ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/232/26

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., за участю секретаря судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Хилухи Петра Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача Західного квартирно - експлуатаційного Управління Сил Логістики Збройних Сил України (33001, м. Рівне, вул. Дубенська, буд. 71-а, )

про стягнення в сумі 36142 грн..

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Хилуха Петро Вікторович (далі за текстом Позивач, ФОП Хилуха П.В.) звернувся в Господарський суд Рівненської області з позовом до Західного квартирно-експлуатаційного Управління Сил Логістики Збройних Сил України (далі по тексту Відповідач, КЕУ) в якому просить стягнути з останнього грошові кошти у розмірі 36 142 гривень. Даний позов мотивує тим, що між Західним квартирно-експлуатаційним управлінням Сил логістики Збройних Сил України та Фізичною особою-підприємцем Хилухою Петром Вікторовичем укладено договір №6 про поставку деревини дров`яної непромислового використання 1 групи (ДК 021:2015 - 03413000-8 - Паливна деревина), отримувачем якої є Яворівська квартирно-експлуатаційна частина, який ФОП Хилуха П.В. виконав, однак КЕУ не повернула йому забезпечення виконання Договору.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 25.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Західне квартирно-експлуатаційне управління Сил логістики Збройних Сил України подало відзив на позов в якому проти вимог Позивача заперечило пославшись при цьому на наступне. Між Західним квартирно-експлуатаційним управлінням Сил логістики Збройних Сил України та Фізичною особою-підприємцем Хилуха Петро Вікторович укладено Договір. Відповідно до Календарного графіка поставок (додаток № 2) Постачальник зобов`язувався поставити: Згідно з умовами Договору та Календарним графіком поставок (Додаток 2 до Договору), Постачальник зобов`язався поставити: 1000 куб.м. деревини у строк до 10.11.2025 на загальну суму 2 126 000,00 грн.; 700 куб.м. деревини у строк до 05.1 2.2025 на загальну суму 1 488 200,00 грн.. Однак зазначає, що станом на 10.11.2025 позивачем поставлено лише 561 куб.м. товару, що підтверджується товарно-транспортними накладними. Відтак вважає, що Позивач здійснив поставку товару у період з 17.10.2025 по 24.12.2025 з істотним порушенням встановлених договором строків поставки. У зв`язку з порушенням постачальником умов Західним КЕУ листом №2593/7/2939 від 08.12.2025 направлено на адресу постачальника повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку з 19.12.2025. Зазначений лист направлено рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, що підтверджується відповідними документами, а саме до інформації сервісу відстеження поштових відправлень за штрих кодовим ідентифікатором № 397, повідомлення отримано 11.12.2025. Заперечень від Постачальника щодо розірвання Договору до Західного КЕУ не надходило. Відповідач вважає, що правовідносини між сторонами були припинені з підстав неналежного виконання позивачем умов Договору.

Крім того Відповідач зазначає, що відповідно до вимог пункту 17.5. Договору, Замовник не повертає Постачальнику забезпечення виконання договору та стягує безвідсоткове грошове забезпечення шляхом перерахування його до Державного бюджету у разі розірвання цього Договору Замовником підстав невиконання або неналежного виконання Постачальником своїх зобов`язань або порушення строків поставки (більш ніж на 20 ( двадцять ) календарних днів порушено строк поставки відповідно до Календарного графіку поставок ( додаток 2 до Договору)).

Позивач подав Відповідь на відзив в якій зазначає, що Закон України "Про публічні закупівлі", який є спеціальним щодо регулювання правовідносин у сфері публічних закупівель, чітко визначає момент повернення замовником забезпечення виконання договору - після виконання договору учасником-переможцем процедури закупівлі. При цьому можливість неповернення забезпечення виконання договору допускається виключно у разі невиконання учасником умов договору. Вважає, що посилання відповідача на те, що Договір нібито був розірваний з 19.12.2025, є безпідставними та свідчать про непослідовну поведінку відповідача, спрямовану на ухилення від виконання зобов`язання щодо повернення забезпечувального платежу, з огляду на те, що відповідач приймав товари від позивача та оприлюднив у системі публічних закупівель звіт про виконання договору про закупівлю UA-2025-09-15-013969-a при цьому у розділі «Причини розірвання договору, якщо таке мало місце» зазначено - відсутні.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками справи, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

10.10.2025 між Західним квартирно-експлуатаційним управлінням Сил логістики Збройних Сил України, як Замовником та Фізичною особою-підприємцем Хилухою Петром Вікторовичем, як Постачальником укладено Договір №6 про закупівлю товару (ДК 021:2015 - 03413000-8 - Паливна деревина), отримувачем якої є Яворівська квартирно-експлуатаційна частина (району) (далі за текстом - Договір).

