Справа № 909/11/26
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

20.03.2026 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Карпінець Г. Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ET "Georgi Djelepov" (Георги Джелепов)

(str. Kosta Valyov 4,Bulgaria, 2000 Samokov)

представник позивача: адвокат Підгорна Людмила Єлісеївна

(

АДРЕСА_1 )

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Музичиної Тамари Йосифівни

(

АДРЕСА_2 )

про розірвання договору "Контракт" № 02/01-24 від 16.01.2024 та стягнення коштів в сумі 16 300 євро, що еквівалентно на день подання позову 809 335, 75 гривень,

за участю:

від позивача: Підгорної Людмили Єлісеївни (в режимі відео конференції),

від відповідача: представник в судове засідання не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

ET "Georgi Djelepov" (Георги Джелепов) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області із позовною заявою (вх. № 102/26 від 06.01.2026) до Фізичної особи - підприємця Музичиної Тамари Йосифівни про розірвання договору "Контракт" № 02/01-24 від 16.01.2024 та стягнення коштів в сумі 16 300 євро, що еквівалентно на день подання позову 809 335, 75 гривень.

Ухвалою від 09.01.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 12.02.2026; зобов`язав сторони подати заяви по суті спору, зокрема: відповідачу встановив 15 - ти денний строк з моменту вручення ухвали суду для подачі відзиву на позов.

Ухвалою від 12.02.2026 суд відклав підготовче засідання на 12.03.2026.

12.02.2026 за вх. № 2587/26 до канцелярії суду від Фізичної особи - підприємця Музичиної Тамари Йосифівни надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просив суд залишити позов без розгляду, у зв`язку із тим, що спір підлягає розгляду у Міжнародному комерційному арбітражному суді при ТПП України.

17.02.2026 за вх. № 2866/26 через підсистему "Електронний суд" від представника ET "Georgi Djelepov" (Георги Джелепов), адвоката Підгорної Людмили Єлісеївни надійшла відповідь на відзив, в якому заявник просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду. 17.02.2026 за вх. № 2869/26 та 17.02.2026 за вх. № 2897/26 через підсистему "Електронний суд" від представника ET "Georgi Djelepov" (Георги Джелепов), адвоката Підгорної Людмили Єлісеївни надійшли заяви аналогічного змісту.

Ухвалою суду від 02.03.2026 повідомлено сторони про те, що 12.03.2026 судове засідання не відбудеться, у зв`язку із перебуванням судді Михайлишина В. В. у відрядженні з 10.03.2026 по 12.03.2026 включно; перенесено підготовче засідання з 12.03.2026 на 20.03.2026.

У судовому засіданні 20.03.2026 суд дійшов висновку щодо наявності підстав для залишення позову ET "Georgi Djelepov" (Георги Джелепов) без розгляду. При цьому, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає право сторін на передачу спору на розгляд третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу.

Частиною 6 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

За змістом статті 1 Закону "Про міжнародний комерційний арбітраж", до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном.

У статті 2 Закону "Про міжнародний комерційний арбітраж" закріплено, що "арбітраж" - це будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону "Про міжнародний комерційний арбітраж", арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

За змістом статті 8 Закону "Про міжнародний комерційний арбітраж", суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. У разі подання позову, зазначеного в пункті 1 цієї статті, арбітражний розгляд проте може бути розпочато або продовжено і арбітражне рішення може бути винесено, поки сперечання про підсудність чекають розв`язання в суді.

Арбітражна угода має позитивний і негативний ефект: вона зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який належить до обсягу арбітражної угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражеві. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такого роду арбітражної угоди. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 20.08.2025 по справі № 910/10001/24.

Нью-Йоркська конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10.06.1958 (далі - Нью-Йоркська конвенція) закріплює підхід здійснення примусового виконання арбітражних рішень і арбітражних угод, який ґрунтується на презумпції дійсності та автономності арбітражних угод, формальної і матеріально-правової (ч. 1 ст. ІІ Нью-Йоркської конвенції). Ця презумпція дійсності може бути спростована лише за обмеженим переліком підстав.

