ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/5919/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі: головуючого судді Мартинюка С.В. (доповідач у справі),

суддів: Соп`яненко О.Ю., Джепи Ю.А.

у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи розглянувши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 (суддя Перова О.В.)

у справі № 904/5919/25

за позовом Національного технічного університету України "КИЇВСЬКИЙ ПОЛІТЕХНІЧНИЙ ІНСТИТУТ" імені Ігоря Сікорського, м.Київ

до Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

про повернення безпідставно набутих коштів

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Національний технічний університет України "КИЇВСЬКИЙ ПОЛІТЕХНІЧНИЙ ІНСТИТУТ" імені Ігоря Сікорського звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 222 347,32 грн та судового збору у розмірі 2 668,17 грн.

У період з 01.11.2023 по 30.11.2024 у нежитлових приміщеннях СОТ «Політехнік» площею 2642,60 м2 тимчасово розміщувався особовий склад військової частини НОМЕР_1 .

За згаданий період відповідачем було спожито електричну енергію на загальну суму 222 347,32 грн, а саме: в період з 01.11.2023 по 30.11.2023 та з 01.12.2023 по 31.12.2023 військовою частиною НОМЕР_1 споживались комунальні послуги з постачання та розподілу електричної енергії, оплату яких здійснював позивач.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідачем не відшкодовано грошові кошти у розмірі 222 347,32 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ОСКАРЖУВАНОГО СУДОВОГО РІШЕННЯ У СПРАВІ

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 у справі №904/5919/25 позов задоволено у повному обсязі. Присуджено до стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь Національного технічного університету України "КИЇВСЬКИЙ ПОЛІТЕХНІЧНИЙ ІНСТИТУТ" імені Ігоря Сікорського безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 222 347,32 грн та судовий збір у розмірі 2 668,17 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що укладені Позивачем договори з виконавцями комунальних послуг, зокрема з постачання та розподілу електричної енергії, покладають на нього обов`язок здійснювати оплату за повний обсяг фактично спожитих ресурсів на об`єктах, балансоутримувачем яких він є, незалежно від того, ким саме ці ресурси споживалися. Відтак, у випадках, коли комунальні послуги, зокрема з постачання та розподілу електричної енергії, споживаються третіми особами, саме Позивач, як сторона відповідного договору, здійснює їх оплату. При цьому, такі треті особи не є стороною договорів з виконавцями комунальних послуг і не здійснюють розрахунки безпосередньо з ними.

Суд першої інстанції вважає, що факт споживання комунальних послуг, зокрема з постачання та розподілу електричної енергії, третіми особами, породжує зобов`язання відшкодувати позивачу понесені ним витрати, оскільки саме завдяки цим витратам треті особи отримали доступ до відповідних ресурсів.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із зазначеним рішенням Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову Національного технічного університету України "КИЇВСЬКИЙ ПОЛІТЕХНІЧНИЙ ІНСТИТУТ" імені Ігоря Сікорського до Військової частини НОМЕР_1 по справі №904/5919/25 в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

У поданій скарзі Скаржник вважає, що витрати Позивача є наслідком виконання ним власних зобов`язань (такими, що підлягають квартирно-експлуатаційними органами, у зоні відповідальності яких знаходяться займані об`єкти) і не можуть бути перекладені на Відповідача шляхом кондикційного позову.

УЗАГАЛЬНЕНИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У поданому 28.01.2026 відзиві на апеляційну скаргу Національний технічний університет України "КИЇВСЬКИЙ ПОЛІТЕХНІЧНИЙ ІНСТИТУТ" імені Ігоря Сікорського заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.

В обґрунтування заявленої позиції позивач зазначає, що право користування приміщенням виникає за домовленістю із власником такого приміщення. На противагу цьому комунальні послуги надаються відповідними постачальниками таких послуг на підставі окремо укладених угод.

Позивач звертає увагу, що між Позивачем та Відповідачем не було укладено жодного договору щодо відшкодування вартості комунальних послуг з постачання та розподілу електричної енергії, витрати на які були понесені Позивачем для задоволення потреб Відповідача на об`єкті СОТ «Політехнік».

Позивач вважає, що Відповідач без достатньої правової підстави набув (в даному випадку - зберіг) саме вартість комунальних послуг, які мав би відшкодувати згідно підписаних актів.

РУХ СПРАВИ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Мартинюка С.В. (доповідач), судді Соп`яненко О.Ю., Джепи Ю.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 у справі №904/5919/25. Постановлено розглядати апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

28.01.2026 до суду через систему Електронний суд від Національного технічного університету України "КИЇВСЬКИЙ ПОЛІТЕХНІЧНИЙ ІНСТИТУТ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого заявник заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.

