ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2026 р. м. Київ Справа № 911/2959/24

За позовом Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (14000, м. Чернігів, вул. Гонча, буд. 40)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колоринг» (03062, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 75/2)

про стягнення 9265,81 грн

Суддя Третьякова О.О.

Без повідомлення (виклику) сторін

Обставини справи:

Акціонерне товариство «Чернігівобленерго» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колоринг» (далі відповідач) про стягнення 9265,81 грн основного боргу за договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2024 вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2591/24 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у зв`язку з малозначністю справи в порядку пункту 1 частини 5 ст.12, частини 1 ст.247 та частини 1 ст.250 Господарського процесуального кодексу України, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

Ухвала Господарського суду Київської області від 11.11.2024 про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 12.11.2024 в його електронному кабінеті (модуль Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд»).

В установлений строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, про поважні причини неподання відзиву суд не повідомляв.

Згідно з частиною 9 ст.165 та часиною 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вищеперелічених норм Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.11.2018 №1434 «Про видачу ПАТ «Чернігівобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії АТ «Чернігівобленерго» (позивач у справі) є оператором системи з розподілу електричної енергії.

Між Акціонерним товариством «Чернігівобленерго» (позивач у справі) в якості оператора системи) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Колоринг» (відповідач у справі) в якості споживача був укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 №19 (далі договір), відповідно до умов якого оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №309, та Кодексу систем розподілу затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи (п.2.1 договору).

Вказаний договір укладено шляхом подання Товариством з обмеженою відповідальністю «Колоринг» як споживачем Акціонерному товариству «Чернігівобленерго» заяви-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 13.12.2018 із зазначенням дати початку надання послуг з розподілу електричної енергії з 01.01.2019.

Як випливає із вказаної заяви-приєднаня, об`єкти відповідача, за якими надається послуга з розподілу електричної енергії, знаходяться у м. Славутичі Київської області.

Відповідно до п.2.3 договору споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього договору та інші послуги оператора системи згідно з додатком 4 «Порядок розрахунків».

Згідно з п.3.2 договору за підсумками розрахункового місяця постачальник послуг комерційного обліку (оператор системи) забезпечує визначення обсягу електричної енергії за точками комерційного обліку споживачу не залежно від того, хто є власником комерційного засобу (засобів) обліку, та в установленому порядку передає ці дані адміністратору комерційного обліку для можливості їх використання суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі постачальником споживача. Дані комерційного обліку щодо обсягу електричної енергії за розрахунковий місяць зазначаються оператором системи розподілу в особистому кабінеті споживача (за умови його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим договором, у тому числі якщо оплату за цим договором забезпечує електропостачальник споживача. За необхідності для споживача (його постачальника) забезпечувати визначення обсягу електричної енергії частіше ніж один раз на місяць, споживач (його постачальник) має укласти із оператором системи розподілу або іншим акредитованим постачальником послуг комерційного обліку окремий платний договір, в якому визначити порядок формування даних комерційного обліку про обсяг електричної енергії за розрахунковий місяць та передачу цих даних до адміністратора комерційного обліку (за необхідності).

Відповідно до п.3.4 договору споживач, що не є побутовим, зобов`язаний протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати постачальнику послуг комерційного обліку (оператору системи) звіт про покази засобів обліку за розрахунковий місяць. При обладнанні комерційних засобів обліку засобами дистанційної передачі даних, інформація про покази засобів обліку за розрахунковий місяць формується через канали дистанційного зв`язку. Перевірка достовірності даних комерційних засобів обліку безпосередньо на місці їх встановлення забезпечується сторонами за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців, про що складається відповідний акт контрольного огляду засобу комерційного обліку. У разі ненадання споживачем звіту про дані комерційних засобів обліку протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця та за відсутності переданої (зчитаної) з них інформації засобами дистанційної передачі даних, а також за відсутності контрольного огляду засобу комерційного обліку протягом розрахункового місяця обсяг спожитої (розподіленої) електричної енергії за розрахунковий місяць визначається розрахунковим шляхом за значенням середньодобового споживання попереднього розрахункового місяця.

Ціною цього договору є вартість послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт (об`єкти) споживача зазначені в паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача (п.5.1 договору).