Відповідно до п. 1.3 Договору найменування (номенклатура, асортимент), перелік, кількість, ціна за одиницю Товару зазначені у Специфікації (додаток 1 до Договору). Строк поставки Товару визначається Календарним графіком поставок (додаток 2 до Договору). Товар повинен відповідати Технічним вимогам (додаток 3 до Договору).

Положеннями Специфікації, яка є додатком 1 до Договору, визначено, що ОСОБА_1 зобов`язався поставити 1700,00 куб. м деревини дров`яної непромислового використання 1 групи вартістю 3 614 200,00 грн.

Згідно з Календарним графіком поставок, який є додатком 2 до Договору, Хилуха П.В. мав поставити товар у кількості 1000,00 куб. м у строк до 10.11.2025 та 700,00 куб. м у строк до 05.12.2025.

У період з 17.10.2025 по 24.12.2025 ОСОБА_1 здійснено поставку всього обсягу товару, що підтверджується товарно-транспортними накладними, видатковими накладними, а також актами приймання-передачі товару.

Відповідно до п. 17.1 Договору постачальник забезпечує виконання своїх зобов`язань за Договором у розмірі 1% вартості Договору шляхом внесення на рахунок Замовника грошового забезпечення у сумі 36 142,00 грн..

Внесення позивачем на рахунок замовника грошового забезпечення підтверджується платіжною інструкцією від 09.10.2025 №64.

Згідно з п. 17.4 Договору Замовник зобов`язується повернути Постачальнику забезпечення виконання Договору після належного виконання Постачальником умов Договору щодо якості та строків, крім випадків, визначених у пункті 17.5, а також у разі скасування у судовому порядку результатів процедури закупівлі або цього Договору та у випадках, передбачених статтею 27 Закону України «Про публічні закупівлі», але не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня настання зазначених обставин.

26.12.2025 ОСОБА_1 направлено на адресу Західного квартирно-експлуатаційного управління Сил логістики Збройних Сил України вимогу про повернення забезпечувального платежу.

23.01.2026 Західним квартирно-експлуатаційним управлінням Сил логістики Збройних Сил України направлено претензію (уточнену), в якій управління вимагало сплатити пеню в сумі 30 041,68 грн.

27.01.2026 ОСОБА_1 сплачено вказану вище неустойку, що підтверджується платіжною інструкцією №144.

09.02.2026 у зв`язку з тим, що Західним квартирно-експлуатаційним управлінням Сил логістики Збройних Сил України не було повернуто ОСОБА_1 грошову суму забезпечення виконання договору у розмірі 36 142,00 грн, останній повторно звернувся з відповідною вимогою.

13.02.2026 від Західного квартирно-експлуатаційного управління Сил логістики Збройних Сил України надійшло повідомлення про відмову у поверненні забезпечення виконання договору. Вказана відмова мотивована тим, що Західним квартирно-експлуатаційним управлінням Сил логістики Збройних Сил України розірвано Договір в односторонньому порядку з 19.12.2025.

Вважаючи дії Західного квартирно-експлуатаційного управління Сил логістики Збройних Сил України про відмову у поверненні забезпечення виконання договору незаконними Позивач просить в судовому порядку стягнути з Відповідача суму забезпечення у розмірі 36 142,00 грн..

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази наявні у матеріалах справи суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Частинами першою, четвертою статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України "Про публічні закупівлі". Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Статтею 1 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що публічна закупівля - придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом; тендерна документація - документація щодо умов проведення тендеру, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу в електронній системі закупівель; тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник процедури закупівлі подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 10 вказаного закону замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює на веб-порталі Уповноваженого органу в порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, зокрема, оголошення про проведення відкритих торгів, тендерну документацію та проект договору про закупівлю не пізніше ніж за 15 днів до кінцевого строку подання тендерних пропозицій, якщо вартість закупівлі не перевищує межі, встановлені у частині третій цієї статті, та не пізніше 30 днів у разі перевищення таких меж.