16.02.2026 до суду через систему "Електронний суд" від Військової частини НОМЕР_1 надійшли заперечення на відзив на апеляційну скаргу.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» є балансоутримувачем спортивного оздоровчого табору « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що підтверджується наказом Міністерства освіти і науки України від 13.02.2020 № 185.

17.07.2023 відповідно листа №1014 В/Ч НОМЕР_1 звернулась до Ректора Київського політехнічного інституту з проханням щодо розташування відповідної військової частини для виконання оборонних завдань та для подальшого укладення договорів на відшкодування комунальних послуг між КПІ ім. Сікорського та Київським КЕУ.

Згідно змісту листа №07-20/3613 від 20.07.2023 Вишгородська РВА Київської області погодила розміщення В/Ч НОМЕР_1 за призначенням.

У період з 01.11.2023 по 30.11.2024 у нежитлових приміщеннях СОТ «Політехнік» площею 2642,60 м2 тимчасово розміщувався особовий склад військової частини НОМЕР_1 .

За згаданий період відповідачем було спожито електричну енергію на загальну суму 222 347,32 грн, а саме: в період з 01.11.2023 по 30.11.2023 та з 01.12.2023 по 31.12.2023 військовою частиною НОМЕР_1 споживались комунальні послуги з постачання та розподілу електричної енергії, оплату яких здійснював позивач.

В період з 01.11.2023 по 30.11.2023 військовою частиною НОМЕР_1 було спожито комунальні послуги на суму 70 581,85 грн, про що складено акт про відшкодування вартості електричної енергії за підписом командира військової частини; в період з 01.12.2023 по 31.12.2023 спожито на загальну суму 42 314,37грн; за період з 01.01.2024 по 31.01.2024 спожито на загальну суму 58 681,70 грн, в період з 01.11.2024 по 30.11.2024 спожито на загальну суму 50 769,40грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ І ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Позивач, як балансоутримувач об`єктів державної форми власності та бюджетна установа, відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі», виступає замовником у правовідносинах із виконавцями комунальних послуг.

Отже позивач зобов`язаний забезпечувати об`єкти, балансоутримувачем яких він є, комунальними послугами, зокрема з постачання та розподілу електричної енергії, шляхом проведення публічних закупівель. Це стосується як об`єктів, що використовуються безпосередньо самим Позивачем, так і тих, які тимчасово перебувають у користуванні третіх осіб.

Укладені Позивачем договори з виконавцями комунальних послуг, зокрема з постачання та розподілу електричної енергії, покладають на нього обов`язок здійснювати оплату за повний обсяг фактично спожитих ресурсів на об`єктах, балансоутримувачем яких він є, незалежно від того, ким саме ці ресурси споживалися. Відтак, у випадках, коли комунальні послуги, зокрема з постачання та розподілу електричної енергії, споживаються третіми особами, саме Позивач, як сторона відповідного договору, здійснює їх оплату. При цьому, такі треті особи не є стороною договорів з виконавцями комунальних послуг і не здійснюють розрахунки безпосередньо з ними.

Колегія суддів зазначає, що факт споживання комунальних послуг, зокрема з постачання та розподілу електричної енергії, третіми особами, породжує зобов`язання відшкодувати позивачу понесені ним витрати, оскільки саме завдяки цим витратам треті особи отримали доступ до відповідних ресурсів.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, які викладено в постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20, від 04.05.2022 у справі № 903/359/21, від 05.10.2022 у справі № 904/4046/20: «... зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Відповідно до матеріалів справи, перебування особового складу відповідача не заперечується Скаржником та підтверджується зверненням командира військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2023 № 1014, листом Вишгородської районної військової адміністрації № 07-20/3613 від 20.07.2023, актом прийому-передачі у тимчасове користування нерухомого майна від 01.11.2023, актом повернення з тимчасового користування нерухомого майна від 30.11.2023, актом прийому-передачі у тимчасове користування нерухомого майна від 01.12.2023, актом повернення з тимчасового користування нерухомого майна від 31.12.2023, зверненням командира військової частини НОМЕР_1 від 12.02.2024 № 359, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2023 № 436 про тимчасове розміщення підрозділів військової частини НОМЕР_1 , актом прийому-передачі у тимчасове користування нерухомого майна від 01.01.2024, актом повернення з тимчасового користування нерухомого майна від 31.01.2024, актом прийому-передачі у тимчасове користування нерухомого майна від 01 листопада 2024 р., актом повернення з тимчасового користування нерухомого майна від 30 листопада 2024.

Апеляційним судом встановлено, що в період з 01.11.2023 по 30.11.2024 відповідачем споживались комунальні послуги з постачання та розподілу електричної енергії, що не заперечується останнім.

