ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року Справа № 924/1302/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

прокурора: Рункевич І.В.

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Окружної прокуратури міста Хмельницького на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30.01.26р. у справі №924/1302/25, ухвалену суддею Музика М.В., повна ухвала складена 02.02.26 р.

за позовом керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

до Товариства з додатковою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дельта", м. Хмельницький

про стягнення 1 198 062,29 грн.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2026р. в задоволенні заяви Окружної прокуратури міста Хмельницького від 28.01.2026 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №924/1302/25 - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2026р. Окружна прокуратура міста Хмельницького звернулась до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити провадження у справі. Скасувати ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2026 у справі №924/1302/25, якою відмовлено у забезпеченні позову до Товариства з додатковою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Дельта та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №924/1302/25 у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г. Б..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 р. у справі №924/1302/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Окружної прокуратури міста Хмельницького на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30.01.26р. у справі №924/1302/25. Витребувано у Господарського суду Хмельницької області матеріали оскарження ухвали Господарського суду Хмельницької області від 30.01.26р. у справі №924/1302/25. Запропоновано Хмельницькій міській раді та Товариству з додатковою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дельта" надати апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу в строк до 03.03.2026 р.

17.02.2026р. матеріали справи №924/1302/25 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 р. розгляд апеляційної скарги призначено на "16" березня 2026 р. об 11:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.

Згідно з табелем обліку робочого часу Північно-західного апеляційного господарського суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" суддя член-колегії Василишин А.Р. відсутній у зв`язку з підвищенням кваліфікації з 16 березня 2026 року по 20 березня 2026 року включно.

Розпорядженням керівника апарату №01-05/179 від 16.03.2026р. з метою недопущення порушення процесуальних строків та відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 8.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №924/1302/25.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду справи №924/1302/25 у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В., суддя Бучинська Г.Б..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 р. прийнято апеляційну скаргу Окружної прокуратури міста Хмельницького на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2026р. у справі №924/1302/25 до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя Філіпова Т.Л., суддя Маціщук А.В., суддя Бучинська Г.Б..

У судове засідання 16.03.2026 з`явився прокурор, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Інші учасники справи явку своїх уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи

Згідно з ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на вказане, зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, приймаючи до уваги ст. 269 Господарського процесуального кодексу України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, враховуючи, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст ухвали суду першої інстанції.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив із того, що жодних фактичних обставин, які б викликали сумнів у добросовісності відповідача, у заяві не наведено. При цьому, сам по собі факт можливості відповідача розпоряджатися коштами та/або здійснити дії щодо відчуження наявного майна не є доказом ризику ухилення від виконання судового рішення за конкретно цим позовом з огляду на його підстави і предмет.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи

В апеляційній скарзі прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького вказує на те, що виконання в майбутньому судового рішення у справі за позовом про стягнення до бюджету територіальної громади з ТОВ «НВП «Дельта» заборгованих коштів пайової участі грошових коштів в сумі понад 1 мільйон гривень безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів. Тому застосування обраного прокурором заходу забезпечення позову безпосередньо пов`язане із предметом позову.

Накладення арешту на кошти у межах спірної суми забезпечить збалансованість інтересів сторін, оскільки наддасть можливість виконати рішення, у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача, але запровадить тимчасові обмеження щодо користування цими коштами відповідачем задля запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

Обраний прокурором вид забезпечення позову не призвів би до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно залишається у володінні власника, а обмежується лише можливість розпорядження ним.

Проте, у спірних правовідносинах суд, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, залишив поза увагою, що у відповідача зареєстроване майно, про яке прокурором до заяви надано докази на підставі отриманої Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Однак, оскільки вказані реєстри не завжди відображають вартість цього майна, вказане унеможливлює прокурору визначити різницю між арештованими коштами та арештованим майном для забезпечення в межах позовних вимог, або у випадку недостатності суми вартості арештованого нерухомого майна, під час звернення стягнення у разі задоволення позову.

Отже, суд безпідставно не вжив заходів забезпечення позову щодо товариства, не обмежив його право користуватись та розпоряджатись грошовими коштами, чим сприяв можливості в будь - який момент розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, і вона нічим не обмежена, або майном, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 02.01.2026 відкрито провадження у справі за позовом керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради, м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Дельта", м. Хмельницький про стягнення 1 198 062,29 грн., призначено підготовче засідання.

28.01.2026 від Окружної прокуратури м. Хмельницького надійшла заява з проханням вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з додатковою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Дельта (29000, Хмельницька область м. Хмельницький, проспект Миру 1А, Код ), як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать Товариству з додатковою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Дельта у межах суми позовних вимог на загальну суму 1 198 062 гривень 29 коп.; накласти арешт на нерухоме майно, яке належать Товариству з додатковою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Дельта (29000, Хмельницька область м. Хмельницький, проспект Миру 1А, Код ), у межах суми позову 1 198 062 гривень 29 коп. лише в межах різниці між сумою ціни позову та арештованих грошових коштів, у разі їх недостатності.

