ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
__________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026 Справа № 9/41

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії: головуючого судді Міліціанова Р.В., суддів Зварич О.В., Ржепецького В.О., при секретарі Залуцькому Д.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Українсько-німецького спільного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) на Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.01.2026 у справі

за позовом Дрогобицької окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

позивача-1 Національної академії наук України, м. Київ

позивача-2 Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка НАНУ, м. Львів

до відповідача Українсько-німецького спільного підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер манюфекчерер ГмбХ (ІСМ), місто Дрогобич, Львівської області

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Фонд державного майна України, м. Київ

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Дрогобицьке комунальне міське Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, м. Дрогобич, Львівської області

про зобов`язання повернути у власність майно в натурі, передане позивачами в якості внеску до статутного фонду товариства для використання

за участі представників:

апелянта: адвокат Оприско М.В.,

прокурора: Мельничук Ю.І.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.01.2026 у справі №9/41 відмовлено у задоволенні скарги Українсько-німецького спільного підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) (вих.№ 01/36 від 08.11.2025) на дії державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, боржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: поновити строк на апеляційне оскарження; відкрити провадження; скасувати Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.01.2026 у справі №9/41 та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу на дії державного виконавця.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Українсько-німецького спільного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) на Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.01.2026 про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця, судове засідання призначено на 25.03.2026.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановляння ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі (ч. 2 ст. 273 ГПК України).

1. Короткий зміст скарги на дії ДВС.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №9/41 за позовом Дрогобицького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Національної академії наук України, Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка НАНУ, до відповідача - Українсько-німецького спільного підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл каттер манюфекчерер ГмбХ (ІСМ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Регіональне відділення ФДМУ по Львівській області, Фонд державного майна України, Дрогобицьке комунальне міське Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про зобов`язання відповідача повернути у власність Національної академії наук України та в оперативне управління Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка НАНУ майно в натурі, передане позивачами в якості внеску до статутного фонду товариства для використання, а саме: адміністративно-інженерний корпус, будівлі ливарної дільниці з обладнанням, будівлі механоскладальної дільниці з обладнанням, прибудову до ливарної дільниці, обладнання лабораторії, інвентар, меблі, прилади та допоміжні засоби.

Вимоги за скаргою обґрунтовані тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження №78824065 від 12.08.2025 є незаконною та підлягає скасуванню. Скаржник зазначає, що дана постанова №78824065 від 12.08.2025 винесена державним виконавцем Христиною Мороз з порушеннями приписів, положень та норм чинного законодавства відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5, зареєстрованої Міністерством юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802.

Скаржник стверджує, що наказ Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 у справі №9/41 уже пред`являвся до виконання за заявою стягувача - Національної академії наук України до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Старшим державним виконавцем Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Назаром Костишиним вже виносилася постанова про відкриття виконавчого провадження №69950983 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 у справі №9/41 з примусового виконання рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2021, залишеного без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2022.

Станом на даний час наказ Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 втратив свою законну силу на підставі Постанови Західного апеляційного господарського суду від 18.01.2023, і відповідно не може повторно пред`являтися до примусового виконання з врахуванням положень пункту 5 частини 1 статті 39, частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», якими встановлено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Правовою підставою для звернення зі скаргою до суду є п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

2. Короткий зміст оскаржуваного процесуального рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.01.2026 у справі №9/41 у задоволенні скарги Українсько-німецького спільного підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) (вих.№ 01/36 від 08.11.2025) на дії державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовлено повністю.

Оскаржувана ухвала мотивована тим, що станом на дату розгляду скарги боржника на дії державного виконавця немає чинного судового рішення, яке б скасовувало рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі № 9/41 чи Наказ Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 про примусове виконання рішення.

Рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі № 9/41 набрало законної сили та підлягає виконанню відповідно до вимог Закону України «Про виконавчого провадження». Той факт, що вищевказане рішення суду було скасовано, а потім набрало законної сили, не є підставою для видачі нового наказу. Видача іншого наказу в такому випадку не передбачена Господарським процесуальним кодексом України.

31.07.2025 НАН України звернулася до виконавчої служби з листом про виконання наказу Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 про примусове виконання рішення.

