ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
01.04.2026м. СумиСправа № 920/1764/25
Господарський суд Сумської області у складі судді Короленко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін заяву від 11.03.2026 №б/н представника позивача про стягнення судових витрат (вх №1082 від 11.03.2026) у справі №920/1764/25
про стягнення 167886,73 грн,
Рішенням від 10.03.2026 у справі №920/1764/25 ухвалено:

-позов задовольнити частково;

-стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельний лідер 2000 (вул. Лінійна, буд. 24, м. Суми, Сумська обл., 40007; код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автобетонбуд (вул. Тополянська, буд. 18, м. Суми, 40000; код за ) 128359,20 грн (сто двадцять вісім тисяч триста п`ятдесят дев`ять грн 20 коп.) основного боргу, 1802,02 грн (одна тисяча вісімсот дві грн 02 коп.) інфляційних збитків, 1804,06 грн (одна тисяча вісімсот чотири грн 06 коп.) 3% річних, а також 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.) судового збору;

-в іншому відмовити.

11.03.2026 представник позивача подав заяву про стягнення судових витрат (вх №1082 від 11.03.2026), відповідно до якої просить стягнути з відповідача судові витрати, з яких 27000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 16.03.2026 у справі №920/1764/25 постановлено прийняти до розгляду заяву представника позивача про стягнення судових витрат (вх №1082 від 11.03.2026); заяву розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами (ч. 3 ст. 244 ГПК України); запропонувати відповідачу у строк до 25.03.2026 надати письмове обґрунтування своєї позиції у справі з огляду на подану представником позивача заяву.

На виконання абз. 1 ч. 7 ст. 6 ГПК України копія зазначеної ухвали надіслана сторонам відповідно до вимог ч. 6-7 ст. 6 ГПК України (позивачу - в електронний кабінет, відповідачу - на адресу за даними ЄДРПОУ).

Таким чином, як позивач, так і відповідач були належним чином повідомленні про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Відповідач своєї позиції щодо поданої позивачем заяви не надав.

Ураховуючи достатність часу, наданого відповідачу для підготовки та подання пояснень своєї позиції з огляду на заяву представника позивача, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду заяви позивача за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до статті 233 ГПК України судом ухвалено додаткове рішення.

Розглянувши подану заяву представника позивача, надані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується зазначена заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення такої заяви, господарський суд установив:

Попередньо позивачем у позові було зазначено, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, що позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме: витрат на професійну правничу допомогу складає 25000,00 грн.

Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення (вх №1082 від 11.03.2026) подана з дотриманням норми ч. 8 ст. 129 ГПК України та відсутні підстави для залишення заяви без розгляду.

Матеріалами справи підтверджено, що 08.08.2024 між адвокатом, ФОП Цукановим Валерієм Валерійовичем (далі - адвокат) та ТОВ «Автобетонбуд» (далі - позивач, клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги №б/н.

12.12.2025 між адвокатом та позивачем укладено додаткову угоду №3/12 до зазначеного договору, відповідно до пунктів 2-3 якої визначено, що ураховуючи значення справи для клієнта, а також кваліфікацію адвоката, з метою деталізації вартості послуг, сторони дійшли згоди про те, що розмір гонорару (винагороди) адвоката за договором обраховується за погодинною ставкою у розмірі 3000,00 грн/год, оскільки обставини справи не дозволяють чітко визначити час, що буде затрачений на захист інтересів клієнта; розмір гонорару (винагороди) сплачується клієнтом після прийняття рішення у справі.

06.03.2026 між адвокатом та позивачем підписано акт приймання-передачі наданих послуг, за яким адвокат надав наступні послуги зі складання позовної, а саме: аналіз документів позивача; пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах; підготовка подання адвокатського запиту; формування правової позиції; зустріч з клієнтом, уточнення обставин справи, погодження правової позиції; розрахунок штрафних санкцій; підготовка та подання позовної заяви через електронний суд; підготовка та подання клопотання про витребування доказів через електронний суд; участь у справі в суді першої інстанції За актом адвокатом витрачено 9 год, загальна вартість послуг склала 27000,00 грн.

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з відповідача 27000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 30.09.2021 у справі № 918/853/20, у випадку розгляду справи у порядку спрощеного провадження, коли проведення судових дебатів процесуальним законом взагалі не передбачено, учасник справи має дотримуватися встановленого пунктом 2 частини восьмої статті 129 ГПК України п`ятиденного строку для подання заяви про розподіл судових витрат та доказів понесення таких витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі в сумі 27000,00 грн підтверджується поданими позивачем доказами, зокрема: детальним описом робіт, копіями договору про надання правничої допомоги від 08.08.2024 №б/н, додаткової угоди від 12.12.2025 №3/12, акту приймання-передачі наданих послуг від 06.03.2026.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене відповідає правовій позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди №3/12 від 12.12.2025 до договору про надання правничої допомоги від 08.08.2024 №б/н розмір гонорару (винагороди) адвоката за договором обраховується за погодинною ставкою у розмірі 3000 грн на годину.

Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 06.03.2026 адвокат надав позивачу послуги у кількості 9 годин; загальною вартістю 27000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись принципами справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку про часткову відмову позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу (в сумі 17000,00 грн), з урахуванням таких критеріїв, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, завищення розміру вартості послуг адвоката щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час. Суд враховує, що справа не є складною, предметом спору у справі є стягнення заборгованості за товар, отриманий за видатковою накладною, що підписана сторонами, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, зважаючи на складність справи, є розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката в сумі 10000,00 грн. У відшкодуванні понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 17000,00 грн суд відмовляє та відповідно не покладає такі витрати на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, враховуючи часткове задоволення позову, на відповідача покладаються витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 7860,00 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Іншу частину витрат на професійну правничу допомогу суд покладає на позивача.

Суд зазначає про відсутність втручання суду в договірні відносини позивача з адвокатом за укладеним договором, позаяк обов`язок виконання прав і обов`язків за цим договором не змінюється і не припиняється у зв`язку з покладенням судом судових витрат на правничу допомогу на відповідача не в повній сумі, про яку домовились позивач та адвокат (постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/20792/20, від 14.06.2022 у справі №904/4876/21, від 22.06.2022 у справі №904/7334/21, від 30.05.2022 у справі №904/7347/21).

Керуючись статтями 2, 13, 123, 126, 129, 221, 240, 241, 242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Частково задовольнити заяву від 11.03.2026 №б/н представника позивача про стягнення судових витрат (вх №1082 від 11.03.2026) у справі №920/1764/25.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Будівельний лідер 2000 (вул. Лінійна, буд. 24, м. Суми, Сумська обл., 40007; код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автобетонбуд (вул. Тополянська, буд. 18, м. Суми, 40000; код за ) 7860,00 грн (сім тисяч вісімсот шістдесят грн 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншому відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення може бути оскаржене.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повне додаткове рішення складено 02.04.2026.

СуддяВ.Л. Короленко