Відповідно до пункту 15 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" переможець процедури закупівлі - учасник, тендерна пропозиція якого відповідає всім критеріям та умовам, що визначені у тендерній документації, і визнана найбільш економічно вигідною, та якому замовник повідомив про намір укласти договір, або учасник, якому замовник повідомив про намір укласти договір за результатами застосування переговорної процедури закупівлі.

Відповідно до частини першої статті 33 цього Закону рішення про намір укласти договір про закупівлю приймається замовником у день визначення учасника переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі.

За приписами частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури (у тому числі ціни за одиницю товару).

Частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно з частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов укладеного Договору Позивачем було поставлено, а Відповідачем прийнято товар - предмет договору - на загальну суму 3 614 200, 00 грн та сплачено його вартість. У подальшому претензій щодо якості поставленого товару у відповідності до умов Договору, а також письмових претензій та/або письмових повідомлень щодо невідповідності фактично поставленого товару вимогам національних стандартів/технічним умовам, технічній та/або іншій документації, наявності дефектів товару або пошкодження пакування, а також складання актів про виявлені недоліки Відповідач не пред`являв.

Вказане підтверджується Звітом про виконання договору про закупівлю UA-2025-09-15-013969-a, опублікованому Відповідачем у системі PROZORRO. При цьому у розділі «Причини розірвання договору, якщо таке мало місце» зазначено - відсутні.

За таких обставин суд доходить висновку, що у відповідності до укладеного між сторонами Договору Позивачем у повному обсязі виконані прийняті на себе зобов`язання з передачі товару Відповідачу, а останнім, у свою чергу, прийнято товар без будь - яких зауважень щодо його якості та кількості та здійснено його повну оплату.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі.

З урахуванням наведених положень Закону, Сторонами в Договорі №6 про закупівлю товару від 10.10.2025 року зазначили, що постачальник забезпечує виконання своїх зобов`язань за Договором у розмірі 1% вартості Договору шляхом внесення на рахунок Замовника грошового забезпечення у сумі 36 142,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 09.10.2025 №.64, у відповідності до вимог тендерної документації, оголошення UA-2025-09-15-013969-a.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:

1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю;

2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону;

4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Господарського кодексу України (далі ГК України) з урахуванням особливостей, визначених Законом (частина перша статті 41 Закону).

Відповідно до пункту 17.4 Договору Замовник зобов`язується повернути Постачальнику забезпечення виконання Договору після належного виконання Постачальником умов Договору щодо якості та строків, крім випадків, визначених у пункті 17.5, а також у разі скасування у судовому порядку результатів процедури закупівлі або цього Договору та у випадках, передбачених статтею 27 Закону України «Про публічні закупівлі», але не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня настання зазначених обставин.

В той же час пунктом 17.5 Договору сторони передбачили, що Замовник не повертає Постачальнику забезпечення виконання договору та стягує безвідсоткове грошове забезпечення шляхом перерахування його до Державного бюджету у разі настання однієї або кількох із таких підстав:

- односторонньої відмови Постачальника від виконання зобов`язань за цим Договором;

- розірвання цього Договору Замовником з підстав невиконання або неналежного виконання Постачальником своїх зобов`язань або порушення строків поставки (більш ніж на 20 (двадцять ) календарних днів порушено строк поставки відповідно до Календарного графіку поставок ( додаток 2 до Договору ));

- порушення Постачальником умов Договору щодо якості поставки Товару.

У разі настання будь-якої із зазначених підстав кошти, внесені як забезпечення виконання договору не повертаються Постачальнику та підлягають перерахуванню до Державного бюджету України (п.17.7 Договору).

Відмовляючи у поверненні грошового забезпечення Позивачу Відповідач посилається на те, що Договір №6 про закупівлю товару від 10.10.2025 року розірвано ним в односторонньому порядку у зв`язку з порушенням Позивачем строків поставки товару та направленням останньому листа №2593/7/2939 від 08.12.2025 про розірвання договору в односторонньому порядку з 19.12.2025.

З огляду на вищенаведене суд зазначає, що відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з пунктом 8.2.2. Договору Замовник має право достроково розірвати Договір в односторонньому порядку без відшкодування збитків Постачальнику у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань щодо кількості, якості або строків поставки товару, зокрема якщо строк поставки порушено більш ніж на 30 календарних днів відповідно до Календарного графіку поставок (додаток 2 до Договору), письмово повідомивши про це за 10 (десять) календарних днів до дати розірвання.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач, як постачальник за договором, здійснив поставку товару у період з 17.10.2025 по 24.12.2025, тобто з порушенням встановлених договором строків поставки. Однак суд зазначає, що строк поставки не порушено Позивачем більш ніж на 30 календарних днів відповідно до Календарного графіку поставок (додаток 2 до Договору).

