13.01.2026 року; поточна заборгованість: 0 грн. Штраф/пеня: 0,00 грн

При цьому, самого договору №SR15361158 заявником надано не було.

АТ "ТАСКОМБАНК" код ЄДРПОУ

1. тип кредиту: Кредитний договір на поповнення обігових коштів; договір №: 002/12871094-SP(12973938); дата укладення договору: 07.12.2021 року; сума кредиту: 5 600 грн.; строк кредиту: 06.12.2025 року; інформація отримана з УБКІ станом на 13.01.2026 року; поточна заборгованість: 0 грн. Штраф/пеня: 0,00 грн

2. тип кредиту: Кредитний договір на поповнення обігових коштів; договір №: 601/9623937-CCN(9623940); дата укладення договору: 09.03.2021 року; сума кредиту: 3 000 грн.; строк кредиту: 08.03.2026 року; інформація отримана з УБКІ станом на 13.01.2026 року; поточна заборгованість: 0 грн. Штраф/пеня: 0,00 грн

3. тип кредиту: Кредитний договір на поповнення обігових коштів; договір №: 002/9452834-CK SB(9453351); дата укладення договору: 16.02.2021 року; сума кредиту: 5 000 грн.; строк кредиту: 15.02.2026 року; інформація отримана з УБКІ станом на 13.01.2026 року; поточна заборгованість: 0 грн. Штраф/пеня: 0,00 грн

При цьому, самих ціх договорів заявником надано не було, а додано лише заяву приєднання на відкриття поточного рахунку від 19.11.2021.

Заявниким не повідомлено стосовно цих збов`язань чи нульовий розмір заборгованості вказано у зв`язку з передачею права вимоги на заборгованість іншому кредитору, чи у зв`язку з погашенням.

Матеріали заяви не містять відомостей щодо передачі такої заборгованості іншим кредиторам, хоча в своєму списку кредиторів боржник вкаує, що зазначення окремих кредиторів у вищезазначеному переліку кредиторів із нульовим розміром заборгованості зумовлене тим, що такі кредитори є первинними кредиторами за відповідними зобов`язаннями, які виникли на підставі укладених договорів з боржником. У подальшому право вимоги за зазначеними зобов`язаннями було належним чином відступлено новим кредиторам, зокрема шляхом укладення договорів факторингу.

Боржник не надає відомості про те, кому саме і ким відступлені такі права з зазначенням повних відомостей первісного кредитора та договорів, на підставі яких виникли ці зобов`язання, нового кредитора за цим зобов`язанням та підстав набуття ним прав окремо щодо кожного зобов`язання.

Крім того, низка наданих документів не містять ані підписів, ані протоколів створення й перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису посадовими особами юридичних осіб, зазначених заявницею кредиторами.

До того ж, зобов`язання перед кредиторами, на погляд ОСОБА_1 підтверджуються кредитною історією, що складена Українським бюро кредитних історій і кредитними договорами, надаючи оцінку яким, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються у формі документів, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Разом із цим, роздруківка кредитної історії, яка надана до заяви в підтвердження наявності договірних зобов`язань, не підписана ані письмово, ані електронним цифровим підписом відповідною посадовою особою Бюро, а тому не може вважатися доказом у справі, який би підтверджував наявність кредитних зобов`язань, як про те стверджує заявниця.

Вказаний на роздруківці кредитної історії QR-код не свідчить про підписання даного документа, оскільки він містить лише посилання для перевірки звіту.

На підставі викладеного суд вважає, що заявником не доведено належними та допустимими доказами, що він припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, як того вимагає ч.2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства та не довів наявних ознак загрози неплатоспроможності.

Нормами Кодексу України з процедур банкрутства на фізичну особу-боржника покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.

Такий правовий висновок вбачається обґрунтованим також з тих підстав, що лише фізична особа-боржник (яка є єдиним суб`єктом звернення із відповідною заявою) наділена правом на подання відповідних доказів у підтвердження обставин своєї неплатоспроможності чи її загрози. Тому відсутність на цій стадії інших учасників справи, які мають право подати свої доводи чи заперечення щодо таких обставин чи доказів, зумовлює необхідність добросовісного виконання боржником своїх процесуальних обов`язків щодо доказування наявності обставин для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Стандарт доказування "достатність доказів" було виключено із ГПК України, водночас, у справах про неплатоспроможність фізичної особи господарський суд враховує, окрім належності та допустимості, також достатність поданих боржником доказів для підтвердження та доведення обставин неплатоспроможності чи її загрози, як підстави для відкриття провадження у такій справі.

У цьому контексті суд вважає, що самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження тих обставин, на які посилається заявник, оскільки цей звіт може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір та структуру заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням.

Отже, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність кредитного звіту є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі.

За таких обставин, кредитна історія боржника, складена Українським бюро кредитних історій, не може бути належним та допустимим доказом наявності підтвердження та розміру грошових вимог в силу статті 77 ГПК України, якою передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 08.11.2022 у справі № 909/937/21, від 16.11.2022 у справі № 917/1604/21.

Заборгованість, яка зазначена в конкретизованому списку кредиторів, в повній мірі не підтверджена первинними документами, а надані відомості та документи містять суперечливі дані, що позбавляє суд можливості встановити наявність кредиторської заборгованості, її дійсний розмір та складові.

Суд звертає увагу на те, що до боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства встановлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Виходячи зі встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що заявником належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, в розумінні положень ст. ст. 76-79 ГПК України, не доведено наявність правових підстав для відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників у справі про банкрутство), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає за необхідне у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 відмовити.

Також суд зауважує на тому, що згідно з ч. 7 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства відмова у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 113, 115, 116, 119 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою про порушення справи про банкрутство за наявності підстав, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення - 23.03.2026.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.03.2026.

СуддяПрохоров С.А.