РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.03.2026Справа № 910/15949/25
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/15949/25.

За позовом Департаменту забезпечення Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України

До Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБГ19»

про стягнення 100.542, 20 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Департамент забезпечення Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБГ19» про стягнення штрафних санкцій за Державним контрактом №635 про закупівлю товарів за державні кошти від 10.09.2025 та за Державним контрактом №636 про закупівлю товарів за державні кошти від 10.09.2025, у загальному розмірі 100 542, 20 грн.

05.01.2026 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи №910/15949/25 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

І. Фактичні обставини, встановлені судом.

10.09.2025 за результатами закупівлі через систему «Prozorro» між Департаментом забезпечення Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, як замовником (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПБГ19», як виконавцем (відповідач) укладено державні контракти про закупівлю товару за державні кошти:

(1) №635 за умовами якого виконавець зобов`язується продати замовнику, а замовник зобов`язується придбати і оплатити автоматизоване місце у кількості 7 шт. в загальному розмірі 161 994, 00 грн (23 142, 00 грн за штуку), в порядку та на умовах, визначених цим державним контрактом;

(2) №636 за умовами якого виконавець зобов`язується продати замовнику, а замовник зобов`язується придбати і оплатити ноутбук покращений у кількості 5 шт. в загальному розмірі 178 723, 00 грн (35 744, 60 грн за штуку), в порядку та на умовах, визначених цим державним контрактом.

Згідно пунктів 5.1. державних контрактів, кінцевий строк поставки товару до 22.10.2025.

Пунктами 5.5. державних контрактів передбачено, що на товар, що поставляється, виконавець обов`язково надає замовнику наступні документи, а саме: (1) видаткову накладну (у двох примірниках), підписану виконавцем або особою виконавця, уповноваженої на підписання господарських та фінансових документів; (2) завірені копії документів, що засвідчують якість товару/партії товару та комплектуючих, з яких його вироблено, завірені уповноваженою посадовою особою виконавця (у разі наявності); (3) формуляр на товар (заповнений за зразком замовника (що додається) українською мовою із зазначенням серійних (заводських) номерів обладнання, комплектності, дати випуску та гарантійного терміну експлуатації).

Згідно пункту 5.12. державних контрактів, право власності на товар переходить від виконавця до замовника після прийняття товару/партії товару замовником і підписання уповноваженими на це особами виконавця та замовника видаткової накладної.

Пунктами 5.9. 5.11. державного контракту №635 встановлено наступне:

- У разі виявлення недоліків (зауважень) на товар замовником протягом 5 робочих днів з дати фактичного отримання оформлюється акт недоліків який підписується обома сторонами, з вказаним терміном їх усунення. Акт недоліків підписується виконавцем протягом 3 днів або в цей же строк до нього надаються зауваження. У разі не підписання виконавцем акту недоліків та ненадання до нього зауважень, він вважається погоджений сторонами без зауважень (п. 5.9.);

- Товар/партія товару, в якому замовником виявлені недоліки або наявні зауваження щодо його якості, повертається виконавцю відповідно до акту недоліків (п. 5.10.);

- Виконавець усуває виявлені недоліки або змінює товар неналежної якості протягом 30 днів з моменту отримання акту недоліків від замовника (п. 5.11.).

22.09.2025 відповідач здійснив поставку товару позивачу за державним контрактом №635, проте позивачем виявлені недоліки, про що складений акт недоліків №589 від 25.09.2025, який підписаний відповідачем, а товар повернутий позивачем відповідачу для усунення недоліків.

Недоліки товару полягали: (1) GML наліпка на системному блоці, відображає ключ активації Windows 11 Pro (64-bit); (2) відсутність ключа активації Windows в BIOS материнської плати; (3) відсутність формуляру.

У відповідності до пункту 7.2. державного контракту №635, за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товару/партії товару з виконавця стягується штраф у розмірі 20% вартості неякісного (некомплектного) товару/партії товару.

07.10.2025 на електронну пошту позивач від відповідача надійшов:

- лист вих.№1011 від 07.10.2025 в якому повідомлялось, що товар обумовлений державним контрактом №635 відсутній у продажу, а відтак поставити такий товар у встановлені контрактом строки не можливо;

- лист вих.№1012 від 07.10.2025 в якому повідомлялось, що товар обумовлений державним контрактом №636 відсутній у продажу, а відтак поставити такий товар у встановлені контрактом строки не можливо;

15.10.2025 позивач надіслав на електронну пошту відповідача, яка вказана в реквізитах державних контрактів претензію №224 (вих.№13/07/01-1860/2025 від 15.10.2025), в якій вимагав у останнього сплатити штраф у розмірі 32 398, 80 грн за поставку товару за державним контрактом №635 з недоліками.

16.10.2025 вказану претензію позивач направив відповідачу засобами поштового зв`язку.

Крім того, позивач листом вих.№13/07/01-1859/2025 від 15.10.2025 вимагав у відповідача надати документальне підтвердження відсутності товару за державним контрактом №635 та №636 на ринку,

Однак відповіді від відповідача на листи від 15.10.2025 позивач не отримав.

