РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.03.2026Справа № 916/4529/25
Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді Блажівської О.Є. за участю секретаря судового засідання Глиняної А.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/4529/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК» Херсонський ливарний завод» (73008, м. Херсон, площа ім. Дубинди Павла Христофоровича, 1; )

до російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації (119991, м. Москва, вул. Житня, буд. 14, будівля 1)

про стягнення 35 134 365, 46 грн,-

за участю представників:

від позивача - Загорулько Є.А.,

від відповідача - не з`явився,

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Стислий виклад позовних вимог.

До Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК» Херсонський ливарний завод» до російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації про стягнення з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (Російська Федерація, 119991, м. Москва, вул. Житня, буд. 14, будівля 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК» Херсонський ливарний завод» (73008, м. Херсон, площа Дубинди, 1, ) 35 134 365,46грн (тридцять п`ять мільйонів сто тридцять чотири тисячі триста шістдесят п`ять гривень) грн. 46 коп. збитків, завданих збройною агресією.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТПК» Херсонський ливарний завод» є юридичною особою, резидент України, місцезнаходженням товариства є: 73008, місто Херсон, площа Дубинди, 1. За вказаною адресою товариства знаходились його основні засоби та обладнання чавунного та сталелетійного цехів, обладнання допоміжних служб та відповідних дільниць, а також майно, яке зберігалось в складах та інших службових та адміністративних приміщеннях. З 03.03.2022 року но 11.11.2022 року м. Херсон Херсонської області перебувало під тимчасовою окупацією Російської Федерації, інформація про що міститься у Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309. З вказаного часу і до часу деокупації м. Херсона 11.11.2022 майно Товариства перебувало під повним контролем військових РФ. 14.11.2022 року, після звільнення м. Херсон від тимчасової окупації збройними силами Російської Федерації, представники Товариства отримали доступ до його території за адресою: м. Херсон, площа Дубинди, 1. У ході огляду було встановлено, що у період з 16.04.2022 по 11.11.2022 майно Товариства було пограбовано представниками збройних сил Російської Федерації. Товариство звернулось з заявою про вчинення злочину до Херсонської обласної прокуратури, за результатами розгляду якої того ж дня зареєстровано кримінальне провадження № 0000530 за ч. 1 ст. 438 КК України. Для встановлення розміру збитків, завданих внаслідок викрадення російськими військовими товарно-матеріальних цінностей (основних засобів), що знаходилися за адресою: Херсонська область, м. Херсон, площа Дубиди, 1, під час тимчасової окупації Російською Федерацією, слідчим слідчого управління ГУНП в Херсонській області у межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000530 від 30.12.2022 було призначено судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Відповідно до висновку експерта ДНДЕКЦ МВС від 30.04.2025, № СЕ-19-25/4337-ТВ розмір матеріальної шкоди (матеріального збитку) ТОВ «ТПК» Херсонський ливарний завод» внаслідок викрадення оборотних активів (об`єктів дослідження) станом на 14.11.2022 складала 31 529 528,79 грн. У той же час, згідно даних бухгалтерського обліку та результатів проведеної інвентаризації вартість викрадених матеріалів становить - 1 677 091, 81 грн, а вартість викраденої готової продукції - 1 927 744, 86 грн. Таким чином, вартість понесених Позивачем збитків становить 35 134 365,46грн (31 529 528,79 грн вартість викрадених основних засобів + 1 677 091.81 грн вартість викрадених матеріалів + 1927744.86грн вартість викраденої готової продукції).

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у відповідності до приписів ст. 178 ГПК України не скористався.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва (01054, м. Київ вул. Богдана Хмельницького, 44В) позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК» Херсонський ливарний завод» (73008, м. Херсон, площа ім. Дубинди Павла Христофоровича, 1, ) до російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації (119991, м. Москва, вул. Житня, буд. 14, будівля 1) про стягнення 35 134 365,46грн збитків, завданих збройною агресією.

10.12.2025 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 916/4529/25.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2025 матеріали позовної заяви №916/4529/25 передано на розгляд судді Блажівській О.Є

Матеріали позовної заяви № 916/4529/25 було передано та отримано (сектором) суддею Блажівською О.Є. - 11.12.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 залишено без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК» Херсонський ливарний завод». Надано позивачу строк для усунення недоліків, який становить п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

16.12.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК» Херсонський ливарний завод» надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 19.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 21.01.2026.

09.01.2026 через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК» Херсонський ливарний завод» надійшла заява про залучення у якості представника та про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 заяву ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. Забезпечено участь представнику позивача - Загорулько Євгену Анатолійовичу у розгляді справи № 916/4529/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистемі Електронний суд.

У судове засідання 21.01.2026 з`явився представник позивача.

Представник відповідача 21.01.2026 у засідання не з`явився. Відповідач повідомлений, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, згідно статті 122 ГПК України. Оголошення було розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України 25.12.2025 о 14:59 (відомості на підтвердження містяться в матеріалах справи), відтак, відповідач повідомлений належим чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2026 підготовче засідання у справі № 916/4529/25 призначено на 18.02.2026.

У судове засідання 18.02.2026 з`явився представник позивача.

Представник відповідача 18.02.2026 у засідання не з`явився. Відповідач повідомлений, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, згідно статті 122 ГПК України. Оголошення було розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України 29.01.2026 об 11:05 (відомості на підтвердження містяться в матеріалах справи), відтак, відповідач повідомлений належим чином.

18.02.2026 у засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 18.02.2026 представник позивача не заперечував щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2026.

У судове засідання 18.03.2026 з`явився представник позивача.

Представник відповідача 18.03.2026 у засідання не з`явився. Відповідач повідомлений, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, згідно статті 122 ГПК України. Оголошення було розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України 05.03.2026 об 14:40 (відомості на підтвердження містяться в матеріалах справи), відтак, відповідач повідомлений належим чином.

Щодо дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №990/80/22, Російська Федерація, вчинивши неспровокований та повномасштабний акт збройної агресії проти Української держави, численні акти геноциду Українського народу, не вправі надалі посилатися на свій судовий імунітет, заперечуючи тим самим юрисдикцію судів України на розгляд та вирішення справ про відшкодування шкоди, завданої такими актами агресії.

