ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1564/25

Господарський суд Житомирської області у складі

судді Лозинської І. В.,

секретар судового засідання Шовтюк І. В.

без участі представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фермерського господарства "Спадщина"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Жито-Плюс"

про стягнення 72648,71 грн

Фермерське господарство "Спадщина" звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Жито-Плюс" 72648,71 грн, з яких, 65000,00 основного боргу, 1917,51 грн 3% річних, 5731,20 грн інфляційних втрат, а також судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не оплатив в повному обсязі послуги надані за договором про надання послуг №28/10-2024 від 28.10.2024.

Ухвалою від 28.11.2025 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 18.12.2025 о 14:30; витребував у сторін відповідні процесуальні документи, а у позивача, крім того, письмове пояснення щодо суми основного боргу в розмірі 65000,00 грн з огляду на вартість виконаних робіт в розмірі 78000,00 грн, зазначену в акті здачі - прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000002 від 01.11.2024, копії вимоги, надісланої відповідачу, та докази її надіслання (а. с. 17).

Ухвалою від 18.12.2025 господарський суд відклав підготовче засідання на 22.01.2026 о 12:00, постановив направити копію цієї ухвали відповідачу поштовим зв`язком рекомендованою кореспонденцією (а. с. 21).

29.12.2025 до суду повернувся як не вручений відповідачу конверт з копією ухвали господарського суду від 18.12.2025 (а. с. 23, 24).

Ухвалою від 22.01.2026 господарський суд продовжив підготовче провадження у справі по 26.02.2026; відклав підготовче засідання на 17.02.2026 о 11:00; повторно витребував у позивача пояснення щодо зазначення суми основного боргу в розмірі 65000,00 грн з огляду на вартість виконаних робіт в розмірі 78000,00 грн, зазначену в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000002 від 01.11.2024; належним чином засвідчені копії вимоги, надісланої відповідачу, та докази її надіслання (а. с. 26).

17.02.2026 до суду від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи з копією вимоги, надісланої відповідачу, та доказами її надіслання (а. с. 29 - 41).

Ухвалою від 17.02.2026 господарський суд відклав підготовче засідання на 26.02.2026 о 15:00; повторно витребував у позивача пояснення щодо зазначення суми основного боргу в розмірі 65000,00 грн з огляду на вартість виконаних робіт в розмірі 78000,00 грн, зазначену в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000002 від 01.11.2024 (а. с. 43).

Однак, позивач зазначену вимогу ухвали господарського суду не виконав.

Ухвалою від 26.02.2026 господарський суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду по суті на 20.03.2026 о 11:00 (а. с. 46).

Сторони повноважних представників в засідання суду не направили; про дату і час судових засідань повідомлялись шляхом направлення копій ухвал господарського суду в електронному вигляді до їх електронних кабінетів, про що свідчать відповідні довідки про доставку документу до електронного кабінету (а. с. 18, 22, 44, 47).

Одночасно слід зазначити, що 20.03.2026 до суду від позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному об`ємі та проведення розгляду справи за відсутності повноважного представника (а. с. 49 - 52).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

28.10.2024 між Фермерським господарством "Спадщина" (виконавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Жито-Плюс" (замовник, відповідач) укладений договір про надання послуг №28/10-2024 (далі - договір) (а. с. 11), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується виконати за завданням замовника наступну роботу: обмолот зернових та технічних культур - кукурудза 52 га (далі - робота), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Прийняття роботи здійснюється після підписання акту виконаних робіт (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві її ціну, вказану у актах виконаних робіт.

Оплата роботи здійснюється не пізніше 30 днів з дня прийняття замовником роботи.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і його скріплення печаткою замовника (п. 6.1 договору).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього договору, та закінчується 31.12.2024. У разі, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за двадцять днів до його закінчення, цей договір вважається пролонгованим на один рік (п. 6.2 договору).

01.11.2024 між сторонами договору підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000002 на суму 65000,00 грн без ПДВ, загальна вартість робіт з ПДВ - 78000,00 грн (а. с. 12).

Проте, за твердженнями позивача, відповідачем надані послуги оплачено не було.

24.07.2025 фермерське господарство направило товариству претензію від 18.07.2025 за вих. №4888-ФГС/АЖП з вимогою про сплату заборгованості у розмірі 65000,00 грн протягом 5 банківських днів з дати отримання даної претензії (а. с. 31-33), яка була залишена останнім без відповіді та задоволення.

З огляду на те, що ТОВ "Агро-Жито-Плюс" взяті на себе зобов`язання з оплати наданих послуг не виконав, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з товариства 65000,00 грн основного боргу, 1917,51 грн 3% річних, 5731,20 грн інфляційних втрат

Предметом доказування у цій справі є обставини щодо виконання позивачем послуг за договором, виконання/невиконання відповідачем своїх зобов`язань з їх оплати, строк оплати та наявність/відсутність підстав для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

2. Норми права, які застосував господарський суд.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати

послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України, серед іншого, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

За умовами ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими згідно із актами цивільного законодавства.

Згідно із 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання послуг.

За ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто.

Натомість замовник, відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

3. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 65000,00 основного боргу.

Як вбачається з умов п. 1.3 договору прийняття роботи здійснюється після підписання акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві її ціну, вказану у актах виконаних робіт.

Оплата роботи здійснюється не пізніше 30 днів з дня прийняття замовником роботи.

На виконання умов договору, відповідно до акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000002 від 01.11.2024, що містяться в матеріалах справи, фермерським господарством були надані відповідачеві послуги на суму 65000,00 грн без ПДВ, загальна вартість робіт з ПДВ - 78000,00 грн (а. с. 12), які не були оплачені відповідачем.

Доказів на підтвердження протилежного відповідач не надав і доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував, тому суд дійшов висновку про законність та доведеність позовної вимоги в цій частині, а тому вона підлягає задоволенню в повному обсязі.

4. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 1917,51 грн 3% річних, а також 5731,20 грн інфляційних втрат.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Виходячи із положень цієї норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язання.

Ці нарахування не є штрафними санкціями, тому до них не застосовуються відповідні положення ЦК України.

За своїми ознаками, 3% річних є платою за користування чужими коштами в період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання.

У свою чергу, індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за допомогою правового порталу України "Ліга Закон" - "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій", суд встановив його правильність, тому позов підлягає задоволенню в цій частині у повному обсязі.

Одночасно господарський суд вважає за необхідне звернути увагу позивача, що згідно із інформацією, розміщеною на офіційному сайті Верховного Суду стосовно ТОВ "Агро-Жито-Плюс" (дата публікації повідомлення - 10.03.2026) Господарським судом Житомирської області відкрито провадження у справі про банкрутство (справа №906/137/26) (а. с. 48).

5. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст. 129 ГПК України, за п. 2 ч. 1 якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У матеріалах справи є копія платіжної інструкції №596 від 26.11.2025, що підтверджує сплату позивачем 3028,00 грн судового збору (а. с. 8).

Зважаючи на задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача у розмірі 2422,40 грн, з урахуванням коефіцієнта для пониження відповідного розміру ставки судового збору у розмірі 0,8 (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи наведене, позивач не позбавлений можливості звернутись до суду із клопотанням, у порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір", про повернення 605,60 грн судового збору у зв`язку зі сплатою його у більшому розмірі.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Жито-Плюс" (11136, Житомирська область, Коростенський район, с. Черепин, вул. Центральна, буд. 1; ) на користь Фермерського господарства "Спадщина" (09165, Київська область, Білоцерківський район, с. Блощинці, вул. Білоцерківська, буд. 16; ):

- 65000,00 грн основного боргу;

- 1917,51 грн 3% річних;

- 5731,20 грн інфляційних втрат;

- 2422,40 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.03.26

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2, 3 - сторонам "Електронний суд"