Відповідно до пункту 7.6. державного контракту №636, у разі не поставки (відмови від поставки) товару/партії товару виконавець сплачує штраф у розмірі 20% від ціни непоставленого товару/партії товару.

В пункті 10.2. державних контрактів передбачено, що дія контрактів може бути припинено достроково за взаємною згодою сторін або розірвано в односторонньому порядку у передбачених державними контрактами випадках.

У відповідності до підпунктів 6.4.1. пункту 6.4. державних контрактів, замовник має право достроково розірвати контракт в односторонньому порядку, відповідно до положень частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України, у випадку невиконання або неналежного виконання виконавцем зобов`язань, передбачених контрактами, повідомивши останнього про припинення дії контракту у письмовій формі за 10 календарних днів.

Позивач листом вих.№13/15-2126/2025 від 14.11.2025 та вих.№13/15-2129/2025 від 14.11.2025 повідомив відповідача про дострокове розірвання державного контракту №635 та №636 з 25.11.2025, а також про необхідність сплатити штраф ну підставі пункту 7.6 вказаних державних контрактів у розмірі 32 398, 80 грн та 35 744, 60 грн.

Однак, відповідач не сплатив штрафи за неналежне виконання державних контрактів від 10.09.2025 №635 та №636.

З огляду на зазначені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача штраф на підставі пункту 7.2. та 7.6. державного контракту №635 та на підставі пункту 7.6. державного контракту №636 у загальному розмірі 100 542, 20 грн

II. Предмет позову та підстави позову.

Предметом позову у справі є матеріально-правова вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього штрафу у загальному розмірі 100 542, 20 грн.

Юридичними підставами позову є статті 525, 526, 549, 611 Цивільного кодексу України.

Фактичними підставами позову є неналежне виконання відповідачем умов державного контракту №635 від 10.09.2025 та державного контракту №636 від 10.09.2025 в частині поставки обумовленого товару.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч взятих на себе зобов`язань в межах державних контрактів від 10.09.2025 №635, №636 не здійснив поставку обумовленого товару, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу штрафи, обумовлені господарськими договорами за не виконання умов договору.

IV. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

Суд констатує, що відповідач в силу приписів частини 6, 7 статті 6, пункту 2 частини 6, частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 17, 37, 42 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затверджено рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021 та згідно пункту 41 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 по справі №459/3660/21 належним чином повідомлений про розгляд даної справи та можливість подати відзив на позовну заяву, що підтверджується повідомлення про доставку процесуального документу, а саме ухвали від 05.01.2026 (про відкриття провадження у справі) до електронного кабінету ТОВ «ПБГ 19» (відповідач), яке міститься в матеріалах справи.

Так, ухвалу від 05.01.2026 відповідач отримав 05.01.2026 о 22:10.

Тому, в силу приписів абзацу 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України вважається, що відповідач отримав ухвалу суду від 05.01.2026 06.01.2026.

Однак, правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/15949/25, втім відзив або заяву про продовження/поновлення строку для його подання до суду не подав впродовж розумного строку, а відтак, відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи був порушений відповідачем обов`язок по поставці товару за державним контрактом №635 та №636?

- чи правомірно позивач нарахував штраф відповідачу?

- чи обґрунтовано позивачем розрахунок сум, що підлягають стягненню?

- чи підлягають позовні вимоги задоволенню та в якій частині?

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Договір, укладений між сторонами, є договором поставки, а відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 1, 2 стаття 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 стаття 655 Цивільного кодексу України).

Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця товар належної якості і водночас набуває права вимагати його оплати, а покупець зі свого боку набуває права вимагати від постачальника передачі цього товару та зобов`язаний здійснити оплату (пункт 8.3. постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.06.2022 у справі №922/2115/19).

Як підтверджено матеріалами справи, 10.09.2025 між сторонами укладено державний контракт №635, згідно якого відповідач зобов`язаний поставити позивачу автоматизоване місце у кількості 7 шт. в загальному розмірі 161 994, 00 грн; між сторонами укладено державний контракт №636, згідно якого відповідач зобов`язаний поставити позивачу ноутбук покращений у кількості 5 шт. в загальному розмірі 178 723, 00 грн.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина 1 стаття 662 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар (пункт 1 частина 1 стаття 664 Цивільного кодексу України).

Поставка товару за державним контрактом №635 та №636 повинна була бути здійсненна до 22.10.2025 (пункт 5.1. контрактів).

Матеріалами справи підтверджено та відповідачем не заперечується, що останній 22.09.2025 здійснив поставку позивачу товару за державним контрактом №635 (автоматизоване місце у кількості 7 шт.).

Проте, під час прийняття позивачем товару, останнім виявлені недоліки, у зв`язку з чим позивачем у порядку пункту 5.9. державного контракту №635 складений акт №589 від 25.09.2025, який підписаний зі сторони відповідача директором товариства.

Поставлений товар за державним контрактом №635 позивачем згідно пункту 5.10. вказаного контракту повернуто відповідачу.