При цьому, Верховний Суд виходив з того, що країна-агресор діяла поза межами свого суверенного права на самооборону, навпаки, віроломно порушила усі суверенні права України, діючи на її території, тому безумовно Російська Федерація надалі не користується в такій категорії справ своїм судовим імунітетом. Такі висновки наведено в постановах Верховного Суду від 08 та 22 червня 2022 року у справах №490/9551/19 та №311/498/20.

Таких самих висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18 травня 2022 року у справі №428/11673/19 та у справі №760/17232/20-ц, зазначивши додаткові аргументи непоширення судового імунітету Російської Федерації у спірних правовідносинах, а саме: підтримання юрисдикційного імунітету Російської Федерації позбавить позивача ефективного доступу до суду для захисту своїх прав, що є несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції; судовий імунітет Російської Федерації не застосовується з огляду на звичаєве міжнародне право, кодифіковане в Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004); підтримання імунітету Російської Федерації є несумісним з міжнародно-правовими зобов`язаннями України у сфері боротьби з тероризмом; судовий імунітет Російської Федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення нею державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням Російською Федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.

За приписами ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 365 Господарського процесуального кодексу України України).

Згідно з ч. 1 ст. 367 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території Російської Федерації регулюється Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992, прийнявши відповідний нормативний акт - Постанову Верховної Ради України «Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності» від 19.12.1992. Згідно вищезазначеної Угоди Компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зобов`язуються надавати взаємну правову допомогу. Взаємне надання правової допомоги включає вручення і пересилання документів і виконання процесуальних дій, зокрема проведення експертизи, заслуховування сторін, свідків, експертів та інших осіб. При наданні правової допомоги компетентні суди та інші органи держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав зносяться одна з одною безпосередньо. При виконанні доручень про надання правової допомоги компетентні суди та інші органи, в яких просять допомоги, застосовують законодавство своєї держави. При зверненні про надання правової допомоги і виконання рішень документи, що додаються, викладаються мовою держави, яка запитує, або російською мовою.

Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією держави-відповідача проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан.

Відповідно до ч.1 ст.12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

За зверненням Мін`юсту, Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресію Росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно з листом Міністерства юстиції України «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» №25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022, з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування.

Крім того, у зв`язку з агресією з боку держави-відповідача та введенням воєнного стану АТ «Укрпошта» з 25.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з державою-відповідачем.

Відповідно до ч.2 ст.367 Господарського процесуального кодексу України судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Разом з тим у зв`язку із порушенням російською федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного Акта, Паризької Хартії для Нової Європи та ряді інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справ України 24.02.2022 нотифікувало МЗЗ РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією від 14.02.1992.

Відтак діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинено відповідно до Віденської Конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.

Отже подальше застосування відповідного алгоритму для подачі будь-яких судових документів до російської сторони дипломатичними каналами не є можливим з огляду на розірвання дипломатичних відносин та евакуацію всіх співробітників дипломатичних та консульських установ України через повномасштабну агресію Російської Федерації проти України.

З огляду на вищенаведене, на період збройного конфлікту у відносинах з державою-агресором унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення.

Відтак, взявши до уваги вищенаведене, враховуючи неможливість виконання судового доручення про вручення відповідачу судових документів про відкриття провадження у справі №916/4529/25 дипломатичними каналами, повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи здійснювалось шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Також позивачем здійснено переклад позовної заяви з додатками та надіслано позовну заяву російській федерації на електрону адресу Міністерства юстиції російської федерації.

Також, всі процесуальні документи суду по справі №916/4529/25 оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними, а доступ безоплатний та цілодобовий згідно Закону України «Про доступ до судових рішень».

При цьому відповідно до ч.4 ст.122 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання та про необхідність вчинення ним дій процесуального характеру.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 18.03.2026 з`явився представник позивача.

18.03.2026 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі.

18.03.2026 відповідач у судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні 18.03.2026 на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТПК» Херсонський ливарний завод» (ідентифікаційний код юридичної особи 35469414) зареєстроване 14.11.2007. Основний вид діяльності - 24.51 Лиття чавуну; інші види діяльності: Лиття сталі, Лиття легких кольорових металів, Лиття інших кольорових металів, Неспеціалізована оптова торгівля, Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.

Місцезнаходження Товариство з обмеженою відповідальністю «ТПК» Херсонський ливарний завод»: 73008, м. Херсон, площа ім. Дубинди Павла Христофоровича, 1.

Позивач у позовній заяві зазначає, що за вказаною адресою Товариства знаходились його основні засоби та обладнання чавунного та сталелетійного цехів, обладнання допоміжних служб та відповідних дільниць, а також майно, яке зберігалось в складах та інших службових та адміністративних приміщеннях.

З 03.03.2022 року но 11.11.2022 року м. Херсон Херсонської області перебувало під тимчасовою окупацією Російської Федерації, інформація про що міститься у Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309.

16 квітня 2022 року до Товариства, за адресою м. Херсон площа Дубинди, 1, вторгнись озброєні військові Російської Федерації у кількості 12 осіб, вказали, що підприємство і все майно націоналізоване та належить російській федерації, під погрозою застосування зброї наказали працівникам залишити територію. З вказаного часу і до часу деокупації м. Херсона 11.1 1.2022 майно Товариства перебувало під повним контролем військових РФ. Будь-яких механізмів захисту основоположних прав в окупації не було й не має.

14.11.2022 року, після звільнення м. Херсон від тимчасової окупації збройними силами Російської Федерації, представники Товариства отримали доступ до його території за адресою: м. Херсон, площа Дубинди, 1. У ході огляду було встановлено, що у період з 16.04.2022 по 11.11.2022 майно Товариства було пограбовано представниками збройних сил Російської Федерації.

З метою встановлення переліку викраденого майна була проведена інвентаризація, під час якої встановлено перелік основних засобів та неосновних засобів (товари, готова продукція), що зафіксовано в Інвентаризаційному описі до акту інвентаризації.

30.12.2022 Товариство звернулось з заявою про вчинення злочину до Херсонської обласної прокуратури, за результатами розгляду якої того ж дня зареєстровано кримінальне провадження № 0000530 за ч. 1 ст. 438 КК України.