Строк пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 про примусове виконання рішень був перерваний у зв`язку з попереднім пред`явленням його до виконання.

Дрогобицьким ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постановою від 12.08.2025 відкрито нове виконавче провадження за №78824065, на підставі наказу Господарського суду Львівської області від 06.05.2022.

Зважаючи на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв на підставі та в межах своїх повноважень встановлених Законом України «Про виконавче провадження». Покликання скаржника на пункт 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», в обґрунтування задоволення скарги, є помилковим.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Українсько-німецьке спільне підприємство в формі товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: оскаржувану ухвалу скасувати повністю та постановити нове судове рішення, яким задоволити скаргу Українсько-німецького спільного підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) (вих.№ 01/36 від 08.11.2025) на дії державного виконавця Х.Мороз Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Визнати незаконними дії, бездіяльність державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Х. Мороз з винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 78824065 від 12 серпня 2025 з виконання Наказу Господарського суду Львівської області від 06травня 2022р. по справі №9/41. Зобов`язати Державного виконавця Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Х. Мороз винести Постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 78824065 від 12 серпня 2025, з виконання Наказу Господарського суду Львівської області від 06травня 2022 по справі №9/41 на підставі п.5 частини 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга мотивована порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Апелянт вважає, що:

- судом першої інстанції не було надано правову оцінку тому факту , що Постанова ВП № 78824065 від 12 серпня 2025р винесена Державним виконавцем Х.Мороз з порушеннями приписів, положень та норм чинного законодавства відповідно до вимог ГПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», «Інструкції з організації примусового виконання рішень» № 512/5,. Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, а саме на підставі недійсного Наказу Господарського суду Львівської області від 06 травня 2022 р. у справі № 9/41 про примусове виконання Рішення Господарського суду Львівської області від 17 листопада 2021року;

- в оригіналі Наказу Господарського суду Львівської області від 06 травня 2022 р. по справі №9/41 старшим державним виконавцем Н. Костишиним 27 лютого 2023 р. було поставлено відмітку про закінчення виконавчого провадження на підставі п.5 частини 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» та винесеної 27 лютого 2023 р. Постанови ВП № 69950983 про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 06травня 2022р. по справі №9/41. Тобто на даний час Наказ Господарського суду Львівської області від 06 травня 2022р. по справі №9/41 втратив свою законну силу на підставі прийнятої у справі №9/41, і відповідно не може повторно пред`являтися до примусового виконання з врахуванням положень частини п.5 частини 1 статті 39 частини 1 статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження»;

- судом безпідставно та незаконно було повторно видано оригінал недійсного Наказу Господарського суду Львівської області від 06 травня 2022 р. по справі №9/41, оскільки він втратив свою силу з дати винесення Західним апеляційним господарським судом Постанови від 18 січня 2023;

- у стягувача - Національної академії наук України були відсутні законні правові підстави, щодо подання заяви від 30.07.2025 р. до Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), якою пред`явлено до виконання Наказ Господарського суду Львівської області від 06травня 2022 р. по справі №9/41, який втратив свою чинність;

- враховуючи правову позицію, викладену 14 травня 2025 Великою Палатою Верховного Суду в рамках справи №2/1522/11652/11, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочато знову, крім випадків передбачених законом (частина перша статті 40 Закону № 1404-VIII)». Копія Постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 69950983 від 27 лютого 2023 р. була направлена сторонам виконавчого провадження та в Господарський суд Львівської області (орган, який видав судовий наказ) з оригіналом судового наказу від 06 травня 2022 р. по справі №9/41, який був отриманий Господарським судом Львівської області 09 червня 2025 р., що являється прямим порушенням положень частини п.5 частини 1 статті 39 частини 1 статті 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, апелянт стверджує, що Господарським судом Львівської області не в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права та не правильно застосовано норми матеріального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця у справі №9/41.

4. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Державний виконавець подав відзив на апеляційну скаргу (вх.№01-04/1893/26 від 03.03.2026), у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу суду.

Прокурор подав відзив на апеляційну скаргу (вх.№01-04/1930/26 від 04.03.2026), у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу суду.

Заяви про приєднання до апеляційної скарги не надходили (ст. 265 ГПК України).