Відповідну оплату спожитих комунальних послуг здійснював Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», як сторона за договорами № ВТ-2336 про постачання електричної енергії споживачу від 08.03.2023, № 220022880 про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії та послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за державні кошти/власні кошти від 02.02.2023, № ВТзО-2518 від 07.02.2025 про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», № ВТ-2405 про постачання електричної енергії споживачу від 01.02.2024, № ЗПП-2459 про постачання електричної енергії споживачу від 20 листопада 2024 року, № 220022880 про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії та послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за державні кошти/власні кошти від 31.01.2024 .

Всі акти підписані позивачем та виконавцями комунальних послуг з постачання та розподілу електричної енергії, містять обсяги спожитих комунальних послуг, їх вартість на загальну суму 222 347,32 грн.

Доказів здійснення оплати у розмірі 222 347,32 грн станом на день прийняття рішення у справі відповідачем суду не надано.

Окремо апеляційний суд вважає за необхідне визначити наступне.

Скаржником при зверненні до Позивача з проханням тимчасового розташування на його території неодноразово зазначав, про необхідність укладення договорів на відшкодування комунальних послуг між Відповідачем та Київським квартирно-експлуатаційним управлінням.

Скаржник посилається на те, що необхідність укладення договорів на відшкодування комунальних послуг саме з Київським квартирно-експлуатаційним управлінням законодавчо врегульовано Положенням про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України (далі Положення). Положення затверджено Наказом Міністерства оборони України №448 від 03.07.2013, та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 вересня 2013 за №1590/24122.

В свою чергу, апеляційний суд звертає увагу на зміст листа Вишгородської районної військової адміністрації Київської області №07-20/3613 від 20.07.2023, яким остання погодила розміщення частини особового складу Відповідача у нежитлових приміщеннях СОТ «Політехнік». При цьому у зазначеному листі військова адміністрація попередила про необхідність з метою дотримання законності та співпраці укласти за домовленістю сторін відповідні договори/угоди для врегулювання правових наслідків та питань відшкодування власнику витрат на оплату комунальних послуг.

Так відповідно до пунктів 8.8 розділу V Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України оплата спожитих комунальних послуг та енергоносіїв за військові частини, які розміщуються (у тому числі тимчасово) на фондах, що орендовані МО України, здійснюється за договорами про постачання (відшкодування вартості спожитих) комунальних послуг та органами, у зоні енергоносіїв квартирно-експлуатаційними відповідальності яких знаходяться займані об`єкти.

Договори до підписання перевіряються та візуються головним бухгалтером і юрисконсультом КЕВ (КЕЧ). За своєчасне укладення договорів відповідає начальник КЕВ (КЕЧ).

Отже, чинним законодавством встановлено процедуру фактичної компенсації споживачем власнику/балансоутримувачу понесені ним витрати на оплату комунальних послуг.

Проте апеляційний суд звертає увагу на той факт, що, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, між Позивачем та Відповідачем не було укладено жодного договору щодо відшкодування вартості комунальних послуг з постачання та розподілу електричної енергії, витрати на які були понесені Позивачем для задоволення потреб Відповідача на об`єкті СОТ «Політехнік» (факт відсутності такого договору визнається Відповідачем).

Також Відповідач не заперечує факт фактичного споживання ним електричної енергії під час перебування у нежитлових приміщеннях СОТ «Політехнік» у періоди: з 01.11.2023 по 30.11.2023, з 01.12.2023 по 31.12.2023, з 01.01.2024 по 31.01.2024 та з 01.11.2024 по 30.11.2024, що підтверджується підписаними Відповідачем Актами про відшкодування витрат на оплату комунальних послуг (в яких йдеться саме про відшкодування вартості комунальних послуг). Таким чином, Відповідач без достатньої правової підстави набув (зберіг) саме вартість комунальних послуг, які мав би відшкодувати згідно підписаних актів.

В даному випадку, уповноважена посадова особа Київського КЕУ не здійснила жодних дій щодо укладання відповідних договорів, як наслідок такі договори відсутні.

Апеляційний суд зазначає, що доданий Скаржником Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №2944 від 08.09.2025, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Київським квартирно-експлуатаційним управлінням щодо оренди нерухомого майна, балансоутримувачем якого є КПІ ім. Сікорського не розповсюджується на спірний період правовідносин між КПІ ім. Сікорського та В/Ч НОМЕР_1 (з 01.11.2023 по 31.01.2024 та 01.11.2024 по 30.11.2024), а отже, відсутня і правова підстава для стягнення коштів з відповідного квартирно-експлуатаційного органу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку та вважає, що заявлена Позивачем заборгованість є правомірною та такою, що підлягає задоволенню в повному розмірі.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 у справі №04/5919/25 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2025 у справі №04/5919/25 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя С.В. Мартинюк

Суддя О.Ю. Соп`яненко

Суддя Ю.А. Джепа