Для встановлення розміру збитків, завданих внаслідок викрадення російськими військовими товарно-матеріальних цінностей (основних засобів), що знаходилися за адресою: Херсонська область, м. Херсон, площа Дубиди, 1, під час тимчасової окупації Російською Федерацією, слідчим слідчого управління ГУНП в Херсонській області у межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000530 від 30.12.2022 було призначено судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Відповідно до висновку експерта ДНДЕКЦ МВС від 30.04.2025, № СЕ-19-25/4337-ТВ розмір матеріальної шкоди (матеріального збитку) ТОВ «ТПК» Херсонський ливарний завод» внаслідок викрадення оборотних активів (об`єктів дослідження) станом на 14.11.2022 складала 31 529 528,79 грн.

У той же час, згідно даних бухгалтерського обліку та результатів проведеної інвентаризації вартість викрадених матеріалів становить - 1 677 091, 81 грн, а вартість викраденої готової продукції - 1 927 744, 86 грн. Таким чином, вартість понесених Позивачем збитків становить 35 134 365,46 грн (31 529 528,79 грн вартість викрадених основних засобів + 1 677 091, 81 грн вартість викрадених матеріалів + 1927744.86грн вартість викраденої готової продукції).

Як зазначає Позивач, вказане свідчить про те, що Російська Федерація внаслідок своєї агресії завдала збитків ТОВ «ТПК» Херсонський ливарний завод» на загальну суму 35 134 365,46 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Судом під час розгляду справи по суті було досліджено докази, якими позивач обґрунтовував свої доводи, а саме копії: Витягу з ЄДРПОУ про реєстрацію юридичної особи; наказу про повноваження керівника; наказу про призначення повної інвентаризації; висновків за результатами проведеної інвентаризації (підсумкова відомість); інвентаризаційного опису викрадених основних засобів; Інвентаризаційного опису викрадених матеріалів; Інвентаризаційного опису викраденої готової продукції; заяви про злочин вартості; Витягу з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження № 0000530 від 30.12.2022 за ч. 1 ст. 438 КК України; Висновку експерта ДНДЕКЦ МВС від 30.04.2025 № СЕ-19-25/4337-ТВ.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 Цивільного кодексу України, доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Обов`язковою умовою притягнення до відповідальності за завдану шкоду є встановлення протиправності дій відповідно до положень застосованого матеріального закону.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага. У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом зазначеної статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02 березня 2022 року військова агресія російської федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, російську федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16 березня 2022 року у справі щодо звинувачень в геноциді за Конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти російської федерації) зобов`язав російську федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24 березня 2022 року, якою додатково засуджує військову агресію росії проти України, вимагає від російської федерації припинення військових дій, в тому числі атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року «Про Заяву Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення збройними силами Російської Федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №210/4458/15-ц, від 30 січня 2020 року у справі №287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 серпня 2017 року у справі №761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії російської федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

Відповідно до статей 1 та 2 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

У преамбулі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вказано, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та Законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, протиправність діяння відповідача як складовий елемент факту збройної агресії росії проти України в розумінні частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні, а також визнано на найвищому міжнародному рівні.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і завданими збитками. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі №914/1131/18, від 26 лютого 2019 року у справі №914/385/18, від 10 квітня 2019 року у справі № 04/6455/17, від 05 листопада 2019 року у справі №915/641/18.

При цьому одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення своїх вимог чи заперечень.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 20 серпня 2020 року у справі №914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Президентом України підписано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року (надалі - Указ). Даним Указом із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан, строком на 30 діб, який в подальшому продовжений відповідними Указами Президента та наразі не завершений.

Матеріалами справи встановлено, що основний вид діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК» 24.51 Лиття чавуну; інші види діяльності: Лиття сталі, Лиття легких кольорових металів, Лиття інших кольорових металів, Неспеціалізована оптова торгівля, Роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах.

Позивач у позовній заяві зазначає, що за адресою місцезнаходження Товариства (73008, м. Херсон, площа ім. Дубинди Павла Христофоровича, 1) знаходились його основні засоби та обладнання чавунного та сталелетійного цехів, обладнання допоміжних служб та відповідних дільниць, а також майно, яке зберігалось в складах та інших службових та адміністративних приміщеннях.

16.04.2022 постановою Кабінету Міністрів України № 457 «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» визначено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій (абзац четвертий підпункту 1 пункту 1).

Згідно із розділом ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.12.2022 року № 309 «Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», Херсонську міську територіальну громаду визначено як територію України, що є тимчасово окупованою Російською Федерацією, починаючи з 01.03.2022 р. по 11.11.2022 р.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 726-р від 12.06.2020 року «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Херсонської області» м. Херсон увійшов до Херсонської міської територіальної громади.

Отже, з 01.03.2022 р. по 11.11.2022 р. місто Херсон та майно ТОВ «ТПК» Херсонський ливарний завод» було повністю під контролем Російської Федерації.

16.11.2022 директором ТОВ «ТПК» Херсонський ливарний завод» видано наказ № 301 «Про проведення повної інвентаризації ТМЦ та основних засобів підприємства. Згідно даного наказу: з початку військових дій 24.02.2022 року по 12.11.2022 підприємство не працювало та знаходилось під контролем російських окупаційних військ, зазнало значних втрат внаслідок грабежу та мародертсва. З метою оцінки дійсного стану справ на підприємстві та оцінки збитків наказано: призначити інвентаризаційну комісію в складі: Колношенко С.С.- директор; Бабюк С.О. - заступник директора; ОСОБА_2 - слюсар-інструментальник. Пунктом 2 даного наказу встановлено, в термін до 17.12.2022 провести повну інвентаризацію майна, основних засобів виробництва та складів товарно-матеріальних цінностей та готової продукції. Результати інвентаризації оформити складанням актів.

Так, комісією затверджено залишки матеріалів станом на 24.02.2022 на загальну суму 1 677 091, 81 грн. В примітках даного акту зазначено, що вказаний в ньому товар викрадено.

Також комісією затверджено перелік викрадених основних засобів та НМА на загальну суму - 1 927 744, 86 грн.

Згідно додатку № 5 комісією зазначено, що в результаті інвентаризації матеріалів, готової продукції та ОЗ комісія виявила наступне: збитки підприємства по нестачі товарів та основних засобів склали - 27 051 534, 38 грн., а саме 1 677 091, 81 - матеріали; 1 927 744, 86 грн. - готова продукція; 23 446 697, 71 грн. - основні засоби.

30.12.2022 Товариство звернулось з заявою про вчинення злочину до Херсонської обласної прокуратури, за результатами розгляду якої того ж дня зареєстровано кримінальне провадження № 0000530 за ч. 1 ст. 438 КК України.