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставин, а також обставин, встановлені судом апеляційної інстанції.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 позов задоволено повністю. Зобов`язано Українсько-німецьке спільне підприємство в формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ) повернути у власність Національної академії наук України та в оперативне управління Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка Національної академії наук України майно в натурі, передане позивачами в якості внеску до статутного фонду товариства для використання, а саме: адміністративно-інженерний корпус, будівлі ливарної дільниці з обладнанням, будівлі механоскладальної дільниці з обладнанням, прибудову до ливарної дільниці, обладнання лабораторії, інвентар, меблі, прилади та допоміжні засоби.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2022 апеляційну скаргу Українсько-німецького спільного підприємства у формі ТзОВ Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) б/н від 17.12.2021 (вх. № 01-05/4258/21 від 21.12.2021) залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41 залишено без змін.

Господарським судом Львівської області видано наказ від 06.05.2022 про примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 залишеного без змін Постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2022, згідно якого: «Зобов`язано Українсько-німецьке спільне підприємство в формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ) (82100, Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Тураша, будинок 20; ідентифікаційний код юридичної особи 14300674) повернути у власність Національної академії наук України (вулиця Володимирська, будинок 54, місто Київ, 01601, індентифікаційний код юридичної особи 00019270) та в оперативне управління Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка Національної академії наук України, вулиця Наукова, будинок 5, місто Львів, 79053, індентифікаційний код юридичної особи 03534506) майно в натурі, передане позивачами в якості внеску до статутного фонду товариства для використання, а саме: адміністративно-інженерний корпус, будівлі ливарної дільниці з обладнанням, будівлі механоскладальної дільниці з обладнанням, прибудову до ливарної дільниці, обладнання лабораторії, інвентар, меблі, прилади та допоміжні засоби».

28.09.2022 постановою Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження за №69950983 про примусове виконання наказу Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 у справі №9/41.

Постановою Верховного Суду від 22.09.2022 постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2022 та рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41 залишено без змін.

18.01.2023 Західний апеляційний господарський суд прийняв постанову, якою скасував постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2022, у справі №9/41 постановлену за результатами розгляду апеляційної скарги Українсько-німецького спільного підприємства у формі ТОВ Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ); апеляційну скаргу ІСМ Менеджмент ГмбГ (ICM Management GmbH) задоволив; рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41 скасував та ухвалив нове рішення, яким відмовив в задоволенні позову Дрогобицької окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивачів Національної академії наук України та Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка НАНУ до Українсько-німецького спільного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл каттер манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) про зобов`язання Українсько-німецького спільного підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл каттер манюфекчерер ГМБХ (ІСМ) повернути у власність Національної академії наук України та в оперативне управління Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка Національної академії наук України майно в натурі, передане позивачами в якості внеску до статутного фонду товариства для використання, а саме: адміністративно-інженерний корпус, будівлі ливарної дільниці з обладнанням, будівлі механоскладальної дільниці з обладнанням, прибудову до ливарної дільниці, обладнання лабораторії, інвентар, меблі, прилади та допоміжні засоби; здійснив перерозподіл судового збору.

27.02.2023 Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції прийнято постанову за ВП №69950983 про закінчення виконавчого проведення у зв`язку з Постановою Західного апеляційного Господарського суду Львівської області від 18.10.2023, якою рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі № 9/41 скасовано.

Виконавче провадження №69950983 було закінчено 27.02.2023 відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Верховний Суд постановою від 20.04.2023 задоволив касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури; постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 та ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 28.11.2022 у справі №9/41 скасував; справу за №9/41 передав до Західного апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІСМ Менеджмент ГмбГ (ICM Management GmbH) на рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.08.2024 апеляційну скаргу Українсько-німецького спільного підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) задоволено, рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі № 9/41 скасовано, прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову Дрогобицької окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивачів Національної академії наук України та Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка НАНУ, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, Фонду державного майна України, Дрогобицького комунального міського Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки до відповідача Українсько-німецького спільного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл каттер манюфекчерер ГмбХ (ІСМ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІСМ Менеджмент ГмбГ (ICM Management GmbH) про зобов`язання повернути у власність Національної академії наук України та в оперативне управління Фізико-механічного інституту ім. Г.В. Карпенка НАНУ майно в натурі .