Заяву мотивує тим, що безпосередній факт подання прокурором позову у даній справі з майновою вимогою (стягнення грошових коштів) як раз і свідчить про можливість відповідача в будь-який момент розпорядитися своїми коштами та є беззаперечною можливістю, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

Окрім того, станом на момент подання заяви про забезпечення позову, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, за ТОВ Науково-виробниче підприємство Дельта зареєстровано право власності та інші речові права на об`єкти нерухомого майна. Прокурор вважає, що таке майно може бути відчужене останнім у будь-який час, зокрема, у період між винесенням судового рішення до початку процедури його примусового виконання органами державної виконавчої служби.

Додатково просить суд врахувати, що приводом для обрання зазначених видів забезпечення позову у справі №924/1302/25 послужили також проаналізовані хронологічні дані з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно з якими ТДВ НВП Дельта після відкриття провадження у даній справі, а саме - 26.01.2026, вже здійснило відчуження належного на праві власності нерухового майна квартири №155 по вул. Майборського 11/1 у м. Хмельницькому (реєстраційний номер об`єкту 040), що, на переконання прокурора, безперечно свідчить про наявність реальної загрози ухилення від виконання судового рішення у справі, з огляду також на значний розмір суми, що підлягає стягненню.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2026р. в задоволенні заяви Окружної прокуратури міста Хмельницького від 28.01.2026 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №924/1302/25 - відмовлено.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному ст.ст. 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Згідно з положеннями ст.ст.136, 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є запобігання можливому порушенню в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Цим забезпечується можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Тобто, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі №754/5683/22 зазначила, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду із заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Разом з тим, у постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22 Об`єднана палата Касаційного господарського суду Верховного Суду висловила правову позицію, за якою умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. (аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21, від 20.06.2025 у справі №911/2073/24).

При цьому, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Як вбачається з матеріалів оскарження, предметом позову у даній справі є вимога майнового характеру щодо стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів пайової участі за будівництво об`єкта у розмірі 1 198 062,29 грн.

Оскільки судове рішення при задоволенні вищевказаної позовної вимоги вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Згідно з ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язуються заявлені позовні вимоги та застосування певного заходу забезпечення позову.

Звідси, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову та які можуть виражатись у вчиненні відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Схожі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 04.12.2025 у справі №916/3385/25.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником доказово не підтверджено наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування обраного ним заходу забезпечення позову - накладення арешту на грошові кошти відповідача, зокрема обставин:

- вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих як на витрачання/списання коштів з рахунків, у тому числі не для здійснення розрахунків з позивачем, так і на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації;

- доведення товариства до банкрутства, тощо.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що остання містить лише посилання на правові норми, які регулюють інститут забезпечення позову, а також припущення прокурора щодо ускладнення чи неможливості виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Натомість обґрунтування фактичними даними та відповідними доказами ймовірного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду відсутнє.

Самі лише припущення прокурора про можливість ухилення від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів, про що правильно зазначив суд першої інстанції, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Обставини стосовно можливості відповідача розпоряджатися коштами не є доказом ризику ухилення від виконання судового рішення.

До того ж суд звертає увагу на те, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору, а процесуальний закон, визначаючи у статті 75 ГПК України підстави звільнення від доказування, не передбачає звільнення учасника від доказування у разі подання заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вказане колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити, попри це такі дії не можуть визнаватись встановленими поза межами процедури та стандартів доказування.

У зворотному ж порушується баланс рівності усіх учасників судового процесу та презюмується абсолютне право заявника на застосування обраних ним заходів забезпечення позову.

Оцінюючи заявлені прокурором заходи забезпечення, колегія суддів вважає їх неспівмірними та такими, що не підтверджені жодними доказами необхідності їх вжиття.

Прокурором не наведено фактичних обставин, які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи позову до суду та обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Разом з тим, посилання прокурора на здійснення відповідачем відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна квартири №155 по вул. Майборського 11/1 у м.Хмельницькому (реєстраційний номер об`єкту 040), як на беззаперечну підставу наявності реальної загрози ухилення від виконання судового рішення у даній справі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських, одним з видів економічної діяльності відповідача є 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель; 68.10 купівля та продаж власного нерухомого майна.

Відтак, здійснення відповідачем продажу квартир є видом його господарської діяльності, що не може саме по собі свідчити про наявність у нього наміру ухилитися від виконання судового рішення у даній справі. Вказане не є доказом підтвердження обставин, що можуть ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Колегією суддів також враховано, що арешт коштів на рахунках товариства може призвести до перешкод у здійсненні господарської діяльності останнім та, в свою чергу, погіршення майнового стану сторони, оскільки обмеження розпорядження коштами, як основного інструменту ведення юридичної особою господарської діяльності, унеможливлює здійснення такої діяльності.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що жодна з викладених прокурором обставин у заяві про забезпечення позову та апеляційній скарзі не підтверджена належними доказами та має характер необґрунтованого припущення.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції, апелянт не подав належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст.73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду

Таким чином, у апеляційній скарзі Окружної прокуратури міста Хмельницького на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30.01.26р. не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість ухвали суду першої інстанції.

Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відтак, застосовуючи наведену практику Європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши в ухвалі суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування ухвали, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування ухвали суду.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни ухвали, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст.271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Окружної прокуратури міста Хмельницького на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 30.01.26р. у справі №924/1302/25 - залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Хмельницької області - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку згідно п.2 ч.1 ст.287 ГПК України.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Хмельницької області від 30.01.2026 р. у справі №924/1302/25 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повна постанова складена "25" березня 2026 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Маціщук А.В.