Для встановлення розміру збитків, завданих внаслідок викрадення російськими військовими товарно-матеріальних цінностей (основних засобів), що знаходилися за адресою: Херсонська область, м. Херсон, площа Дубиди, 1, під час тимчасової окупації Російською Федерацією, слідчим слідчого управління ГУНП в Херсонській області у межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000530 від 30.12.2022 було призначено судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

Відповідно до висновку експерта ДНДЕКЦ МВС від 30.04.2025, № СЕ-19-25/4337-ТВ розмір матеріальної шкоди (матеріального збитку) ТОВ «ТПК» Херсонський ливарний завод» внаслідок викрадення оборотних активів (об`єктів дослідження) станом на 14.11.2022 складала 31 529 528,79 грн.

Так, згідно даного висновку експерта, досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 16.04.2022 по 14.11.2022 невстановлені військовослужбовці рф та пов`язані з ними особи захопили приміщення та склади ТОВ «ТПК «Херсонський ливарний завод» (), який знаходиться за адресою: м. Херсон, площа Павла Дубинди, 1, звідки вивезли (викрали) майно та готову продукцію підприємства (оборотні та необоротні активи), заподіявши матеріальної шкоди яка встановлюється. Представник ТОВ «ТПК «Херсонський ливарний завод» () Бабюк Сергій Олексійович заявив, що в ході вчинення злочину було викрадено наступне майно:

1. Аналізатор на вуглець марки АН 7529 - настільний лабораторний прилад для визначення кількості вуглецю в чавуні та сталі.

2. Аналізатор фотоемісійний марки СПАС 05 (2019 року випуску) - стаціонарний лабораторний прилад для миттєвого визначення (до 1 хвилини) хімічного складу металів та сплавів (32 елементи таблиці Менделєєва).

3. Багатофункціональний пристрій марки Сапоп МР 211- принтер сканер ксерокс.

4. Балон для двуокису вуглецю.

5. Балон кисневий.

6. Барабан галтовочний марки ОБ 900 - для попередньої очистки виливок від горілої суміші та внутрішніх стрижнів. Періодичної дії. діаметр 900 мм, довжина 2000 мм. Вага 3 тони, двигун 18 кВт.

7. Барабан дробометний періодичної дії марки 42233 б - (виробництва Амурлітмаш) призначений для очистки поверхні виливок від залишків формувальної суміші та пригару за допомогою сталевого дрібу. Габаритні розміри 2500*3000*5000 мм. Вага 6 тон.

8. Робоча камера 1000*1000*800 мм. 4 приводних електродвигуна потужністю 30 кВт, 5,5 кВт 2шт. та 3 кВт.

9. Бігуни призначені для підготовки та змішування формувальної суміші в чаші діаметром 2000 мм висотою 1000 мм. Об`єм змішуваної суміші 2м. кубічних. Привідний електродвигун 100 кВт.

10. Бетонозмішувач побутовий Об`єм змішуваної суміші 165 літрів.

11. Привідний електродвигун 750 Вт.

12. Ваги платформенного типу побутові. Діапазон зважування 0-160 кг.

13. Ванна для загартування металу - металічна герметична ємкість заповнена маслом, об`ємом 2м куб.

14. Виготовлена з листового металу 5мм 1000*2000*1000 мм. Вага 320 кг.

15. Вентилятор Настінний.

16. Верстат консольно-фрезерний марки 6Р11. Для фрезерування, свердління та розточки заготовок. Габаритні розміри 1470*1975*1940 мм. Маса 2360 кг. Двигуни 5,5 кВт та 3 кВт.

17. Верстат токарно-гвинторізний Ід6ЗА (ДІП 300). Призначений для всіх видів токарних робіт. Максимальний діаметр заготовки 615 мм. Довжина 1500 мм. Габаритні Розміри 3610*1690*1285 мм. Маса 3920 кг. Двигуни 10 кВт та 0,12 кВт.

17. Верстат токарно-карусельний одностієчний універсальний 1512. Призначений для всіх видів токарних робіт. Максимальний діаметр заготовки 1250 мм, Висота 1000 мм, вага Заготовки 3200 кг. Габаритні розміри 2750*2950*4100 мм. Масса 16 500 кг. Двигуни 5шт. - 30кВт, 3 кВт. 2 кВт 1, 5 кВт, 0,75 кВт.

18. Верстат токарно-гвинторізний 1К65 (Д1П 500). Призначений для всіх видів токарних робіт. Максимальний діаметр заготовки до 1400мм, довжина 3000 мм. Габаритні розміри 4100*2200* 1770мм. Масса 12800 кг. Двигуни 22кВт та 0,75 кВт.

19. Верстат токарно-гвинторізний ІК62. Призначений для всіх видів токарних робіт Максимальний діаметр заготовки 400 мм, довжина 1000 мм. Габаритні розміри 2812*1166*1324 мм. Масса 3035 кг. Двигуни 10 кВт, 1,1 кВт,0,12 кВт.

20. Верстат радіально-фрезерний моделі 25500С1000Ф2. Призначений для фрезерувальних та свердлильних робіт. Обладнаний ЧПУ Максимальний розмір заготовки 1200 мм, довжина 1700 мм. Габаритні розміри 3600*3800*3900 мм. Маса 8035 кг. Двигуни 25 кВт, 8 кВт, 3 кВт.

21. Верстат фрезерно-гравірувальний деревообробний марки АТ8 1208. Призначений для фрезерувальних та свердлильних робіт. Обладнаний ЧПУ. Максимальний розмір заготовки 800 мм, довжина 1200 мм, висота 350 мм. Габаритні розміри 1600* 1200* 1500 мм. Маса 535 кг. Двигуни 3 кВт, 2 по 0,8 кВт.

22. Ваги марки СА8 ОВ 16 Н- платформеного типу для зважування твердих та сипучих матеріалів. Діапазон від 0,1 до 160 кг. Акумуляторні.

23. Вібростіл марки 37.225.00.00.000. Призначений для ущільнення сухого піску в вакуумних опоках. Габаритні розміри 1000*1000*400 мм. Маса 600 кг 3 електровібратора: 5,5 кВтта 2 по 3,5 кВт.

24. Візок гідравлічний 2,5т 1100 мм довжина (рокла). Для транспортування вантажів вагою до 2,5 тон.

25. Джерело БЖ марки Е8Р УЕ8ТА 2000 - 1200 Вт.