Відповідно до п.5.2 договору оплата послуг з розподілу електричної енергії за цим договором здійснюється на поточний рахунок оператора.

Згідно з п.5.3 договору тариф (ціна) на послугу з розподілу електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 «Порядок розрахунків».

Споживач оплачує послугу з розподілу оператору системи якщо згідно з умовами договору про постачання споживач забезпечує оплату послуги з розподілу, або купує електричну енергію для власного споживання за двостороннім договором та на організованих сегментах ринку. Постачальник оплачує послугу з розподілу оператору системи якщо згідно з умовами договору про постачання оплату послуги з розподілу забезпечує постачальник (п.5.4 договору).

Відповідно до пп.1, 3, 4 п.6.1 договору оператор системи зобов`язується: виконувати умови цього договору; забезпечувати утримання мереж в належному стані для задоволення потреб споживача в електричній енергії; здійснювати розподіл електричної енергії споживачу, із дотриманням показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

Згідно з пп.1, 2, 8 п.6.2 договору споживач зобов`язується: виконувати умови цього договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та електроприладів; у разі здійснення оплати за послугу з розподілу безпосередньо оператору системи здійснювати таку оплату у терміни передбачені додатком до цього договору.

Відповідно до пп.1 п.7.1 договору оператор системи має право на отримання від споживача своєчасної оплати за надання послуги з розподілу електричної енергії у разі, якщо умовами глави 5 цього договору передбачено, що оплату за послугу з розподілу споживач здійснює безпосередньо оператору системи та на отримання своєчасної оплати за надання послуги з розподілу електричної енергії від постачальника у разі, якщо умовами глави 5 цього договору передбачено, що оплату за послугу з розподілу оператору системи здійснює постачальник.

Згідно з пп.1 п.7.2 договору споживач має право отримувати якісні послуги з розподілу електричної енергії.

Цей договір набирає чинності з дня приєднання споживача до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший термін не зазначено в заяві-приєднання. договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.11.1 договору).

Також між позивачем як оператором системи та відповідачем як споживачем укладено додаток 4 до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №19 від 01 січня 2019 року (в редакції угоди №2 про внесення змін та доповнень від 01.06.2024) (далі додаток 4).

Відповідно до п.1 додатку 4 обсяги спожитої (розподіленої) електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить l (один) календарний місяць.

Згідно з п.4.1 додатку 4 споживач, що не є побутовим самостійно 01 числа кожного місяця фіксує покази розрахункових засобів обліку та надає оператору системи «Звіт про покази засобів обліку» у письмовому вигляді на паперових носіях.

Відповідно до п.4.2 додатку 4 оператор системи має право самостійно, проводити зняття показів розрахункових приладів обліку споживача, заносити в «Звіт про покази засобів обліку» та надавати на погодження відповідальній посадовій особі споживача. Оператор системи на підставі «Звіту про покази засобів обліку» протягом двох робочих днів надає споживачу рахунки на оплату за розподілену (спожиту) електроенергію, інших платежів за розрахунковий період та «Акт про використану електричну енергію» за розрахунковий період. «Акт про використану електричну енергію» за розрахунковий період підписується споживачем та повертається оператору системи протягом трьох робочих днів від дня його отримання.

Відповідно до п.4.3 додатку 4 «Акт про використану електричну енергію» рахунки на оплату за розподілену (спожиту) електроенергію, інших платежів за розрахунковий період, попередження про обмеження/припинення розподілу електричної енергії, оператор системи може надавати наступним чином: на паперових носіях шляхом особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції; на паперових носіях шляхом направлення засобами поштового зв`язку рекомендованим або цінним листом.

Сторони погодили, що у випадку не підписання «Акту про використану електричну енергію» з боку споживача у терміни, передбачені пунктом 4.2, підписаний з боку оператора системи «Акт про використану електричну енергію» вважається погодженим та прийнятим споживачем і є підставою для здійснення розрахунків між сторонами за цим договором (п.4.4 додатку 4).

Згідно з п.5 додатку 4 тариф (ціна) на послуги з розподілу електричної енергії на ринку електричної енергії встановлюються регулятором відповідно до затвердженої ним методики, та розміщуються на офіційному сайті оператора системи.