Відтак за відсутності порушення строків поставки більш ніж на 30 календарних днів відповідно до Календарного графіку поставок (додаток 2 до Договору) у Відповідача не було підстав для дострокового розірвання Договору в односторонньому порядку.

Крім того слід зазначити, що відповідно до ч.2 статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що після 19.12.2025 правовідносини між сторонами за Договором №6 про закупівлю товару від 10.10.2025 року не припинилися, так як Позивач продовжував поставляти Відповідачу товари за вказаним договором, а останній їх приймав та оплачував без будь-яких зауважень. При цьому у товарно-транспортних документах та Актах приймання товару сторони вказували, що поставка здійснюється саме на виконання вказаного договору.

Отже, прийняття відповідачем товару після 19.12.2025 та його подальша оплата свідчать про фактичне продовження виконання сторонами умов Договору.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 10 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник, самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель інформацію про закупівлю, зокрема звіт про виконання договору про закупівлю.

Такий звіт оприлюднюється протягом 20 робочих днів з дня виконання сторонами договору про закупівлю або закінчення строку його дії, за умови його виконання сторонами, або його розірвання.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач оприлюднив у системі публічних закупівель звіт про виконання договору про закупівлю UA-2025-09-15-013969-a. При цьому у розділі «Причини розірвання договору, якщо таке мало місце» зазначено - відсутні.

В той же час слід відмітити, що відповідно до ч.1 статті 42 Закону України "Про публічні закупівлі" Звіт про виконання договору про закупівлю повинен містити, зокрема, інформацію про причини розірвання договору про закупівлю, якщо таке мало місце.

Таким чином, відповідач, шляхом оприлюднення інформації в електронній системі закупівель, підтвердив факт виконання позивачем Договору у повному обсязі та підтвердив факт того, що Договір не був розірваний.

Водночас доводи відповідача про те, що інформація, оприлюднена в електронній системі закупівель, має нібито формальний характер та не підтверджує обставини виконання договору, с безпідставними.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» авторизований електронний майданчик - авторизована Уповноваженим органом інформаційно-телекомунікаційна система, яка має комплексну систему захисту інформації з підтвердженою відповідністю згідно із Законом України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах", є частиною електронної системи закупівель та онлайн-сервісом, що забезпечує реєстрацію осіб, автоматичне розміщення, отримання і передання інформації та документів під час проведення закупівель, користування сервісами з автоматичним обміном інформацією, доступ до якого здійснюється за допомогою мережі Інтернет.

Пунктом 7 ч.1 статті 1 вказаного Закону визначено, що електронна система закупівель - інформаційно-телекомунікаційна система, яка має комплексну систему захисту інформації з підтвердженою відповідністю згідно із Законом України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах", що забезпечує проведення закупівель, створення, розміщення, оприлюднення, обмін інформацією і документами в електронному вигляді, до складу якої входять веб-портал Уповноваженого органу, авторизовані електронні майданчики, між якими забезпечено автоматичний обмін інформацією та документами.

У розумінні положень Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема преамбули та статті 5 цього Закону, електронна система закупівель та оприлюднення інформації в ній є ключовим механізмом забезпечення прозорості, підзвітності та ефективного використання державних коштів.

Звіт про виконання договору про закупівлю є офіційним документом, який фіксує результати виконання договору, відображає фактичний стан правовідносин сторін та має істотне значення для оцінки добросовісності поведінки сторін у сфері публічних закупівель.

Отже, оприлюднення відповідачем звіту про виконання договору свідчить про прийняття відповідачем товару у повному обсязі без зауважень та підтверджує факт належного виконання позивачем зобов`язань за Договором.

Більше того, така поведінка відповідача об`єктивно свідчить про визнання ним факту виконання договору позивачем, що, у свою чергу, виключає можливість подальшого посилання на нібито його розірвання.

При цьому також суд звертає увагу на принципи здійснення публічних закупівель, які закріплені в статті 5 Закону. Зокрема в ч.5 вказаної статті зазначено, що замовники, учасники процедур закупівлі, суб`єкт оскарження, а також їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом. Забороняється зловживання правами, у тому числі правом на оскарження рішень, дії чи бездіяльності замовника.