Розглянувши касаційну скаргу прокурора, Верховний Суд 02.10.2024 прийняв постанову, якою скасував Постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.07.2024 та Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 12.05.2023, а справу за №9/41 передав до Західного апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІСМ Менеджмент ГмбГ (ICM Management GmbH) на рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у цій справі.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.10.2024 у цій справі відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІСМ Менеджмент ГмбГ (ICM Management GmbH) на рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі № 9/41.

Таким чином, рішення Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі № 9/41 набрало законної сили 06.10.2024.

Суд апеляційної інстанції констатує, що апелянтом не оспорюються обставини набрання рішенням законної сили

Після остаточного набрання рішенням Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі № 9/41 законної сили, 31.07.2025 Національна академія наук України звернулась до виконавчої служби з листом про виконання наказу Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 про примусове виконання рішення.

Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постановою від 12.08.2025 відкрито нове виконавче провадження за № 78824065 на підставі Наказу Господарського суду Львівської області від 06.05.2022.

7. Визначені судом апеляційної інстанції відповідно до встановлених обставин правовідносини; доводи та мотиви суду апеляційної інстанції, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Предметом спірних процесуальних правовідносин є перевірка судом апеляційної інстанції застосування судом першої інстанції положень п. 5 ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, зазначає наступне.

7.1. Відповідно до частини першої статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами частин першої, третьої статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Питання, пов`язані з примусовим виконанням судових рішень і рішень інших органів, врегульовані Законом № 1404-VIII.

Указаний Закон є спеціальним законом, яким державний та приватний виконавці керуються при примусовому виконанні рішень суду та інших органів (посадових осіб) (Постанова ОП КГС ВС від 18 серпня 2023 року у справі № 924/90/22).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження") (Постанова КЦС ВС від 12 лютого 2025 року у справі № 2-4532/11).

Згідно із частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII встановлює обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За умовами пункту 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Стаття 4 Закону № 1404-VIII містить вимоги до виконавчого документа; за частиною першою цієї статті у виконавчому документі зазначаються, зокрема: дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

При цьому детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій (в тому числі під час відкриття виконавчого провадження) регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5, далі - Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню.

Згідно абз. 2 п. 1 розд. ІІ Інструкції, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Розділ ІІІ Інструкції регламентує вимоги, яким має відповідати виконавчий документ, та відомості, які мають міститися у заяві про примусове виконання рішення, дії виконавця, які передують відкриттю виконавчого провадження.

За змістом пунктів 4, 5 Розділу ІІІ Інструкції, зокрема:

- виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа;

- у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VIII передбачені підстави повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання.

Зокрема, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону (ч. 4 ст. 4 Закону).

Таким чином, лише істотні недоліки, котрі перешкоджають вчиненню дій з примусового виконання судового рішення можуть стати підставою для повернення виконавчого документа стягувачу.

При цьому, саме не набрання рішенням законної сили, а не відсутність вказівки або визначення невірної дати набрання рішенням законної сили є підставою для застосування положень ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Орган виконання уповноважений самостійно перевірити дату набрання законної сили судовим рішенням або визначити вірну дату набрання ним чинності.

Тобто, застосування норм п. 6 ч. 1 ст. 4 та п.п. 1, 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» повинно здійснюватись з урахуванням можливості впливу на реалізацію державним виконавцем наданих повноважень щодо виконання судового рішення.

Наявність неістотних недоліків виконавчого документа не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу, що випливає з правових висновків, викладених у постановах КАС ВС від 19 серпня 2020 року у справі № 465/5637/18 та від 26 січня 2026 року у справі № 480/13268/23.

З урахуванням встановленим судом першої інстанції обставин стосовно набрання Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі №9/41 законної сили станом на 31.07.2025 року (дату повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання), у державного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу виключно з підстав зазначення про набрання рішенням законної сили 13.04.2022 року.

7.2. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 2 частини 1 статті 40 Закону).

