ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026м. ДніпроСправа № 904/5995/25
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Цибульської К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

про стягнення заборгованості у сумі 1 078 436 грн 56 коп.

Представники:

від позивача : Гайдук Ю.І., виписка ЄДР, самопредставництво;

від відповідача: Дремлюга Т.В., виписка ЄДР, самопредставництво.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість у розмірі 1 078 436 грн 56 коп., з яких: 1 015 142 грн 89 коп. - основний борг; 43 268 грн 93 коп. - інфляційні збитки, 20 024 грн 74 коп. - 3% річних.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №2021/ОМТС/1281 від 08.12.2021 в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду від 27.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 25.11.2025.

10.11.2025 відповідачем подано до суду заяву на виконання вимог ухвали суду.

13.11.2025 від відповідача до суду подано відзив на позовну заяву та клопотання про витребування доказів, в якій просить витребувати у Печерського районного суду міста Києва копію ухвали від 08.04.2024 по справі №757/15302/24-к.

У відзиві на позов відповідач вказує на те, що позивач ТОВ «НВП «АГРІНОЛ» фактично перебуває під контролем фізичної особи громадянина РФ ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», а також факту наявності в нього громадянства РФ є підстави для застосування положень Постанови № 187 щодо заборони на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є особи, пов`язані з державою-агресором, а саме: юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є громадянин Російської Федерації (абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 Постанови №187).

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що в п.15.6 розділу 15 «Порядок укладення договору. Заключні положення» договору поставки №2021/п/ОМТС/1281 від 08.12.2021 зазначено, що сторони домовилися, що прострочені покупцем грошові зобов`язання, передбачені цим договором, повинні виконуватися без урахування індексу інфляції та із застосуванням нульової відсоткової ставки річних від простроченої суми.

Тобто, Позивач погодився на відсутність компенсації в разі несвоєчасного виконання грошового зобов`язання, а також визнав таку умову для себе правомірною та прийнятною.

Отже, очевидною є непослідовність дій Позивача: спочатку погодити певні умови договору поставки №2021/п/ОМТС/1281 від 08.12.2021 (з урахуванням визначення яких, контрагент і визнав за можливе підписати відповідний договір), а потім учинити дії щодо невиконання таких умов, у тому числі намагатися узаконити незастосування зазначених умов через рішення суду.

Відтак, нарахування інфляційних втрат у сумі 43 268 грн 93 коп. та 20 024 грн 74 коп. - 3% річних є неправомірним.

У підготовчому засіданні 25.11.2025 оголошено перерву до 16.12.2025.

02.12.2025 від позивача до суду подано відповідь на відзив, в якій останній з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, не погоджується та зазначає таке:

- твердження Відповідача: «Тобто, кінцевим бенефіціарним власником може бути фізична особа, яка не володіє часткою у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу компанії, але яка має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність компанії…» нічого спільного з реальністю немає. Особа, яка згадується Відповідачем у відзиві не є кінцевим бенефіціаром Позивача, не має у володінні частки в статутному капіталі останнього та не здійснює та не здійснював жодного впливу на управління ТОВ «НВП Агрінол».

- ТОВ «НВП Агрінол», як до повномасштабного вторгнення, так і після 24.02.2022 залишається резидентом України, жодних протиправних дій не здійснювало, кримінальних справ щодо Позивача немає, під санкціями не перебуває, вимог у правоохоронних органів до Позивача немає, підприємство намагається захистити свої порушені права Відповідачем, який усілякими способами уникає відповідальності.

08.12.2025 від відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в яких останній зазначає наступне:

- сам по собі факт того, що в ЄДР зазначені учасниками громадяни України, не виключає існування фактичного КБВ - громадянина РФ і не спростовує застосовності до цих відносин постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» (далі - Постанова № 187), оскільки критерій для кваліфікації Позивача як особи, пов`язаної з державою-агресором у розумінні Постанови № 187, - це статус його КБВ, що фактично контролює діяльність товариства, а не формальне громадянство осіб, записаних у ЄДР, як учасники.

- Аргумент позивача, що ОСОБА_1 не має до Позивача відношення, оскільки не є його власником, бенефіціаром, засновником і т.п., ґрунтується на хибному розумінні самого поняття кінцевого бенефіціарного власника. Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» визначає КБВ як фізичну особу, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб. При цьому формальне володіння часткою в статутному капіталі не є обов`язковою умовою для визнання особи КБВ.