26. Дизельний теплогенератор. Призначений для отримання теплого сухого повітряного потоку та нагнітання його в закриті приміщення через гофрорукави діаметром 200 мм та довжиною до 20 м. Габаритні розміри 2000*1500 * 1400 мм. Встановлена дизельна форсунка з розходом дизельного палива 8-14 л в годину.

27. Драбина універсальна 3*10 - драбина трьох секційна з алюмінієвого профілю максимальною довжиною 10 м.

28. Драбина універсальна 3*12 - драбина трьох секційна з алюмінієвого профілю максимальною довжиною 12 м.

29. Дриль марки ОТУ 1300-2.2 mebabo. Ударного типу. Потужність 1300 Вт. Максимальний діаметр свердла 15 мм.

30. Дриль шурупокрут марки DEWALT акумуляторного типу. (18 вольт). Максимальний діаметр свердла (біти) 10 мм/

31. Електроводонагрівач марки АРІСТОН 80 л. для нагріву та зберігання води, 220 вольт, 2кВт.

32. Електропіч з черенем викочування марки СДО 8.18.1/ 1.1 Призначена для термічної обробки виробів з металів та сплавів.

33. Робоча камера 800 мм на 1200 мм, висота 1000 мм. Нижня частина (черінь) викочується по направляючим рейкам. На нього викладаються металеві вироби. Нагріваючі елементи-ніхромові спіралі. Потужність 90 кВт. Максимальна робоча температура в камері -1100 градусів С.

34. Металевий каркас 2400мм* 1180мм* 1800мм футерований вогнетривкою цеглою та спеціальними вогнетривкими плитами. Вага 2800 кг.

35. Зварювальний напіватомат марки Каізег МАО для зварювальних робіт. Потужність 2 квт. Діаметр зварювального дроту 0,8 мм.

36. Камера очисна дробетна періодичної дії марки ДК 814.

37. Призначена для очистки виливок від залишків форувальної суміші та пригару за допомогою металевого дробу. Робоча камера має розміри 2000* 1600* 1800 мм. Для очистки габаритних виливок камера обладнана гаковою підвіскою з приводом від електродвигуна 1кВт. Обладнана двома дробеметними апаратами з двигунами 30 кВт(3000 об. хв). Габарити 5000*3800*3200 мм. Маса 16000 кг.

38. Кліщі токовимірювальні марки М266 - прилад для вимірювання характеристик електричного струму в діапазоні до 750 вольт та 1000 ампер.

39. Компресор марки ЕХРЕК.Т- портативний компресор для отримання стисненого повітря. Продуктивність 50 л хвилину. Потужність 1,5 кВт. Ресивер для зберігання стисненого повітря 50 л.

40. Компресор гвинтовий марки ОКЕЕМЕК.8. Призначений для виробництва стисненого повітря в промислових масштабах (3,5 м. куб в хвилину). Робочий тиск 10 Бар. Габарити 1700*1200*1200 мм. Вага 520 кг. Електродвигун 18 кВт.

41. Компресор гвинтовий МАМІЧЕ8МАМ. Призначений для виробництва стисненого повітря в промислових масштабах (5 м. куб в хвилину). Робочий тиск 10 Бар. Габарити 2100*1300*1200 мм. Вага 700 кг. Електродвигун 30 кВт.

42. Компресор повітряний марки 4ВУІ-5/9-144. Поршневий двухступеневий Призначений для виробництва стисненого повітря промислових масштабах (5 м. куб в хвилину). Тиск 8 Бар. Габарит 2000* 1100*900 мм. Вага 1700 кг. Електродвигун 37 кВт.

43. Конвектор електричний. Для опалення приміщень. Потужність 1,8 кВт.

44. Кондиціонер, для кондиціювання та вентиляції повітря в службових та побутових приміщеннях. Потужність 0,7-1,8 кВт.

45. Кран-балка 005. Опорна кран-балка вантажопідйомністю 2 т. Ширина прольоту 10 м. Висота підйому 9 м. Вага 1700 кг.

46. Кран укосина 006. Тельфер вантажопідйомністю 0,5 т розміщений н поворотній консолі довжиною 2,5 м. Висота підйому 2 м. Поворот консолі 360 градусів. Вага з противагою ,1450 кт.

47. Кутова шліфмашина. Призначена для обробки заготовок (металевих) абразивними колами діаметром 125-230 мм.

48. Магнітний сепаратор марки МШС 32/60. Магнітний сепаратор шківного типу. Встановлюється на стрічкових транспортерах замість приводного барабана і служить для відбору металевих магнітних матеріалів з формувальної суміші (металевий скрап, болт, гайка та інше). Діаметр барабану 320 мм, довжина 600 мм. Матеріал барабана стронцієвий ферит. Вага 400 кг.

49. Маслонапірна установка марки Г С-0,4. Для живлення під тиском гідромеханічної частини системи регулювання та управління підйомом-переворотом плавильних постів. Робоча рідина -олива 1-20. 40 л. Електродвигун 3,2 кВт. Робочий тиск 60 Бар.

50. Металевий склад з навісом. Металева збірна конструкція 28*10*6 м. Металеві колони, листовий метал. Вага 12 тон.

51. Модем.

52. Модуль пам`яті.

53. Монітор.

54. Монтажно-запресовочний гідравлічний двохстійковий прес. Призначений для отримання великих зусиль на невеликих площах поверхні (запресовка підшипників, валів і т. д.). Діаметр поршня 100 мм. Робочий хід 250 мм. Рідина - олива індустріальна. Робочий тиск 40 бар. Двигун 2,2 кВт. Габарит 1200*600* 1800 мм. Маса 420 кг.

55. Мотокоса бензинова 1,7 к. с.

56. Накопичувач.

57. Насос циркуляційний насос для підтримки робочого тиску в системі охолодження плавильних печей (2 бар) 50 в хвилину. Двигун 0,75 кВт.

58. Насос марки ВВН 1-6 для отримання вакууму в системі, одноступеневий. Робочий тиск -1 бар, продуктивність 6 м. кубічних в хвилину. Двигун 15 кВт.

59. Ноутбук.

60. Вогнегасник.

61. Опока верхня 420*300*150. Спецоснастка. для отримання литтєвих форм. Виготовлена з листового металу товщиною 5 мм. Має направляючі втулки та штирі для спарювання з опокою низу. Вага 20 кг.