У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання (ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, закон визначає відмінні правові підстави обмежень щодо повноважень органу виконання розпочати знову те саме виконавче провадження, яке було відкрито раніше та закінчено, а також відновлення виконавчого провадження.

Водночас, у випадку відкриття нового виконавчого провадження державний, приватний виконавець повинен кожного разу дотримуватись вимог законодавства, перевіряючи наявність юридичних фактів, котрі унеможливлюють вчинення виконавчих та могли бути підставою для застосування п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

За матеріалами справи встановлено, що дійсно виконавче провадження №69950983 закінчено 27.02.2023 відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням Постанови Західного апеляційного господарського суд у від 18.01.2023 року.

Однак, станом на 31.07.2025 року були відсутні, визначені п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», юридичні передумови та обмеження відносно вчинення виконавчих дій, з огляду на набрання Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 у справі № 9/41.

Тому, державним виконавцем, з дотриманням вимог закону відкрито нове виконавче провадження з примусового виконання Наказу Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 у справі №9/41.

Державним виконавцем не розпочато знову виконавче провадження №69950983, яке закінчено 27.02.2023, тому дотримано положень п. 5 ч. 1 ст. 39 та абзацу 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

7.3. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ГПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 328 ГПК України).

Боржник у період з 18.01.2023 по 06.10.2024 рр. не скористався наданим ст. 328 ГПК України правом на звернення до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Положення ГПК України не передбачають випадків автоматичної втрати чинності виконавчого документа або самостійного визнання судом, виданого наказу, таким, що не підлягає виконанню.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, норми ГПК України не передбачають обставин видачі нового наказу на випадок скасування судового рішення (на виконання якого видано відповідний наказ), та подальшого набрання цим же судовим рішенням законної сили.

Наведеним спростовується позиція апелянта щодо втрати наказом чинності та неможливості його виконання.

7.4. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісії по трудових спорах та виконавчих документів, якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються в разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк пред`явлення до виконання Наказу Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 у справі №9/41 було перервано у вересні 2022 року внаслідок пред`явлення до виконання.

Отже, станом на 31.07.2025 Національна академія наук України звернулась до виконавчої служби з листом про виконання Наказу Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 у межах трирічного строку.

Викладені апелянтом у скарзі на дії органу виконання та апеляційній скарзі доводи стосовно мораторію на задоволення вимог за виконавчим документом, перебування боржника у особливому правовому режимі, посилання на правові висновки Верховного Суду оцінюються судом критично, оскільки лише визнання боржника банкрутом є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу (п. 3 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Наведені в апеляційні скарзі правові висновки Верховного Суду стосуються питань неплатоспроможності боржника, а не застосування положень Закону України «Про виконавче провадження», тому є не релевантними до застосування у спірних правовідносинах.

7.5. У статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абз. 3 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абз. 2 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абз. 5 пп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013).

Верховний Суд у постанові від 26.01.2021 у справі № 611/26/17 додатково роз`яснив, що означає "обов`язковість судового рішення". Зазначив, що це стан, за якого "таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення)".

У рішенні «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Право на доступ до суду було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень.

Зважаючи на викладені вище мотиви у сукупності, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв на підставі та в межах своїх повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції не встановлено передбачених ст. 280 ГПК України обставин для скасування ухвали суду.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, тому, у відповідності до ст. 276 ГПК України, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

9. Судові витрати.

За розгляд апеляційної скарги апелянтом судовий збір не сплачувався на підставі п. 19 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 2, 4, 129, 232-234, 269, 270, 271, 275, 276, 280, 282, 284-285(1), 339 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Українсько-німецького спільного підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю Інтернешнл Каттер манюфекчерер ГмбХ (ІСМ) на Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.01.2026 у справі №9/41 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.01.2026 у справі №9/41 залишити без змін.

3. Копію повного тексту судового рішення (постанови) не пізніше двох днів від дати складення направити учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС, за їх відсутності засобами поштового зв`язку.

4. Матеріали справи у п`ятнадцятиденний строк повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення - 25.03.2026.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення (постанови).

Повний текст постанови складено 27.03.2026.

Головуючий суддя Міліціанов Р.В.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Ржепецький В.О.