Викладені положення законодавства, а також прийняття відповідачем після 19.12.2025 товару, його оплату, та опублікування звіту про виконання позивачем публічних закупівель, вказують на те, що відповідач вчинив конклюдентні дії, які полягають у його відмові від раніше зробленої ним заяви про розірвання Договору в односторонньому порядку (одностороннього правочину).

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України) - стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, від 11.08.2021 у справі №909/436/20, від 28.09.2021 у справі № 918/1045/20, від 06.10.2021 у справі №925/1546/20).

Доктрина «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), в основі якої лежить принцип добросовісності, базується ще на римській максимі - «non concedit; contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

По суті згаданий принцип римського права venire contra factum proprium є вираженням equitable estoppel - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на principles of fraud (принципи протидії шахрайству). Вона спрямована на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище (постанови Верховного Суду від 28.04.2021 у справі N° 910/9351/20, від 09.06.2021 у справі №911/3039/19, від 08.09.2021 у справі №910/10444/20, від 24,10.2019 у справі №904/3315/18).

Європейським судом з прав людини у своїй практиці також було неодноразово застосовано принцип «estoppel», тобто принцип, який означає категоричне заперечення такої поведінки сторони в процесі, якою вона перекреслює те, що попередньо було нею визнано в цьому та/або іншому судовому процесі («Хохліч проти України», заява № 41707/98).

Отже, поведінка відповідача, який після прийняття товару, його повної оплати та оприлюднення звіту про виконання договору посилається на нібито його розірвання, є очевидно суперечливою та такою, що порушує принцип добросовісності.

До того ж до правовідносин у даній справі підлягає застосуванню не лише Цивільний кодекс України а і спеціальний закон - Закон України "Про публічні закупівлі", відповідно до частини другої статті 27 якого замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю, а також за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Тобто вказана норма Закону, яка безпосередньо регулює відносини суб`єктів господарювання у процедурі публічних закупівель, чітко передбачає момент повернення замовником забезпечення договору - після його виконання учасником-переможцем, у той час як можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору.

При цьому, невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 910/6433/18, від 21.02.2020 року у справі № 910/4460/19, від 14.01.2019 року у справі №910/3777/18, від 25.09.2024 №910/12114/23, від 25.03.2025 №910/11352/24).

Водночас слід відмітити, що у вказаних постановах Верховний Суд сформував висновок про те, що підставою для утримання забезпечення виконання договору є саме невиконання договору, а не певне порушення строків його виконання, і що вказане відповідає змісту самого забезпечувального заходу виконання зобов`язань, статті 27 Закону "Про публічні закупівлі", а також загальним засадам цивільного законодавства, таким як справедливість, добросовісність і розумність.

Отже, враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, суд доходить висновку, що Позивач здійснив повне виконання зобов`язання за договором, укладеним між сторонами, та про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" та пункту 17.4 договору у вигляді повернення замовником (відповідачем) суми забезпечення виконання договору про закупівлю товару після виконання учасником-переможцем договору.

Також суд наголошує на тому, що у пункті 9.2. Договору сторони погодили, що за порушення строку поставки товару постачальник, на вимогу покупця, сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Позивачем, у зв`язку з порушенням строків поставки товару, сплачено Відповідачу, за вимогою останнього, пеню у сумі 30 041, 68 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №144 від 27.01.2026 року.

Отже виконання зобов`язання за договором в частині порушення строків поставки товару забезпечено неустойкою (пенею, штрафом), в той час як забезпечувальний захід, встановлений п. 17.1 договору, забезпечує виконання самого договору.

Крім того стягнення з Позивача пені та утримання забезпечувального заходу, встановленого п.17.1 договору, призведе до порушення принципів здійснення цивільних прав та моральних засад суспільства.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевказане, та те, що Позивач довів належними та допустимими доказами неправомірність утримання Відповідачем забезпечувального заходу за Договір №6 про закупівлю товару від 10.10.2025 року, а відповідач вказаного не спростував, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 5 статті 240 ГПК України Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємцяь Хилухи Петра Вікторовича задоволити.

2. Стягнути з Західного квартирно-експлуатаційного управління Сил логістики Збройних Сил України (33001, Рівненська обл., Рівненський р-н, місто Рівне, вул.Дубенська, будинок 71-а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 36 142 грн. 00 коп. та 3328 грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.