ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження

02.04.2026 Справа № 8/26-08

Господарський суд Сумської області у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Балицького В.В., розглянувши матеріали справи № 8/26-08 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства Спартак (40000, м. Суми, вул. Гагаріна, 9, код 30561150),

представники учасників у судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 26.01.2008 порушено провадження у справі № 8/26-08 про банкрутство відкритого акціонерного товариства Спартак у порядку вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції Закону від 30.06.1999 № 784-ХІV.

Постановою Господарського суду Сумської області від 22.02.2010 боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Закорка В.В.

Ухвалою від 06.03.2025 суд постановив: відсторонити арбітражного керуючого Закорка Вадима Вікторовича від виконання повноважень ліквідатора в справі № 8/26-08 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства Спартак; зобов`язати комітет кредиторів ВАТ Спартак провести засідання, на якому визначитися з кандидатурою арбітражного керуючого для призначення ліквідатором у цій справі; зобов`язати голову комітету кредиторів інформувати про виконання ухвали до 01.04.2025.

24.06.2025 суд ухвалив: клопотання ГУ ДПС у Сумській області про призначення ліквідатора у справі задовольнити; здійснити визначення кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень ліквідатора у справі № 8/26-08 про банкрутство ВАТ Спартак шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового вибору; відкласти розгляд справи № 8/26-08 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства Спартак в судове засідання на 10.07.2025.

Ухвалами суду розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема: в ухвалі від 12.03.2026 визначено дату судового засідання на 02.04.2026.

24.06.2025, 10.07.2025, 24.07.2025, 12.08.2025, 04.09.2025, 16.09.2025, 03.10.2025, 14.10.2025, 11.11.2025, 16.12.2025, 06.01.2026, 12.02.2026 та 12.03.2026 судом здійснено запити на автоматичне визначення кандидатури арбітражного керуючого у відповідності до ст. 28 Кодекс України з процедур банкрутства (далі КУзПБ).

12.03.2026 до суду надійшла довідка щодо кандидатури арбітражного керуючого, якою визначено для участі у вказаній справі арбітражного керуючого Куценка Володимира Михайловича (свідоцтво №1548 від 17.07.2013).

Станом на дату судового засідання відповіді від арбітражного керуючого Куценка Володимира Михайловича щодо участі у справі не отримано.

25.03.2026 до суду надійшло клопотання Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просить суд закрити провадження у справі та провести судове засідання без участі його представника.

В обгрунтування клопотання кредитор зазначає, що на виконання ухвал Господарського суду Сумської області ГУ ДПС у Сумській області неодноразово скликало збори кредиторів та комітет кредиторів ВАТ «Спартак», проте збори та комітет кредиторів не відбулись у зв`язку з неявкою кредиторів. Оскільки неприйняття внаслідок бездіяльності зборами кредиторів рішення про обрання арбітражного керуючого у разі відсторонення арбітражного керуючого та відсутність звернення комітету кредиторів до господарського суду з клопотанням про призначення ліквідатором у справі іншого арбітражного керуючого, відсутність ліквідатора унеможливлює подальше провадження у цій справі, в зв`язку з чим кредитор просить закрити провадження у справі.

Провадження у справі про банкрутство ВАТ «Спартак» триває понад 18 років з 2008 року та здійснювалося в порядку положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон про банкрутство).

21.10.2019 набрав чинності КУзПБ, відповідно до п. 4 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» якого, установлено що з дня введення в дію цього Кодексу, подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

З дня введення в дію цього КУзПБ визнається таким, що втратив чинність Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (п. 2 Розділу «Перехідні та прикінцеві положення» КУзПБ).

Частиною 1 статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до преамбули КУзПБ останній встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Тому одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника.

Процедура банкрутства за своєю суттю є конкурсним процесом, основною метою якого, зокрема, є рівномірне і справедливе задоволення вимог всієї сукупності кредиторів неплатоспроможного боржника. Отже, одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є максимальне задоволення вимог кредиторів.

Водночас процедури банкрутства як за приписами Закону про банкрутство, так і КУзПБ мають строковий характер.

У відповідності до приписів статті 58 КУзПБ строк ліквідаційної процедури, у якій боржник перебуває з 26.01.2008, не може перевищувати 12 місяців.