Відповідно до п.7 додатку 4 споживач, який згідно п.5.4 договору оплачує послугу з розподілу безпосередньо оператору системи, здійснює на поточний рахунок оператора системи повну оплату вартості послуги з розподілу електричної енергії, заявленого на наступний розрахунковий період за формою попередньої оплати. Попередня оплата здійснюється до 25 числа включно місяця, що передує розрахунковому, у розмірі повної вартості послуги з розподілу очікуваного обсягу споживання електричної енергії на підставі отриманого від оператора системи рахунка. Очікувані обсяги споживання (розподілу) електричної енергії визначаються оператором системи одним із вказаних нижче способів і беруться до розрахунків її, які є більшими: згідно з наданою «Відомістю про обсяги очікуваного споживання електричної енергії споживачем» або визначені згідно з п.2.4.3 ПРРЕЕ; згідно фактичних обсягів споживання (розподілу) електричної енергії у попередньому розрахунковому періоді. Остаточний розрахунок за послуги з розподілу електричної енергії та за надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії (в разі проведення таких розрахунків), на підставі рахунків, отриманих від оператора системи, здійснюється споживачем безпосередньо оператору системи протягом 5-ти робочих днів з дня отримання рахунка непобутовим споживачем. Якщо сума передоплати перевищує вартість фактичних послуг з розподілу електроенергії, різниця зараховується в рахунок наступних платежів.

На виконання умов вказаного договору позивач у липні-серпні 2024 надав відповідачу послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 9265,81 грн, що підтверджується актами про використану електричну енергію від 31.07.2024 на суму 7503,35 грн та від 31.08.2024 на суму 1762,46 грн.

Для оплати наданих послуг позивачем сформовано та виставлено відповідачу рахунки на оплату від 31.07.2024 №975 на суму 7503,35 грн та від 31.08.2024 №315 на суму 1762,46 грн.

Зазначені документи надіслано позивачем відповідачу супровідним листом від 19.09.2024 №56.5/2063/01-13.

За розрахунком позивача, за відповідачем рахується заборгованість за надані у період з липня по серпень 2024 послуги з розподілу електричної енергії в розмірі 9265,81 грн, яка останнім в добровільному порядку не сплачена, через що позивач звернувся до суду з позовом у цій справі №911/2959/24.

Відповідач правом на подання відзиву у справі не скористався, про поважні причини неподання відзиву суд не повідомляв.

Вирішуючи спір та надаючи правову оцінку встановленим судом обставинам та наявним у справі доказам, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги у справі підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 4 ст.46 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

Пунктом 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», діючої на момент виникнення договірних відносин (надалі - Постанова), передбачено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання.

Згідно пунктом 4 Постанови договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви - приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 ст.633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України).

Отже, договір про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з розподілу електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням ст.633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Нормами ст.173 Господарського кодексу України, чинного на час укладення договору у цій справі, встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами частини 1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями частини 1 ст.901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, приєднавшись до умов вказаного договору, відповідач-споживач взяв на себе договірне зобов`язання, зокрема, здійснювати позивачу оплату вартості наданих послуг з розподілу електричної енергії.

Однак відповідач свої грошові зобов`язання за укладеним договором своєчасно не виконав, надані позивачем у липні-серпні 2024 послуги з розподілу електричної енергії на загальну суму 9265,81 грн не оплатив, наявні докази та наявність простроченого основного боргу перед позивачем не спростував, доказів погашення вказаного простроченого боргу суду також не надав.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 9265,81 грн основного боргу підлягають задоволенню як такі, що є обґрунтованими, доведеними, відповідачем не заперечені та належним чином не спростовані.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні частини 1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з частиною 2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (частина 1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача 9265,81 грн основного боргу є правомірною, обґрунтованою, документально підтвердженою, відповідачем не не спростованою, а отже такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку із задоволення позову витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн за подання позову відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Інших судових витрат для їх покладення на відповідача позивач не заявляв.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колоринг» про стягнення 9265,81 грн основного боргу задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колоринг» (03062, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 75/2, ідентифікаційний код 39649809) на користь Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (14000, м. Чернігів, вул. Гонча, буд. 40, ідентифікаційний код 22815333) 9265 (дев`ять тисяч двісті шістдесят п`ять) грн 81 коп. основного боргу та 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 01.04.2026.

Суддя О.О. Третьякова