62. Опока нижня 420*300*80. Спецоснастка для отримання литтєвих форм. Виготовлена з листового металу товщиною 5 мм. Має направляючі втулки та штирі для спарювання з опокою верху. Вага 12 кг.

63. Опока контейнерна ЛГМ 600*600*800. Спецоснастка. Для отримання литтєвих форм по газифікованим моделям. Виготовлена з листового металу товщиною 5 мм в вигляді коробу. Має донний клапан для висипання піску та обладнана вакуумним трубопроводом. Вага 200 кг.

64. Опока верхня та нижня 1000*820*350. Спецоснастка. для отримання литтєвих форм. Виготовлена з листового металу товщиною 12 мм. Має направляючі втулки та штирі для спарювання з опокою низу. Вага 320 кг.

65. Опока верхня та нижня 525*460*200. Спецоснастка. для отримання литтєвих форм. Виготовлена з листового металу товщиною 6 мм. Має направляючі втулки та штирі для спарювання з опокою низу. Вага 60 кг.

66. Опорна кран-балка вантажопідйомністю 5 т. Ширина прогону 10 м. висота підйому 6 м для підйому та переміщення вантажів. Керування з підпоги Електродвигуни 5 кВт та 3.2 кВт. Маса 3,5 тони.

67. Опорна кран-балка вантажопідйомністю 5 т. Ширина прогону 10 м. висота підйому 6 м для підйому та переміщення вантажів. Керування з підлоги. Електродвигуни 5кВт та 3.2кВт. Маса 3,5 тони. Електромагніт М62 зі станцією управління. Діаметр 1200 мм Вага 3 тони.

68. Піч плавильна тигельна марки ІТПЕ 0,5/0,35 ТГ1 для плавки металів та сплавів індукційна тигельна електропіч з тиристорним перетворювачем частоти потужністю 350 кВт, ємкістю тигля по сталі 500 кг , частота 1000 Гц. (комплект складається з тиристорного перетворювача частоти, конденсаторної установки та плавильного поста) габаритні розміри 4000*3500*2000 мм. Маса 2 т.

69. Піч муфільна для термічної обробки металів та сплавів. Температура нагріву (робоча) 900 градусів. Максимальний розмір заготовки 300*200*150 мм. Робочі нагрівальні елементи - ніхром. Габарити 700*700*800. Маса 180 кг.

70. Пневматична формувальна машина марки 703М. Служить для отримання ливарних форм максимальні розміри опок 1000*600*350 мм. Вантажопідйомність 0,9 т. Робочий тиск 6-8 бар. Габаритні розміри 2000/1650/1950 мм. Маса 2900 кг.

71. Пневматична формувальна машина 22111 М. Служить для отримання ливарних форм максимальні розміри опок 500*400*200 мм. Вантажопідйомність 0,2 т. Робочий тиск 6-8 бар. Габаритні розміри 1000/800/1500 мм. Маса 900 кг.

72. Пневматична формувальна машина 271. Служить для отримання ливарних форм. Максимальні розміри опок 600*500*250 мм. Вантажопідйомність 0,3 т. Робочий тиск 6-8 бар. Габаритні розміри 1200/900/1600 мм. Маса 1300 кг.

73. Навантажувач марки ТОУОТА 2РС20. Автонавантажувач вилочного типу, бензиновий, вантажопідйомність 2 т, висота підйому 2400 мм. Габарити 2500*900*2000 мм. Маса 3000кг.

74. Навантажувач марки КОМАТ8ЕІ. Автонавантажувач вилочного типу, бензиновий, вантажопідйомність 1,6 т, висота підйому 2400 мм Габарити 2300*900*2000 мм. Маса 2600 кг.

75. Принтер етикеток. Принтер для друкування етикеток-наліпок для маркування готової продукції (дата виготовлення, номер партії і т.п.) Габарити 200/200/200мм. і

77. Системний блок пентіум.

78. Пряма шліфмашинка метабо. Ручний електроінструмент для обробки внутрішніх пустот, отворів в металевих виробах за допомогою фрез. Максимальний діаметр цанги 10 мм. Потужність 2,2 кВт. Число обертів 3000/хв.

79. Радіометр дозиметр марки РКС 01 «СТОРА-ТУ». Портативний прибор для вимірювання радіоактивного випромінювання. Використовується при вхідному контролі у виробництві при закупівлі металевих та сипучих матеріалів.

80. Резервуар для ПММ 10 м. куб. Стаціонарно встановлена ємкість для зберігання паливно-мастильних матеріалів діаметром 2000 мм, довжиною 3500 мм, Обладнана заливною горловиною та зливним краном. Товщина стінки 8 мм. Вага 4200кг.

81. Резервуар для ПММ 25 м. куб. Стаціонарно встановлена ємкість для зберігання паливно-мастильних матеріалів діаметром 2800 мм, довжиною 4100 мм. Обладнана заливною горловиною та зливним краном. Товщина стінки 10 мм. Вага 6400 кг.

82. Решітка виоивна ексцентрична. Призначена для вибивки з залитих опок виливок разом з відпрацьованою формувальною сумішшю. Привідний двигун 18 кВт/дООО об/хв. Передача з двигуна крутного моменту на ексцентричний вал решітки - за допомогою пасів. Максимальна амплітуда коливань решітки 100 мм. Габариті 2000*2000*2500 мм. Маса 3800 кг.

83. Секція огорожі «Стандарт еко» Огорожа у вигляді секції з каліброваного пофарбованого дроту діаметром 3-4 мм, коміркою 50/200 мм.

84. Системний блок. Системна плата.

85. Спектрометр марки СМР25-12. Аналізатор рентгенівський стаціонарний лабораторний прилад для миттєвого визначення (до 3 хвилин) хімічного складу металів та сплавів (16 елементи таблиці Менделєєва). Габарити 22000/1200/ 2200 мм. Маса 820 кг.

86. Станок вертикально-свердлильний 2118А для механічної обробки заготівок та отримання отворів. Двигун 5.5 кВт. Габарити 1000/1000/2200 мм. Маса 1250 кг.

87. Станок вертикально фрезерний 6т82. Для фрезерування, свердління та розточки заготовок. Габаритні розміри 1470*1975*1940 мм. Масса 2360 кг. Двигуни 5,5кВт та 3 кВт. 1

88. Станок кординатно-свердлильний марки 2А572. Портативний. Максимальний діаметр свердла 16 мм. Габарити 500/500/500. Вага 30 кг.