- Враховуючи те, що позивач ТОВ «НВП «АГРІНОЛ» фактично перебуває під контролем фізичної особи громадянина РФ ОСОБА_1 , в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», а також факту наявності в нього громадянства РФ, є підстави для застосування положень Постанови № 187 щодо заборони на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є особи, пов`язані з державою-агресором, а саме: юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є громадянин Російської Федерації (абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 Постанови №187).

15.12.2025 позивачем через систему "Електронний суд" подано клопотання про відкладення підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні 15.12.2025 представник відповідача не заперечував проти заявленого клопотання позивачем.

Також, представник відповідача не заперечував проти продовження строку підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 16.12.2025 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 15.01.2026.

30.12.2025 від відповідача до суду надійшла заява про долучення специфікації до договору поставки товару №2021/п/ОМТС/1281 від 08.12.2021.

09.01.2026 від позивача до суду подано заяву про долучення документів до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 15.01.2026 представник позивача просив розглянути клопотання про витребування доказів, яке подано ним до позовної заяви.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача дослідивши матеріали справи, судом задоволено клопотання позивача в частині витребування доказів у Східного міжрегіонального управління ДПС.

Представники сторін не заперечували щодо закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 15.01.2026 закрито підготовче провадження; справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 10.02.2026

09.02.2026 від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків надійшла до суду заява про долучення документів до матеріалів справи.

09.02.2026 від відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

10.02.2026 судове засідання не відбулося, у зв`язку з плановими відключеннями світла, які встановлені графіком відключення (офіційний сайт ДТЕК, черга 5.1).

Акт №14/2 від 10.02.2026 долучений до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 10.02.2026 судове засідання відкладено на 05.03.2026.

У судовому засіданні, що відбулося 05.03.2026 оголошувалась перерва до 17.03.2026.

У судовому засіданні 17.03.2026 позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити, відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов, просив у задоволенні позову відмовити.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено скорочену частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору поставки, строк дії договору, умови оплати та поставки товару, факт поставки товару, допущення прострочення оплати за поставлений товар, наявність підстав для стягнення основного боргу, наявність підстав для стягнення 3% річних та інфляційних втрат у заявлених до стягнення сумах.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" (далі - Постачальник) та Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" укладено Договір поставки №2021/п/ОМТС/1281, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцю товар згідно з додатками - специфікаціям за цінами, що є звичайними, справедливими, ринковими, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його вартість на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору детальна інформація про кількість та якість товару міститься в додатках - специфікаціях. Специфікації на товар, оформлені належним чином і підписані уповноваженими представниками сторін, становлять невід`ємну частину Договору. За згодою сторін у специфікаціях можуть бути вказані додаткові відомості про товар, а також інші умови виникнення та виконання зобов`язань за Договором.

Поставка товару здійснюється транспортом, в строк і на умовах, зазначених у додатках-специфікаціях до Договору, які з моменту підписання сторонами є невід`ємною частиною Договору. Постачальник зобов`язується поставити товар на умовах поставки, зазначених в додатках-специфікаціях відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п. 4.2 Договору у разі поставки товару відповідно до графіка - графік оформлюється як додаток до цього Договору і є його невід`ємною частиною. Постачальник має право здійснити поставку і в інші строки виключно на підставі попередньої згоди Покупця, наданою у письмовій формі.

У разі поставки Товару на підставі заявок Покупця, заявка на поставку Товару вказаного у відповідному Додатку-Специфікації вважається відправленою Покупцем належним чином, якщо вона відправлена засобами електронного зв`язку на електронну адресу Постачальника.

Покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від придбання всього або частини товару, раніше їм не оплаченого, шляхом направлення Постачальнику відповідного повідомлення з переліком товару, від поставки якого він відмовляється, але не пізніше 5 календарних днів до дати поставки товару, зазначеного у повідомленні. З моменту відправки Покупцем Постачальнику повідомлення про відмову від придбання всього або частини товару, цей Договір втрачає силу в частині, що стосується товару, зазначеного в повідомленні, але зберігає силу в частині що стосується товару, не вказаного в повідомленні (п. 4.3 Договору).