Таким чином, ліквідаційна процедура у цій справі триває понад 18 років.

Ліквідація боржника - це припинення існування суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом. Ліквідаційна процедура, як стадія провадження у справі про банкрутство, є однією з найбільш ймовірних та прогнозованих процедур, які застосовуються до неплатоспроможного боржника та є механізмом виведення з ринку нерентабельних та неперспективних підприємств.

КУзПБ передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора і є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинен виникати обґрунтований сумнів, щодо їх належного здійснення.

При цьому суд наголошує, що процедура банкрутства є процесом, який характеризуються як специфічним складом учасників, кожен з яких вступаючи в провадження у справі наділяється особливим процесуальним правами та обов`язками, зумовленим характером відносин неплатоспроможності. Передусім це зумовлено особливістю провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні специфічних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників, стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.

Участь кредитора у такому проваджені не може бути формальною. Будучи учасником провадження у справі про банкрутство, кредитор наділений широким обсягом прав та повноважень, в тому числі правом на звернення до суду в межах провадження у справі про банкрутство із заявою про визнання недійсними правочинів боржника, звернення зі скаргою на дії (бездіяльність) ліквідатора, визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону, реалізуючи які він має діяти своєчасно та у належний спосіб.

Тому під час здійснення провадження у справі про банкрутство кредитор в силу наявних у нього прав не може безумовно покладатися у здійсненні дій з оскарження правочинів чи інших дій направлених на виявлення, повернення майна банкрута, лише на ліквідатора. Як особа зацікавлена у задоволені наявних в нього грошових вимог до боржника у повному обсязі, кредитор має діяти розсудливо та проявляти уважність щодо стану своїх прав.

До компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про визначення кандидатури арбітражного керуючого для призначення у справі про банкрутство; звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого (ч. 8 ст. 48 КУзПБ).

Суд неодноразово зобов`язував кредиторів скликати та провести збори кредиторів, на яких прийняти рішення про визначення кількісного складу та обрання членів комітету кредиторів, дострокове припинення повноважень комітету кредиторів (окремих його членів) та/або визначитися з кандидатурою арбітражного керуючого для призначення ліквідатором у цій справі.

У силу приписів КУзПБ проведення ліквідаційної процедури банкрута без участі арбітражного керуючого є неможливим, тому у випадку припинення повноважень ліквідатора у справі про банкрутство суду належить призначити нового ліквідатора.

Станом на 02.04.2026 матеріали справи не містять будь-яких пропозицій від кредиторів щодо порядку здійснення подальшого провадження у справі, у тому числі погодження кандидатури ліквідатора.

Ліквідаційна процедура не завершена, питання призначення нового ліквідатора у справі судом не вирішено з об`єктивних причин.

Як було вказано, одним з основних завдань провадження у справі про банкрутство є задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника.

При цьому кредитори, беручи участь у справі про банкрутство та маючи права на задоволення своїх грошових вимог за рахунок активів ліквідаційної маси боржника, мають також певні процесуальні обов`язки, пов`язані з розглядом провадження у справі про банкрутство.

Кредитори як особи, зацікавлені у задоволенні грошових вимог до боржника, мають проявляти достатню уважність щодо стану провадження у справі про банкрутство, зокрема цікавитися вжитими ліквідатором діями у ліквідаційній процедурі та заходами, направленими на виявлення, розшук та повернення майна банкрута, ефективністю таких заходів та вчиняти відповідні дії, передбачені його обсягом прав та повноважень тощо.

Так, відповідно до положень статей 28, 48 КУзПБ кредитори у справі про банкрутство мають приймати участь у голосуванні під час проведення зборів кредиторів чи засідання комітету кредиторів; ініціювати питання щодо відсторонення/призначення арбітражного керуючого; звертатись до суд з відповідними клопотаннями тощо.

Проте з матеріалів справи вбачається, що кредитори протягом тривалого часу не приймають активної участі у справі про банкрутство ВАТ «Спартак», зокрема: не приймали участі у відповідних судових засіданнях; не ініціювали питання щодо скликання зборів кредиторів у відповідному складі для вирішення тих чи інших питань у цій справі (в тому числі щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство та/або прийняття рішення щодо подальшого розгляду справи); тощо.