За змістом Нью-Йоркської конвенції кожна договірна держава визнає арбітражну угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати до арбітражу всі або будь-які суперечки, які виникають або можуть виникнути між ними у зв`язку з якими-небудь конкретними договірними або іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду. Зазначений обов`язок визнання арбітражної угоди вимагає від суду також тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності (принцип імунітету та автономії арбітражної угоди).

Так, сторони у пункті 11.1. Контракту № 02/01-24 від 16.01.2024 визначили, що будь-які суперечки, що виникли по Контракту або у зв`язку з ним, підлягає передачі на розгляд в Міжнародний комерційний арбітражний суд при ТПП України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.08.2018 у справі № 906/493/16 зазначено, що національний суд здійснює перевірку того, чи є арбітражна угода недійсною, втратила чинність або не може бути виконана, лише тоді, коли до нього надійшов позов із питання, з якого сторони уклали угоду.

Згідно із частиною 2 Положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України, який є додатком № 1 до Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", до Міжнародного комерційного арбітражного суду можуть за угодою сторін передаватись на вирішення:

- спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, які виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін спору знаходиться за кордоном, а також:

- спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

Зовнішньоекономічні відносини, спори з яких можуть бути передані на вирішення Міжнародного комерційного арбітражного суду, стосуються, зокрема, відносин купівлі-продажу (поставки) товарів, виконання робіт, надання послуг, обміну товарами та/чи послугами, перевезення вантажів і пасажирів, торгового представництва і посередництва, оренди (лізингу), науково-технічного обміну, обміну іншими наслідками творчої діяльності, спорудження промислових та інших об`єктів, ліцензійних операцій, інвестицій, кредитно-розрахункових операцій, страхування, спільного підприємництва та інших форм промислової і підприємницької кооперації.

Судом вказувалось, що предметом спору у справі є розірвання договору "Контракт" № 02/01-24 від 16.01.2024 та стягнення коштів в сумі 16 300 євро, що еквівалентно на день подання позову 809 335, 75 гривень, які фактично було перераховано ET "Georgi Djelepov" (Георги Джелепов) на користь ФОП Музичиної Тамари Йосифівни в межах виконання Контракту № 02/01-24 від 16.01.2024 в якості передоплати за замовлений товар.

Дата першої поставки, як визначено пунктом 4.7. Контракту, передбачена протягом 10 днів з моменту отримання 50 % передоплати на рахунок продавця.

Так, на виконання вказаного Контракту, укладених Додатків та погодженої специфікації між ФОП Музичина Т. Й. і ET "Georgi Djelepov", 17.01.2024 позивачем проведено передоплату коштів за Товар на рахунок ФОП Музичина Т. Й. в сумі 6 300 Євро.

01.04.2024 ET "Georgi Djelepov" перерахував ФОП Музичина Т. Й. кошти в сумі 10 000 Євро.

Проте, як вказує позивач, умови контракту ФОП Музичина Т. Й. не виконала, товар (деревину) у визначене час та місце призначення не поставила, завантаження автомобіля, який подано для здійснення перевезення - не провела.

Відтак, позивач зазначає, що порушення ФОП Музичина Т. Й. умов Контракту, не передання визначеного ним товару, порушує право позивача - ET "Georgi Djelepov" на отримання товару, за який він сплатив кошти, які знаходяться у власності і розпорядженні відповідачки, а отже договір підлягає розірванню, а кошти, поверненню позивачу.

Наразі, оцінюючи правову природу спірних правовідносин суд погоджується саме із доводами відповідача, оскільки фактично означені правовідносини стосуються саме виконання умов Контракту № №02/01-24 від 16.01.2024. Зокрема, для вирішення спору по суті судом повинно бути встановлено обставини виконання (невиконання) відповідачем умов контракту (який містить арбітражне застереження), наявність обставин для його розірвання, наявність у відповідача підстав для подальшого утримання грошових коштів, які було передано в межах такого правочину.

Одночасно, суд вважає за доцільне надати оцінку посиланням позивача на те, що існування застереження у Контракті про можливість розгляду спору в Міжнародному комерційному арбітражному суді України не виключає обставини і не перешкоджає сторону договору права на розгляд спору Господарським судом України, за місцем виконання умов Контракту. Зокрема, суд зазначає таке.