Ціна товару становить грошову суму, виражену у національній валюті України, зазначену у специфікації на відповідний товар (п. 5.1 Договору).

Ціни на товар, що поставляється відповідно до цього Договору, є фіксованими і можуть бути змінені тільки за згодою сторін (п. 5.2 Договору).

Загальна сума Договору визначається як вартість товару, поставка якого здійснюється у відповідності з додатками-специфікаціями, які додаються до нього. Зміна загальної суми Договору здійснюється шляхом підписання уповноваженими представниками сторін додатків-специфікацій на додатковий товар (п. 5.3 Договору).

Розрахунки за цим Договором здійснюються у національній валюті України. Датою оплати товару вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (п. 6.1 Договору).

Оплата вартості товару здійснюється Покупцем на підставі рахунків, виставлених Постачальником, податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, на умовах і в строки, зазначені у додатках-специфікаціях до цього Договору та з врахуванням особливостей, передбачених Розділом 9 цього Договору (п. 6.2 Договору).

Постачальник зобов`язаний перерахувати грошові кошти, зайво отримані від Покупця, на поточний рахунок Покупця негайно, але не пізніше трьох банківських днів з моменту відповідної вимоги Покупця, яка вважається отриманою Постачальником після закінчення трьох робочих днів з моменту її відправлення Покупцем на адресу Постачальника, що вказана у цьому Договорі (п. 6.3 Договору).

Відповідно до п. 15.6 Договору сторони визнають юридичну силу і значимість Договору і додаткових угод до нього, підписаних з використанням факсимільного зв`язку, з подальшим наданням оригіналів протягом семи календарних днів. Сторони домовилися, що прострочені Покупцем грошові зобов`язання, передбачені цим Договором, повинні виконуватися без урахування індексу інфляції та із застосуванням нульової відсоткової ставки річних від простроченої суми.

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2022р. У разі якщо у сторін на момент закінчення строку дії Договору залишаються невиконаними договірні зобов`язання і не задоволені законні вимоги, дія Договору продовжується щодо таких зобов`язань до задоволення законних вимог (п. 15.4 Договору).

Звертаючись з даним позовом позивач вказує на те, що Постачальник на виконання умов договору здійснив поставку на суму 1 763 721,86 грн., в свою чергу Покупцем було здійснено часткову оплату товару на загальну суму 748 578,97 грн.

Так, поставлений товар згідно видаткових накладних сплачений не в повному обсязі, а саме:

- видаткова накладна № АП- від 17.01.22р. на суму 256 488,12 грн. не сплачена, борг 256 488,12 грн.

- Видаткова накладна № АП- від 04.02.22р. на суму 379 753,92 грн. не сплачена, борг 379 753,92 грн.

- Видаткова накладна № АП- від 07.02.22р. на суму 319 739,64 грн. не сплачена, борг 319 739,64 грн.

Крім видаткових накладних несплаченими залишились коригувальні видаткові накладні:

- коригувальна вид. накладна № АП- від 03.02.22р. на суму 42 274,00 грн. (до видаткової накладної № АП- від 20.12.21р. на суму 526 230,43 грн.) не сплачена, борг 42 274,00 грн.

- Коригувальна вид. накладна № АП- від 03.02.22р. на суму 10 979,86 грн. (до видаткової накладної № АП- від 22.12.21р. на суму 136 668,52 грн.) не сплачена, борг 10 979,86 грн.

- Коригувальна вид. накладна № АП- від 21.02.22р. на суму 5 907,35 грн. (до видаткової накладної № АП- від 22.12.21р. на суму 85 680,02 грн.) не сплачена, борг 5 907,35 грн.

03.02.2025 відповідачу було направлено претензію № 31/01-2, якою останньому встановлювався строк для погашення заборгованості відповідно до ст. 222 ГК України та ст. 530 ЦК України протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання претензії.

Згідно поштового штрих-кода № 116 відповідач отримав претензію 05.02.2025, таким чином, кінцевий строк для проведення оплати з вказаної заборгованості припадає на (05.02.2025 + 7 днів) 12.02.2025.