89. Станок обдирочно-шліфувальний марки М636. Для обдирки та зачистки литтєвої маси . за допомогою наждачних каменів розміром 600/305/60 мм. Число обертів 50 об/хв. Двигун 7,5 кВт. Вага 320 кг. Габарити 800/900/1000 мм.

90. Верстат токарно-гвинторізний марки 1К62. Призначений для всіх видів токарних робіт. Максимальний діаметр заготовки 400 мм, довжина 1000 мм. Габаритні розміри 2812*1 166*1324 мм. Маса 3035 кг. двигуни 10 кВт, 1,1 кВт, 0,12 кВт.

91. Станок точильно-шліфувальний марки ТШ2. Для обдирки та зачистки литтєвої маси за допомогою наждачних каменів розміром 600 /305/60 мм. Двохсторонній (на два робочих місця). Число обертів 50 об/хв. двигун 11 кВт. Вага 740 кг. Габарити 1300/900/1000 мм.

92. Станція водопостачання АЬ-К.0. Циркуляційний насос з двигуном 1 кВт і накопичувальним баком 20л. Для підтримання в системі робочого тиску до 3 атмосфер. Обладнаний автоматикою. Габарити 500/300/550 мм. Маса 40 кг.

93. Таль ручна шестернева ланцюгова. Вантажопідйомність 3 т. Висота підйому 8 метрів. Вага 40 кг.

94. Твердомір марки І МОУОТЕ8Т Т-УДЗ. Лабораторний прилад. Портативнии твердомір для замірів твердості металів та сплавів по методу Роквела, Брінеля та Шора. Габарити 150/80/20 мм. Живлення від акумулятора Транспортер свіжоформувальної суміші. Стрічковий транспортер для транспортування сипучих матеріалів. Ширина стрічки 600 мм. Довжина 30 м/п. Двигун 18 кВт. Маса 1200 кг.

96. Ударний гайковерт. Ручний електроінструмент для завинчування різьбового кріплення (болт, гайка). Потужність 650 Вт. Зусилля 600 Нм.

97. Фрезер марки Макіта. Ручний електроінструмент для деревообробки. Потужністю 2,3 кВт. 16000 об/хв. Максимальний діаметр фрези 12 мм.

98. Холодильник.

99. Шафа теплообмінна. Шафа 1000/1000/2000 мм. Обладнана радіатором та вентилятором, циркуляційним насосом з робочим тиском 2 атмосфери. Призначена для охолодження дистильованої води в контурі охолодження тиристорів плавильний печей. Маса 450 кг.

100. Шліфувальна машина стрічкова марки Метабо. Ручний електроінструмент для деревообробки. Потужністю 1,8 кВт. Призначена для шліфування дерев`яних плоских поверхонь.

101. Елеватор вертикальний. Призначений для вертикального підйому сипучих матеріалів (формувальної суміші). Висота підйому 6 м. Двигун 18 кВт. Габарити 1800/1000/7500 мм. Маса 3450 кг.

102. Електричний конвектор марки Фламінго 500 Вт.

На вирішення експертизи поставлені запитання (в редакції постанови про призначення судової товарознавчої експертизи): Який розмір матеріальної шкоди (реальних збитків) спричинений ТОВ «ТПК «Херсонський ливарний завод» (код ЄДРПОУ 3546914), внаслідок викрадення основних та оборотних активів, перелічених в описовій частині постанови, станом на 14 листопада 2022 року?

26.03.2025 за вх. № 19369-2025 до ДНДЕКЦ МВС від ініціатора проведення судової експертизи листом від 14.03.2025 за вихідним № 4532-2025 надійшла довідка від ТОВ «ТПК «Херсонський ливарний завод» в якій було зазначено: «Вартість основних засобів та необоротних матеріальних активів перелічених у Додатку 4 «Перелік викрадених основних засобів НМА» вказана по первісній вартості. ОЗ та НМА підприємства були введені в експлуатацію в 2019 році».

Згідно даного висновку експерта оцінка проводиться із застосуванням бази оцінки, що відповідає ринковій вартості або неринковим видам вартості. Вибір бази оцінки залежить від мети, з якою проводиться оцінка майна, його особливостей, а також нормативних вимог. Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу грунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації необхідно зазначити, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

Також висновком встановлено, що у зв`язку з тим, що в довідці від ТОВ «ТПК «Херсонський ливарний завод» відсутня інформація щодо первісної вартості позицій 8, 11, 33, 34 об`єктів, дослідження, при розрахунках їх вартості не враховуються.

Беручи до уваги викладене вище, експерт дійшов висновку, що провівши розрахунки, отримуємо ринкову вартість майна (об`єктів дослідження) станом на 14.11.2022, яка складала 31 529 528,79 грн (тридцять один мільйон п`ятсот двадцять дев`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім гривень 79 копійок). Враховуючи те, що об`єкти дослідження в повному обсязі втрачено (викрадено) та відновленню не підлягають, розмір матеріального збитку, завданий власнику об`єктів дослідження (ТОВ «ТПК «Херсонський ливарний завод»), буде дорівнювати ринковій вартості об`єктів дослідження, та визначається за формулою (4) [3]: 3 = ВР, (4) де: З - вартість матеріального збитку; Вр - ринкова вартість об`єктів дослідження.

Таким чином, розмір матеріального збитку, завданий власнику об`єктів дослідження (ТОВ «ТПК «Херсонський ливарний завод») дорівнює 3 1 529 528,79 грн (тридцять один мільйон п`ятсот двадцять дев`ять тисяч п`ятсот двадцять вісім гривень 79 копійок).

У даному випадку матеріалами справи підтверджується, що саме внаслідок збройної агресії російської федерації знищено (викрадено) майно ТОВ «ТПК» Херсонський ливарний завод», зазначене у висновку експерта від 30.04.2025, № СЕ-19-25/4337-ТВ.

Щодо вини як складового елементу цивільного правопорушення законодавством України не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В контексті зазначеного саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах. Зазначений висновок підтверджується Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21 квітня 2021 року у справі №648/2035/17, постанові від 14 лютого 2018 року у справі №686/10520/15-ц.

Cуд враховує те, що захист права власності гарантується першою статтею Додаткового протоколу до Європейської конвенції з прав людини, а відповідальність за порушення вказаного права покладається безпосередньо на державу і настає у тому випадку, коли будь-яке діяння держави має своїм прямим наслідком застосування до особи забороненого поводження.