Згідно із частиною 1 статті 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Як встановлено судом, у пункті 11.1. Контракту № 02/01-24 від 16.01.2024 сторони визначили, що будь-які суперечки, що виникли по Контракту або у зв`язку з ним, підлягає передачі на розгляд в Міжнародний комерційний арбітражний суд при ТПП України.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто сторони у пункті 11.1. Контракту № 02/01-24 від 16.01.2024 передбачили арбітражне застереження (арбітражну угоду).

За змістом статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Арбітражна угода про передачу спору на розгляд міжнародного комерційного арбітражу не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації особою права на захист своїх прав. У зв`язку з викладеним у сторін існує виключно правова можливість, а не обов`язок звертатися до арбітражного суду.

При цьому, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про недійсність, втрату чинності чи неможливість виконання погодженої сторонами у пункті 11.1. Контракту арбітражної угоди. Відповідач із клопотанням про залишення позову без розгляду, у зв`язку із тим, що сторони у пункті 11.1. Контракту № 02/01-24 від 16.01.2024 передбачили арбітражне застереження, звернувся до Господарського суду 12.02.2026 - до початку розгляду справи по суті, відповідачем жодних заяв щодо суті спору до подання ним відзиву на позов у якому заявлено клопотання про залишення позову без розгляду не заявлялось.

Арбітражна угода укладається в письмовій формі та вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або міститься у проспекті цінних паперів (рішенні про емісію цінних паперів), що передбачає призначення адміністратора за випуском облігацій, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, що міститься в них, є доступною для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.02.2026 у справі № 910/11283/25.

Наразі, суд вважає за доцільне акцентувати увагу на тому, що арбітражне застереження, що міститься у пункті 11.1. Контракту № 02/01-24 від 16.01.2024 є власним волевиявленням сторін договору і не може розцінюватися як встановлення обмеження їх прав. Зі змісту арбітражної угоди безперечно та безспірно слідує, що між сторонами досягнуто згоди щодо того, що будь-які суперечки, що виникли по Контракту або у зв`язку з ним, підлягає передачі на розгляд в Міжнародний комерційний арбітражний суд при ТПП України.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Наявність дійсного арбітражного застереження та обов`язковість звернення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України за наявності волі на розгляд справи арбітражним судом, не є обмеженням прав позивача, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 55 Конституції України. Аналогічна за своїм змістом правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 913/17/18, від 22.05.2019 у справі № 756/3550/18 та від 25.06.2019 у справі № 911/1696/18.

Отже, з огляду на встановлені вказані обставини у справі, Господарський суд Івано-Франківської області зазначає про те, що підписавши угоду, в якій міститься арбітражне застереження, її сторони фактично погодилися з передбаченим у ній порядком вирішення спорів, що свідчить про вільне волевиявлення сторін щодо передачі спорів саме Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов ET "Georgi Djelepov" (Георги Джелепов) до Фізичної особи - підприємця Музичиної Тамари Йосифівни про розірвання договору "Контракт" № 02/01-24 від 16.01.2024 та стягнення коштів в сумі 16 300 євро, що еквівалентно на день подання позову 809 335, 75 гривень підлягає залишенню без розгляду.

При цьому, суд звертає увагу на те, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Разом із тим, пунктом 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, суд роз`яснює позивачу право звернутися із відповідною заявою про повернення сплаченої суми судового збору.

Керуючись пунктом 7 частини 1 статті 226, статтями 234, 235, 254, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Заяву Фізичної особи - підприємця Музичиної Тамари Йосифівни про залишення позову без розгляду (вх. № 2587/26 від 12.02.2026) задовольнити.

2. Позов ET "Georgi Djelepov" (Георги Джелепов) до Фізичної особи - підприємця Музичиної Тамари Йосифівни про розірвання договору "Контракт" № 02/01-24 від 16.01.2024 та стягнення коштів в сумі 16 300 євро, що еквівалентно на день подання позову 809 335, 75 гривень залишити без розгляду.

3. Ухвала набирає законної сили 20.03.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Західного апеляційного господарського суду.

4. Повний текст ухвали складено - 25.03.2026.

Суддя В. В. Михайлишин