Станом на день звернення до суду з цим позовом заборгованість відповідача перед позивачем становить 1 015 142,89 грн, яку останній не сплатив, що і стало підставою виникнення даного спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За змістом ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на положення ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, строк оплати поставленого товару за спірними накладними є таким, що настав 12.02.2025.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 1 015 142,89 грн є законними й обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами свої грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення інфляційні втрати розраховані позивачем у загальній сумі 43 268,93 грн за загальний період з березня 2025 року по вересень 2025 року.

Щодо порядку розрахунку інфляційних втрат суд зазначає таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: - час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; - час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіркою судом наведеного у позові розрахунку інфляційних втрат у загальній сумі 43 268,93 грн порушень не встановлено. Позовні вимоги в цій частині є законними й обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо безпідставності їх нарахування, з посиланням на пункт 15.6 договору, судом відхиляються з огляду на таке.

Згідно з частинами другою, третьою статті 6 Цивільного кодексу України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

У постанові від 25.05.2021 у справі № 149/1499/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ці приписи визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором. За змістом частини третьої статті 6 ЦК України сторони у договорі на власний розсуд можуть урегулювати у договорі відносини, диспозитивно врегульовані в актах цивільного законодавства та не можуть відступати від імперативних його положень (п. 21).

Положення частини другої статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боржником на вимогу кредитора суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції має імперативний характер.

Водночас суд погоджується з відповідачем щодо безпідставності позовних вимог щодо стягнення 3% річних у сумі 20 024,74 грн за загальний період з 13.02.2025 по 10.10.2025, з огляду на передбачену пунктом 15.6 договору нульову ставку річних у разі прострочення виконання грошових зобов`язань.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі № 910/4926/19 зауважив, що за змістом статті 625 ЦК України сторони можуть на власний розсуд визначити інший розмір процентів річних. Займенник "інший" в українській мові має значення означального, тобто вказує на ознаку, але не називає її і розуміється як такий, який відрізняється від названого, даного, встановленого і таке інше. У цьому випадку проценти визначені у договорі є відмінними від встановлених у статті 3%. Тобто 3% - розмір, який застосовується у випадку, коли сторони не визначили у договорі відповідного розміру. Водночас сторони вільні у визначенні відмінного від трьох процентів розміру, щодо якого вони дійшли згоди та зазначили його у договорі. Ключовим є сам факт застосування положень частини 2 статті 625 ЦК України та встановлення погодженого розміру, у тому числі якщо він становить 0.

Положення спірних договорів, погоджене сторонами та викладене саме у формі встановлення розміру процентів (0), вказує на фактичну реалізацію принципу свободи договору, як одного з основоположних у цивільному законодавстві.

Хоча зобов`язання сплатити проценти річних, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України є способом компенсації майнових втрат, однак неможливо відокремити таку компенсацію від права сторін встановлювати відповідний її розмір, який на їх думку буде розумним та справедливим у сукупності з імперативним відшкодуванням матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів (п. 6.4).

Отже, оскільки сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України визначили інший розмір процентів річних 0, що узгоджується зі свободою договору, вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних не може бути задоволена.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.07.2019 у справі №910/4519/18.

Заперечення відповідача проти позову з посиланням на мораторій (заборону) на виконання зобов`язань відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації", судом не приймаються з наступних підстав.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 року № 187 (із змін. і доп.) "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації" для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):

громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті.

Заперечення відповідача проти позову не ґрунтуються на доказах, що підтверджують наявність підстав для мораторію (заборони) для стягнення з нього заборгованості у цій справі відповідно до зазначеної постанови Кабінету Міністрів України.

Наданий позивачем статут Товариства свідчить про відсутність у його складі осіб із російським громадянством, що могло б бути підставою для мораторію (заборони) для виконання відповідачем, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань на користь позивача.

За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково у загальній сумі 1 058 411,82 грн, з яких 1 015 142,89 грн основний борг, 43 268,93 грн інфляційні втрати.

Судові витрати позивача щодо професійної правничої допомоги судом не розподіляються з огляду на його заяву про надання відповідних доказів у порядку частини восьмої статті 129 ГПК України.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 185, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Агрінол" (69019, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. 34-А, ) 1 015 142 грн 89 коп. основного боргу, 43 268 грн 93 коп. інфляційних втрат та 12 700 грн 94 коп.- судового збору.

В решті позову - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 27.03.2026.

Суддя І.А. Рудь