При цьому будь-яких заяв про відмову від своїх вимог до боржника кредиторами, задля припинення своєї участі у процедурі банкрутства як учасниками провадження (сторони у справі), до суду не подавалося.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що кредитори в цілому не зацікавлені в продовженні ліквідаційної процедури ВАТ «Спартак» та як наслідок досягнення її основної мети.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Параграф 1 статті 6 Конвенції зобов`язує держави-учасниці організовувати правові системи таким чином, аби забезпечити відповідність судів її різноманітним вимогам. Сукупність порушень держави створює судову практику, що несумісна з Конвенцією (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Боттацці проти Італії»)).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику ЄСПЛ як джерело права.

Суд неодноразово встановлював порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, в яких порушувалися питання про тривалість провадження (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Смірнова проти України», у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Сюрмелі проти Німеччини» визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції тривалість судового провадження, яке продовжувалося у судах понад 16 років та відсутність ефективних засобів оскарження затяжного характеру триваючого розгляду цивільної справи в національному законодавстві Німеччини.

Близького за змістом висновку ЄСПЛ дійшов у рішенні у справі «Парінов проти України», в якому суд визнав тривалість провадження у справі про банкрутство понад дев`ять років такою, що не відповідала вимозі «розумного строку», а отже порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Водночас на державні органи покладено обов`язок щодо дотримання принципу «належного урядування» і ті з них, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України»).

Предметом провадження у справі про банкрутство є досягнення легітимної мети визначеної Законом про банкрутство і КУзПБ, якими встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Приймаючи до уваги, що провадження у справі № 8/26-08 про банкрутство боржника ВАТ «Спартак», на стадії ліквідації триває понад 16 років, проте протягом тривалого часу ліквідаційна процедура об`єктивно не здійснюється у зв`язку з відсутністю ліквідатора, пасивною поведінкою кредиторів у справі щодо погодження кандидатури ліквідатора, безрезультатністю вжитих судом дій щодо визначення кандидатури арбітражного керуючого для участі у цій справі в якості ліквідатора, суд вважає, що вказані вище обставини в їх сукупності унеможливлюють успішне завершення процедури банкрутства боржника та позбавляють можливості досягнення легітимної мети КУзПБ.

Порядок та підстави закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) встановлені ст. 90 КУзПБ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 10.12.2019 у справі № 906/1290/15 зазначила, що «відсутність предмета спору» в розумінні пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України означає припинення існування спірних правовідносин внаслідок певних обставин (оплати боргу, знищення предмета спору, скасування оспорюваного акта).

Таким чином, зважаючи, що провадження в справі про банкрутство ВАТ «Спартак» понад 16 років перебуває на стадії ліквідаційної процедури, яка об`єктивно не здійснюється у зв`язку з відсутністю ліквідатора; обставини справи свідчать про пасивну поведінку кредиторів щодо погодження кандидатури ліквідатора; вжиті судом дії щодо визначення кандидатури арбітражного керуючого для участі у цій справі в статусі ліквідатора виявилися безрезультатними; чинний у цій справі про банкрутство ВАТ «Спартак» мораторій упродовж тривалого часу забороняє задоволення вимог конкурсних кредиторів боржника, чим порушено принцип розгляду справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом і гарантування правової певності кредиторів, вимоги яких визнані судом та включені до реєстру згідно з ухвалою попереднього засідання, однак не можуть бути задоволені понад 16 років через дію мораторію, суд вбачає наявність правових підстав для задоволення клопотання ГУ ДПС у Сумській області та закриття провадження у справі про банкрутство ВАТ «Спартак» на підставі приписів пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, з причин відсутності предмета спору.

Керуючись ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, п. 2 ч. 1 ст. 231, статтями 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Головного управління ДПС у Сумській області про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження в справі № 8/26-08 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства «Спартак» (вул. Євгена Коростельова (Гагаріна), 9, ).

3. Припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

4. Копію ухвали надіслати учасникам справи, державному органу з питань банкрутства, державному реєстратору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, що встановлені статтями 256-257 ГПК України.

СуддяВ.В. Яковенко