Згідно пункту 5.11. державного контракту №635, відповідач усуває виявлені недоліки або змінює товар неналежної якості протягом 30 днів з моменту отримання акту недоліків від замовника.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом (стаття 525, 526, 599, 610 Цивільного кодексу України).

Натомість, відповідач листами від 07.10.2025 вих.№1011, вих.№1012 повідомив позивача про відсутність на ринку необхідного товару, поставку якого передбачено державними контрактами від 10.09.2025 №635 та №636, у зв`язку з чим поставити необхідний товар у встановлені контрактами строки за твердженням відповідача не можливо.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 стаття 651 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що у зв`язку з невиконанням відповідачем власних зобов`язань щодо поставки товару за державними контрактами №635, №636, позивач у порядку частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України та підпункту 6.4.1. пункту 6.4. державного контракту №635, №636 в односторонньому порядку розірвав вказані контракти з 25.11.2025 шляхом направлення відповідних листів (від 14.11.2025 вих.№13/15-2126/2025, вих.№13/15-2129/2025) за 10 днів до припинення дії контрактів.

Вказані листи позивач надіслав на електронну пошту та на адресу місцезнаходження відповідача, які вказані в реквізитах державних контрактів.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом (стаття 610 Цивільного кодексу України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 стаття 614 Цивільного кодексу України).

Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (частина 1 статті 624 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 Цивільного кодексу України).

Із змісту частини 1 статті 546, частини 1 статті 547 Цивільного кодексу України слідує, що неустойка є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання, щодо якого правочин вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 7.2. державного контракту №635 встановлено, що порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товару/партії товару з виконавця стягується штраф у розмірі 20% вартості неякісного (некомплектного) товару/партії товару.

Пунктами 7.6. державного контракту №635 та №636 встановлено, що у разі не поставки (відмови від поставки) товару/партії товару виконавець сплачує штраф у розмірі 20% від ціни непоставленого товару/партії товару.

Як зазначено вище, 22.09.2025 відповідач поставив позивачу товар за державним контрактом №635 в неналежній якості, про що було складено відповідний акт та товар повернуто відповідачу, тобто товар не прийнято позивачем, право на що надано ЦК України.

У зв`язку з чим, за поставку товару за державним контрактом №635 з недоліками позивач направив відповідачу претензію №224 (вих.№13/07/01-1860/2025 від 15.10.2025), в якій вимагав у останнього сплатити штраф у розмірі 32 398, 80 грн на підставі пункту 7.2. державного контракту №635.

В подальшому, у зв`язку з не поставкою відповідачем товару позивачу за державними контрактами №635 та №636, останній вимагав у листах вих.№13/15-2126/2025 від 14.11.2025 та вих.№13/15-2129/2025 від 14.11.2025 у відповідача сплатити штраф у розмірі 32 398, 80 грн на підставі пункту 7.6. державного контракту №635 та у розмірі 35 744, 60 грн на підставі пункту 7.6. державного контракту №636.

Суд не погоджується з твердженнями позивача щодо правомірності застосування пункту 7.2. державного контракту №635, оскільки позивач в підсумку виявив недоліки товару та повернув його відповідачу, а відповідач допустив повну не поставку товару за даним контрактом, коли відмовився усувати недоліки товару.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем допущено такий вид порушення як не поставка товару за державним контрактом №635 та №636, а тому необхідно застосовувати один вид відповідальності за одне порушення.

Отже, доводи позивача щодо можливості стягнення з відповідача штрафу за державним контрактом №635 на підставі пункту 7.2. є необґрунтованими, відтак, в даній частині вимог суд відмовляє у задоволенні в частині стягнення штрафу в частині поставки неякісного товару.

Щодо розрахунку штрафу за пунктом 7.6. державного контракту №635 та 7.6. державного контракту №636, то суд, здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунків штрафів в даній частині, зазначає, що вони є арифметично правильним.

Основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Суд зазначає, що статтею 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 вказаного кодексу.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 1-4 стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд даної справи не надано належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача та не надано доказів, які б свідчили про виконання ним зобов`язань щодо сплати штрафів за пунктами 7.6. державних контрактів у загальному розмірі 68 143, 40 грн.

Отже, обставини наявності заборгованості у відповідача перед позивачем у вищезазначеній сумі не спростовані.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням встановленого вище, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VI. Розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки даним рішенням позовні вимоги задовольняються частково, в такому випадку суд покладає суму судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Заяв та клопотагь щодо понесення інших судових витрат від позивача не надходило.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Департаменту забезпечення Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБГ19» про стягнення 100 542, 20 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБГ19» (04136, м. Київ, вул. Тираспольська, буд. 58, офіс 282; ідентифікаційний код: 45701274) на користь Департаменту забезпечення Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (03142, м. Київ, вул. Максима Залізняка, буд. 3; ідентифікаційний код: 36038290) штраф у розмірі 68 143 (шістдесят вісім тисяч сто сорок три) грн 40 коп. та судовий збір у розмірі 1 641 (одна тисяча шістсот сорок одна) грн 80 коп.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 32 398, 80 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко Легких