Згідно з пунктами 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року відповідальність у формі відшкодування збитків у випадку порушення правил і звичаїв ведення воєнних дій покладається саме на державу в цілому як воюючу сторону. Відтак, стягнення відповідної шкоди також має здійснюватись із держави в цілому за рахунок усіх наявних у неї активів, зокрема і майна підрозділів специфічного апарату держави, який реалізує її функції, в тому числі як державних органів, так і інших підприємств, організацій, установ, які реалізовують відповідні державні функції.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) «у випадках, коли застосування правила державного імунітету від юрисдикції обмежує здійснення права на доступ до суду, суд має встановити, чи обставини справи виправдовують таке обмеження» (Sabeh El Leil v. France (скарга № 34869/05), рішення від 29 червня 2011 року, § 51; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 59)

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ обмеження права на справедливий суд, зокрема, шляхом застосування судового імунітету держави, є таким, що відповідає пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція 1950 року) лише у разі, якщо таке обмеження: 1) переслідує законну мету, 2) є пропорційне меті, яка переслідується, та 3) не порушує самої сутності права на доступ до суду (Ashingdane v the United Kingdom (скарга № 8225/78), рішення від 28 травня 1985 року, § 57; Oleynikov v. Russia (скарга № 36703/04), рішення від 14 березня 2013 року, § 55; Fogarty v. the United Kingdom (скарга № 37112/97), рішення від 21 листопада 2001 року, § 33; Cudak v. Lithuania (скарга № 15869/02), рішення від 23 березня 2010 року, § 55).

Російська федерація порушує норми міжнародного права, оскільки вчиняє збройну агресію проти України, тому на неї не поширюється судовий імунітет, вона не може посилатись на імунітет від судового переслідування в Україні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 травня 2022 року справі № 760/17232/20-ц.

За приписами пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року також передбачено, що договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Вона є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Таким чином, відповідно до наведених положень Цивільного кодексу України та наведеної Конвенції, за шкоду, спричинену порушенням законів і звичаїв війни, відповідальність несе воююча держава в цілому, незважаючи на те, який конкретно підрозділ її збройних сил заподіяв шкоду

За таких умов пред`явлення позовних вимог до російської федерації як до держави в цілому не лише відповідає положенням матеріального закону, але являє собою ефективний спосіб захисту права позивача.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №326 затверджено Порядок визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації (далі Порядок), який встановлює процедуру визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації (далі - шкода та збитки), починаючи з 19 лютого 2014 року.

Згідно з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №326 Міністерствам, іншим центральним та місцевим органам виконавчої влади постановлено розробити і затвердити у шестимісячний строк методики, передбачені Порядком, затвердженим цією постановою.

Згідно з пп. 18 п. 2 Порядку визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за таким напрямом: економічні втрати підприємств (крім підприємств оборонно-промислового комплексу), у тому числі господарських товариств, - напряму включає втрати підприємств усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна, втрати фінансових активів, а також упущену вигоду від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності.

Основні показники, які оцінюються (зокрема): вартість втраченого, знищеного чи пошкодженого майна підприємств недержавної форми власності; вартість втрачених фінансових активів підприємств недержавної форми власності; упущена вигода підприємств недержавної форми власності.

Відповідно до п. 5 Загальних засад (додаток до постанови Кабінету міністрів України від 20.03.2022 №326) оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи.

Незалежна оцінка збитків проводиться суб`єктами оціночної діяльності - суб`єктами господарювання, визнаними такими Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - суб`єкти оціночної діяльності), із дотриманням національних стандартів оцінки майна та Міжнародних стандартів оцінки майна з урахуванням особливостей, що визначені цими Загальними засадами та методиками оцінки шкоди та збитків, передбаченими пунктом 5 Порядку.

Матеріали справи місять висновок експерта ДНДЕКЦ МВС від 30.04.2025, № СЕ-19-25/4337-ТВ, згідно якого розмір матеріальної шкоди (матеріального збитку) ТОВ «ТПК» Херсонський ливарний завод» внаслідок викрадення оборотних активів (об`єктів дослідження) станом на 14.11.2022 складала 31 529 528,79 грн.

У той же час, згідно даних бухгалтерського обліку та результатів проведеної інвентаризації вартість викрадених матеріалів становить - 1 677 091, 81 грн, а вартість викраденої готової продукції - 1 927 744, 86 грн.

Таким чином, вартість понесених Позивачем збитків становить 35 134 365,46 грн (31 529 528,79 грн вартість викрадених основних засобів + 1 677 091, 81 грн вартість викрадених матеріалів + 1927744, 86 грн вартість викраденої готової продукції).

Відповідно до частини 3 статті 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частина 2 ст. 224 Господарського Кодексу України встановлює, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У п.8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України зазначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Позивач як кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Підсумовуючи викладене, суд встановив, що позивачем доведено повний склад цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків у розмірі 35 134 365, 46 грн., у зв`язку зі знищенням майна позивача.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява №38722/02)).

З урахуванням наведеного ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Права особи в суді повинні бути захищені таким способом, який реально відновить її порушені інтереси.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами не спростовані відповідачем.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку суду надані позивачем докази, про які суд вказував вище, є вірогідними. Відповідач не подав доказів на спростування вірогідності доказів наданих позивачем та не подав доказів, які б суд міг визнати більш вірогідними ніж ті, що наявні у матеріалах справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При зверненні з позовом позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від його сплати в силу приписів п. 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», які визначають, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора - російської федерації, про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Відповідно до частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Частиною 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, судовий збір у справі становить 421 612, 39 грн, який у повному розмірі підлягає стягненню з відповідача до Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242, 254, 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК» Херсонський ливарний завод» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Російської федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, м. Москва, вул. Житня, буд. 14, будівля 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК» Херсонський ливарний завод» (73008, м. Херсон, площа ім. Дубинди Павла Христофоровича, 1; ) 35 134 365 (тридцять п`ять мільйонів сто тридцять чотири тисячі триста шістдесят п`ять) грн 46 коп. збитків, завданих збройною агресією.

3 Стягнути з Російської федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, м. Москва, вул. Житня, буд. 14, будівля 1) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 421 612 (чотириста двадцять одна тисяча шістсот дванадцять) грн 39 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки відповідно до приписів ст. ст. 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 31.03.2026.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА