ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23 березня 2026 року Справа № 903/260/26

Господарський суд Волинської області у складі головуючої судді Бідюк С.В., за участі секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянувши матеріали

заяви Луцької окружної прокуратури про забезпечення позову у справі

позовом Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України.

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

відповідача-2: Берестечківської міської ради

про визнання незаконним та скасування наказу, скасування державної реєстрації земельної ділянки,

В засіданні приймали участь:

від позивача: н/з

прокурор: Костюк Н.В.

від відповідачів: Гаврилюк М.О., Якимчук О.М.

в с т а н о в и в:

13.03.2026 через електронний суд надійшла позовна заява Луцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, Берестечківської міської ради про:

- визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 21.12.2020 № 274-ІЗ Про затвердження матеріалів інвентаризації, яким затверджено матеріали інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності, в частині земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га;

- усунення перешкод державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га в Державному земельному кадастрі.

Ухвалою суду від 17.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 15 квітня 2026 року о 10:30 год. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України.

Крім того, у заяві від 13.03.2026 Луцька окружна прокуратура просить:

- накласти арешт на земельну номером :00:001:0282 площею 28,4307 га та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки, в тому числі набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження, тощо), яка є предметом спірних правовідносин, до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви;

- заборонити Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, зокрема відчуження, здачі в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо земельної ділянки;

- заборонити державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, яка є предметом спірних відносин, до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви;

- заборонити Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо використання та розпорядження лісовими насадженнями в межах земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, вчинення щодо них будь-яких інших дій та укладення правочинів.

Заява обґрунтована тим, що Берестечківська міська рада вважається власником спірної земельної ділянки та у будь-який час може внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим матиме можливість вільного розпорядження спірною земельною ділянкою. Розпорядження такою ділянкою та лісами, що на ній зростають, зокрема її відчуження на користь третіх осіб може спричинити загрозу знищення лісових насаджень. Враховуючи можливість вільного розпорядження відповідачем спірною земельною ділянкою, також існує ризик вчинення ним дій щодо реєстрації речових прав на зазначену земельну ділянку, її можливий поділ, що в подальшому не відповідатиме предмету позову, оскільки зміниться її юридичний стан, площа та кадастровий номер. При цьому, можлива у будь-який час реєстрація права власності за Берестечківською міською радою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, може утруднити або зробити неможливим виконання позовної вимоги про скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Ухвалою суду від 16.03.2026 заяву Луцької окружної прокуратури від 13.03.2026 про забезпечення позову призначено до розгляду у судовому засіданні на 23 березня 2026 року о 12:00 год. Запропоновано учасникам справи подати суду до 19.03.2026 письмові пояснення по суті заяви про забезпечення позову.

ГУ Держгеокадастру у Волинській області у поясненнях від 18.03.2026 просить відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у зв`язку з її необґрунтованістю.

Представник Берестечківської міської ради у судовому засіданні у вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову поклався на розсуд суду. Зазначив, що міською радою не вчиняється жодних дій щодо спірної земельної ділянки. Прокуратурою не доведено наявності на земельній ділянці лісових насаджень.

Прокурор заяву про забезпечення підтримала. Зазначила про відсутність відомостей про вчинення міською радою дій щодо використання та розпорядження лісовими насадженнями в межах земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, вчинення щодо них будь-яких інших дій та укладення правочинів.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на таке.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову унормовані у статті 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з положеннями частини 1 якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (частина 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України).

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (пункт 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/15328/23, від 01.05.2023 у справі № 914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22.

Відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема у таких випадках: забороною відповідачу вчиняти певні дії (п. 2); забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (п. 4); іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини (п.10).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 906/1162/22, від 29.06.2023 у справі № 925/1316/22, від 18.05.2023 у справі № 910/14989/22, від 24.06.2022 у справі № 904/8506/21.

За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.

Суд зазначає, що предметом позову у справі є вимоги прокурора про визнання незаконними та скасування наказу, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га.

Позовні вимоги мотивовані тим, що затвердження технічної документації з землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, призвело до незаконного вилучення земельної ділянки лісового фонду та зміну цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення, передання земельної ділянки із державної у комунальну власність.

Слід врахувати, що у разі звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17.

Разом із тим, відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

При цьому наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно зі сталою практикою Верховного Суду законодавством покладено на заявника обов`язок обґрунтування підстав, які можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Близька за змістом правова позиція визначена у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі № 916/143/24, від 04.10.2024 у справі № 913/289/24.

Отже, положеннями, якими врегульовано питання вжиття заходів забезпечення позову, передбачено, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної осіб, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, прокурор суд просить вжити кілька заходів забезпечення позову.

Разом з тим, щодо заходу забезпечення позову в частині накладення арешту на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, суд зазначає, що прокурором не наведено фактичних обставин, які би свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких прокурор звернувся до суду, в разі задоволення позову, та обставин, які би підтверджували, що невжиття відповідного заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд зазначає, що за змістом пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або розпоряджатися майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, яке належить до предмета спору. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 910/3158/20, від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20, від 25.09.2020 у справі № 925/77/20, від 05.03.2025 у справі № 910/9314/24, від 13.01.2025 у справі № 904/3751/24, від 19.02.2025 у справі № 916/4912/24.

Суд звертає увагу, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися із предметом та підставами позову. Позовні вимоги в цій справі не мають майнового характеру та не стосуються безпосередньо повернення/витребування земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га на користь позивача.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 918/1063/24 від 04.06.2025.

Отже, суд зазначає, що такий захід забезпечення позову як накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га не відповідає змісту позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації.

За наведених обставин, суд встановив відсутність зв`язку між обраним прокурором заходом забезпечення позову (в частині накладення арешту на спірну земельну ділянку) і предметом позовних вимог, враховує положення статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, а відтак відмовляє у застосуванні зазначеного заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, через безпідставність та необґрунтованість.

Водночас, заходи забезпечення позову шляхом: 1) заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки, в тому числі набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження, тощо); 2) заборони Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, зокрема відчуження, здачі в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо земельної ділянки; 3) заборони державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, яка є предметом спірних відносин є співмірними заходами забезпечення позову в даному випадку, які забезпечують можливість ефективного захисту права на спірну земельну ділянку у разі задоволення позову.

Суд зазначає, що згідно із приписами ст. 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України).

Частиною 1 статті 127 ЗК України унормовано, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно із вимогами п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відтак, будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки є наслідком реалізації рішень відповідного розпорядника такої земельної ділянки.

Отже, Берестечківська міська рада, як розпорядник земельної ділянки (у разі реєстрації права комунальної власності), законодавчо не обмежена здійснювати дії, що є предметом зазначених заходів до забезпечення позову.

Застосування відповідних заходів забезпечення позову дозволить уникнути можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних інтересів позивача, а також реального виконання рішення суду у разі задоволення позову та уникнення будь-яких труднощів щодо його виконання, що і є метою забезпечення позову.

Крім того, такі заходи забезпечення позову не порушують прав та охоронюваних законом інтересів відповідачів чи інших осіб, які не є учасниками справи, а лише запровадять законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом позову по суті, а в разі задоволення позову сприятиме ефективному захисту прав позивача.

Суд звертає увагу на те, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту, на що неодноразово вказувала Велика Палата Верховного Суду (пункт 63 постанови від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 50 постанови від 02.02.2021 у справі № 925/642/19). Заходи забезпечення позову спрямовані на вирішення спору із врахуванням принципу процесуальної економії, адже сприяють цілісності об`єкту, що є предметом позову та збереженню складу учасників судового процесу, зокрема відповідачів.

Суд погоджується з доводами прокурора, що невжиття зазначених заходів (щодо заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам, Берестечківській міській раді вчиняти дії, що повязані зі спірною земельною ділянкою, може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи Берестечківською міською радою та/або державними реєстраторами будуть здійснені будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, в тому числі поділ земельної ділянки, відчуження, передача в оренду (суборенду), вчинятися будь-які договори, підписуватися акти та будь-які інші документи та/або нові реєстраційні дії, то прокурор не зможе захистити або поновити права позивача в інтересах якого подано позов в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів останнього у разі задоволення позову.

Щодо заявленого заходу забезпечення позову в частині заборони Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо використання та розпорядження лісовими насадженнями в межах земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, вчинення щодо них будь-яких інших дій та укладення правочинів, та відповідних доводів, що розпорядження такою ділянкою та лісами, що на ній зростають, зокрема їх відчуження на користь третіх осіб може спричинити загрозу знищення лісових насаджень, суд зазначає, що обґрунтованість застосування такого заходу забезпечення позову прокурором не доведена.

До матеріалів заяви про забезпечення позову прокурором не долучено жодних доказів, які б свідчили про те, що дії Берестечківської міської ради можуть спричинити загрозу знищення лісових насаджень, зокрема шляхом їх відчуження на користь третіх осіб.

Крім того, встановлення обставин, щодо наявності лісів, що зростають на спірній земельній ділянці є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову у застосуванні заходу забезпечення позову в частині заборони Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо використання та розпорядження лісовими насадженнями в межах земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, вчинення щодо них будь-яких інших дій та укладення правочинів.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини").

Враховуючи вищезазначене та достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття зазначених заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, заява заступника керівника Луцької окружної прокуратури про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки, в тому числі набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження, тощо); 2) заборони Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, зокрема відчуження, здачі в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо земельної ділянки; 3) заборони державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, в іншій частині заяви належить відмовити, а саме в накладенні арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га та забороні Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо використання та розпорядження лісовими насадженнями в межах земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, вчинення щодо них будь-яких інших дій та укладення правочинів.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч. 6 ст. 140 ГПК України).

У силу вимог ч. 8 ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

постановив::

1. Заяву Луцької окружної прокуратури про забезпечення позову від 13.03.2026 задовольнити частково.

2. Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, в тому числі набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування (оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження, тощо), до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви.

3. Заборонити Берестечківській міській раді вчиняти дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, зокрема відчуження, здачі в оренду (суборенду), вчиняти будь-які інші договори, підписувати акти та будь-які інші документи щодо земельної ділянки.

4. Заборонити державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0282 площею 28,4307 га, до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви.

5. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

6. Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її оголошення, тобто з 23.03.2026.

7. Дана ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, та є виконавчим документом відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

8. Строк пред`явлення ухвали про вжиття заходів до забезпечення позову до виконання становить три роки, тобто - до 23.03.2029.

Стягувачем за даною ухвалою є: Волинська обласна військова адміністрація (Київський майдан, 9, м.Луцьк, Волинська область, 43027, )

Боржником за даною ухвалою є: Берестечківська міська рада (вул. Шевченка,2, м. Берестечко, Луцький р-н, Волинська обл, 45765, ).

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України

Ухвали суду підлягають оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.03.2026.

Суддя С. В. Бідюк