ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 921/187/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Руда Г. В.,

за участю представників:

позивача - Панченка Ю. В. (адвоката),

відповідача - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 (колегія суддів: Панова І. Ю. - головуюча, Зварич О. В., Скрипчук О. С.) і рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.07.2025 (суддя Охотницька Н. В.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК"

про стягнення 22 297 700,88 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - ТОВ "Оператор ГТС України") 27.03.2025 звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" (далі - ТОВ "ФМК") про стягнення 22 297 700,88 грн, із яких: 22 123 295,88 грн - пеня та 174 405,00 грн - штраф.

1.2. Позовні вимоги ТОВ "Оператор ГТС України" обґрунтовані тим, що відповідач неналежно виконав умови договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № у частині надання послуг із технічного огляду та випробувань (експертне обстеження (технічне діагностування) та технічний огляд (первинний, періодичний (черговий), позачерговий) обладнання, що працює під тиском).

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07.07.2025, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 у справі № 921/187/25, позов ТОВ "Оператор ГТС України" задоволено частково.

Вирішено стягнути з ТОВ "ФМК" на користь ТОВ "Оператор ГТС України": 221 232,96 грн пені; 174 405,00 грн штрафу; 334 465,51 грн судового збору.

У решті позову ТОВ "Оператор ГТС України" відмовлено.

2.2. Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ "Оператор ГТС України", суд першої інстанції виходив із того, що підпунктом 9.2.1 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № сторони погодили, що у випадку несвоєчасного надання послуг до виконавця застосовуються штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 0,1 (нуль цілих однієї десятої) вартості послуг за кожен день прострочення їх надання, а при порушенні строку надання послуг більше ніж на 30 (тридцять) календарних днів виконавець додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вартості послуг.

Суд першої інстанції дослідив долучені позивачем акти наданих послуг, які складені відповідачем, та зазначив, що позивач на підставі підпункту 9.2.1 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № за несвоєчасне надання послуг за договором (у тому числі за актами наданих послуг від 27.03.2024 № 1; від 26.06.2024 № 3; від 25.07.2024 № 7, № 8, № 12, № 13 і № 15; від 29.07.2024 № 2, № 5 і № 16; від 02.05.2024 № 6; від 06.05.2024 № 14; від 13.08.2024 № 17 і № 18; від 26.06.2024 № 19; від 26.06.2024 № 20; від 04.06.2024 № 22; від 04.06.2024 № 23) нарахував та просив стягнути з відповідача 22 123 295,88 грн пені й 174 405,00 грн штрафу згідно з наданим розрахунком, із урахуванням пункту 5.1 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , яким передбачено, що датою надання послуг стосовно кожної одиниці обладнання вважається дата акта наданих послуг щодо цього обладнання. При цьому суд першої інстанції зазначив, що позивач правильно застосував розмір пені за несвоєчасне надання відповідачем послуг, передбачений підпунктом 9.2.1 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , а саме 0,1 (нуль цілих одна десята) вартості послуг за кожен день прострочення їх надання.

Суд першої інстанції виснував про обґрунтованість застосування до відповідача відповідальності за порушення строків надання послуг із технічного огляду та випробувань щодо позицій додатка А до додатка 1 до договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № (у редакції додаткової угоди від 03.05.2024 № 1): №№ 35- 42, 69, 70, 77- 80, 100- 111, 113- 117, 122, 128, 129, 134, 135, 184, 185, 189, 193, 194, 195, 243- 246, 302- 304, 308- 321, 326- 29, 333- 345, 424- 425, 431- 432, 573- 595, 815- 816, а також у зв`язку із ненаданням послуг за договором про закупівлю послуг від 12.02.2024 № щодо позицій: №№ 1- 6, 22- 34, 51- 54, 57- 68, 71- 74, 81- 84, 86- 92, 118- 121, 123- 127, 132- 133, 136- 183, 186- 188, 190, 196, 202, 205- 207, 212- 215, 218- 229, 247- 301, 305- 307, 348- 351, 357- 368, 370- 375, 378, 381- 388, 390- 400, 415- 417, 421- 423, 426- 247, 433- 446, 448, 451- 476, 479- 482, 487- 494, 505- 509, 525- 572, 596- 599, 603- 625, 629- 634, 656, 670- 681, 683- 690, 712- 719, 782- 807, 817- 818, 850- 859, 862, 864- 867, 869- 871, 876- 897.

Тому суд першої інстанції зазначив, що, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідно до умов підпункту 9.2.1 та пункту 5.1 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № позивач нарахував 22 123 295,88 грн пені та 174 405,00 грн штрафу.

Суд першої інстанції також зазначив, що істотна зміна обставин не впливає на строк виконання зобов`язань (не змінює його) та не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язання. Тому суд виснував про відсутність підстав для незастосування відповідальності за порушення відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю послуг від 12.02.2024 № після отримання відповідачем висновку Одеської регіональної торгово-промислової палати про настання істотної обставини (Hardship) від 11.06.2024 № 2003-14/139 та його направлення позивачу (після 13.06.2024).

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення відповідачем строків надання послуг за договором про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , в тому числі за окремими позиціями більше ніж на 30 (тридцять) календарних днів, тому визнав правомірним застосування до відповідача відповідальності, передбаченої підпунктом 9.2.1 цього договору. З огляду на наведене суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ "ФМК" 174 405,00 грн штрафу, нарахованого за порушення строку надання послуг більше ніж на 30 (тридцять) календарних днів у розмірі 7 % вартості послуг, підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції, зменшуючи розмір пені, виходив із такого:

- вартість послуг, що є ціною договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , становить 4 272 271,20 грн, у тому числі ПДВ - 712 045,20 грн, тоді як загальна сума, яку позивач оплатив відповідачеві в межах спірного договору, складає 587 400,00 грн, тому розмір заявлених позивачем штрафних санкцій у 5 разів перевищує ціну договору та у 37 разів - вартість оплачених позивачем послуг;

- відповідач частково виконав свої зобов`язання за договором про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , однак дата складення актів надання послуг є пізнішою від дати фактичного надання послуг, тому позивач отримав результат послуг у момент їх фактичного виконання;

- невиконання частини зобов`язань не пов`язане з протиправною чи недобросовісною поведінкою відповідача, а відбулося в результаті об`єктивної зміни обставин, які сторони не могли передбачити завчасно та які об`єктивно перешкоджали виконанню договірних зобов`язань. Такі обставини виникли у зв`язку із внесенням змін до чинного законодавства, що регулює вимоги до спеціалізованих експертних організацій, які надають послуги з технічного огляду та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, зокрема щодо обов`язку мати власну або залучену на підставі укладених договорів випробувальну лабораторію, акредитовану національним органом України з акредитації. Наведене унеможливлювало подальше виконання ТОВ "ФМК" своїх зобов`язань за договором про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , що підтверджено у висновку Одеської регіональної торгово-промислової палати від 11.06.2024 № 2003-14/139 про настання істотної обставини (HARDSHIP), а надалі слугувало підставою для дострокового розірвання договору;

- штрафні санкції нараховано позивачем фактично за період після настання такої істотної обставини, коли відповідач не мав можливості виконувати свої зобов`язання за договором про закупівлю послуг від 12.02.2024 № (у тому числі, гранична дата виконання яких настала після істотної зміни обставин) до дати фактичного розірвання договору;

- застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому позивачем, не може відповідати критеріям розумності та справедливості, оскільки стягнення з боржника штрафних санкцій спрямоване на дотримання договірної дисципліни і має компенсаційний характер, однак не може бути джерелом збагачення кредитора;

- відповідне зменшення пені є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань та проявом балансу між інтересами кредитора і боржника й узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, а також є засобом недопущення використання пені як засобу отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань;

- неустойка не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;

- відсутні підстави вважати, що порушення зобов`язання відповідачем потягло за собою значні збитки для позивача;

- очевидна неспівмірність заявленої до стягнення суми пені, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Оператор ГТС України" підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ "Оператор ГТС України" 221 232,96 грн пені та 174 405,00 грн штрафу як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи, а в частині стягнення решти 21 902 062,92 грн пені слід відмовити (з покладенням судових витрат зі сплати судового збору в цій частині на відповідача).

2.3. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що застосування до відповідача санкцій у вигляді пені в розмірі 22 123 295,88 грн, ураховуючи застосування також до відповідача 7 % штрафу у розмірі 174 405,00 грн, не може відповідати критеріям розумності та справедливості, оскільки стягнення штрафних санкцій спрямоване в першу чергу на дотримання договірної дисципліни і має компенсаційний характер, більше того, застосування штрафних санкцій не може бути джерелом збагачення кредитора. Тому суд апеляційної інстанції зазначив, що дійсно наявні об`єктивні підстави для зменшення розміру пені (22 123 295,88 грн) на 99 % - до 221 232,96 грн. Таке зменшення розміру пені, за висновком апеляційного господарського суду, є розумним і оптимальним балансом інтересів сторін у цьому спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, ТОВ "Оператор ГТС України" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.07.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 у справі № 921/187/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог у розмірі 21 902 062,92 грн, ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Оператор ГТС України" задовольнити в повному обсязі.

3.2. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ТОВ "Оператор ГТС України" зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга ТОВ "Оператор ГТС України" мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 12.02.2020 у справі № 924/414/19, від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, щодо застосування статей 232, 233 Господарського кодексу України, статей 550, 551 та 624 Цивільного кодексу України.

3.3. ТОВ "ФМК" 16.03.2026 подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу.

Колегія суддів установила, що ухвалою Верховного Суду від 26.02.2026 у справі № 921/187/25 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Оператор ГТС України", учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 13.03.2026. Проте ТОВ "ФМК" подало відзив на касаційну скаргу ТОВ "Оператор ГТС України" із пропуском встановленого строку (на 3 дні). При цьому ТОВ "ФМК" не просить поновити строк для подання відзиву на касаційну скаргу ТОВ "Оператор ГТС України". Тому Верховний Суд дійшов висновку про те, що відзив ТОВ "ФМК" на касаційну скаргу ТОВ "Оператор ГТС України" слід залишити без розгляду на підставі частини 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що за результатами проведення процедури публічної закупівлі, організованої ТОВ "Оператор ГТС України", 12.02.2024 між ТОВ "Оператор ГТС України" (як замовником) та ТОВ "ФМК" (як виконавцем) укладено договір про закупівлю послуг № , відповідно до якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги з технічного огляду й випробовувань (експертне обстеження (технічне діагностування) та технічний огляд (первинний, періодичний (черговий), позачерговий) обладнання, що працює під тиском) (далі - послуги), а замовник зобов`язується оплатити такі послуги.

4.2. Згідно з пунктами 1.2, 1.3 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № обсяг послуг та вимоги до їх надання, перелік обладнання, щодо якого повинні бути надані послуги, визначено в додатку 1 до цього договору.

4.3. В розділі 2 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № сторони погодили умови щодо ціни договору, а саме: вартість послуг, що є ціною договору, становить 4 272 271,20 грн, у тому числі ПДВ - 712 045,20 грн.

4.4. Розрахунок вартості послуг визначений у додатку 2 до цього договору (пункт 2.3 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № ).

4.5. Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № оплата послуг за цим договором проводиться за фактом надання послуг на підставі підписаного уповноваженими представниками сторін кожного акта наданих послуг. Оплата наданих послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця, зазначений в розділі 18 цього договору, не раніше 30 (тридцяти) календарних днів та не пізніше 45 (сорока п`яти) календарних днів з дня підписання уповноваженими представниками сторін відповідного акта наданих послуг.

4.6. Згідно з пунктами 4.1, 4.2 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № місце надання послуг визначено в додатку 1 до цього договору. Якщо місце надання послуг у додатку А до додатка 1 до договору не визначено, таке місце надання послуг зазначається у відповідному письмовому листі-виклику, що надається замовником виконавцеві. Загальний строк надання послуг - до 31.12.2024.

4.7. Факт надання послуг виконавцем підтверджується підписаними сторонами актами наданих послуг. Датою надання послуг стосовно кожної одиниці обладнання вважається дата акта наданих послуг щодо цього обладнання (пункт 5.1 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № ).

4.8. За результатами надання послуг за місяць не пізніше останнього робочого дня звітного місяця виконавець зобов`язаний оформити та надати замовнику підписаний зі своєї сторони акт наданих послуг (за формою, що визначена в додатку 3 до договору), а замовник зобов`язаний протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання підписаного виконавцем акта наданих послуг надати виконавцю підписаний зі свого боку акт наданих послуг або у вказаний строк надати виконавцю мотивовану відмову від прийняття послуг (пункт 5.2 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № ).

4.9. Підпунктом 9.2.1 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № сторони погодили, що у випадку несвоєчасного надання послуг до виконавця застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 (нуль цілих однієї десятої) вартості послуг за кожен день прострочення їх надання, а при порушенні строку надання послуг більше ніж на 30 (тридцять) календарних днів виконавець додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від вартості послуг.

4.10. У пунктах 9.4, 9.5 цього договору сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій починається з дня, що є наступним після останнього дня строку надання послуг, і закінчується в день, що передує дню належного надання послуг в повному обсязі. Сплата пені та/або штрафу не звільняє виконавця від виконання зобов`язань за договором.

4.11. Пунктом 11.1 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № передбачено, що жодна зі сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких умов договору у разі настання надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, але не виключно: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, заборонені дії (акти) держави, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту / імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Сторони погоджуються, що відносини між ними, врегульовані цим договором, виникли під час дії воєнного стану на території України, тому воєнний стан не може бути надзвичайною та невідворотною обставиною (форс-мажорною обставиною), що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

4.12. Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі (пункт 11.2 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № ).

4.13. Відповідно до пунктів 14.1, 14.2 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 16.02.2025 (включно), в частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.

Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, взятих на себе за цим договором, та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

4.14. Пунктом 17.13 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є такі додатки:

- додаток 1 "Технічні, якісні та кількісні характеристики послуг з «Експертного обстеження (технічного діагностування) та технічного огляду (первинного, періодичного (чергового), позачергового) обладнання, що працює під тиском»";

- додаток 2 "Прейскурант вартості послуг з експертного обстеження (технічного діагностування) та технічного огляду (первинного, періодичного (чергового), позачергового) обладнання, що працює під тиском";

- додаток 3 "Форма «Акт наданих послуг»".

4.15. Суди попередніх інстанцій також установили, що 03.05.2024 сторони підписали додаткову угоду № 1 до договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , відповідно до якої, керуючись підпунктом 4 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178, сторони внесли зміни до договору, зокрема:

- додаток А до додатка 1 "Перелік обладнання (посудин), що працює під тиском, що підлягають технічному огляду та експертному обстеженню" до договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № викладено в редакції додатка 1 до цієї додаткової угоди;

- додаток 2 "Прейскурант вартості послуг з експертного обстеження (технічного діагностування) та технічного огляду (первинного, періодичного (чергового), позачергового) обладнання, що працює під тиском" до договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № викладено в редакції додатка 2 до цієї додаткової угоди.

4.16. Як зазначили суди, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № позивач звертався до відповідача з вимогами:

- від 04.04.2024 № ТОВВИХ-24-5182 про сплату штрафних санкцій (пені в розмірі 0,1 %) в сумі 126,72 грн у строк до 14.04.2024 у зв`язку з порушенням граничних термінів надання послуг щодо позицій № 424, № 425, № 431, № 432 додатка А до додатка 1 до договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № ;

- від 15.05.2024 № ТОВВИХ-24-7296 про сплату штрафних санкцій (пені в розмірі 0,1 %) в сумі 50,40 грн у строк до 23.05.2024 у зв`язку з порушенням граничних термінів надання послуг щодо позицій № 184, № 185, № 189, № 193 додатка А до додатка 1 до договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № ;

- від 24.06.2024 № ТОВВИХ-24-9452 про сплату штрафних санкцій: пені в розмірі 0,1 % в сумі 333,00 грн та 7 % штрафу в сумі 252,00 грн у строк до 01.07.2024 у зв`язку з порушенням граничних термінів надання послуг щодо позицій № 815, № 816 додатка А до додатка 1 до договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № .

4.17. Позивач звернувся до відповідача листом від 17.05.2024 № ТОВВИХ-24-7435, у якому повідомив ТОВ "ФМК" про набрання чинності з 15.05.2024 наказу Міністерства економіки України від 27.11.2023 № 17954, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2024 за № 76/41421, "Про затвердження Вимог до суб`єктів господарювання, які мають намір виконувати (виконують) експертизу стану охорони праці та безпеки промислового виробництва, проводити (проводять) технічний огляд, експертне обстеження (технічне діагностування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки".

При цьому позивач, посилаючись на положення підпункту 1 пункту 9 Вимог до суб`єктів господарювання, які мають намір виконувати (виконують) експертизу стану охорони праці та безпеки промислового виробництва, проводити (проводять) технічний огляд, експертне обстеження (технічне діагностування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, просив відповідача до 24.05.2024 надати документи щодо відповідності організації та послуг, які надаються за договором про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , вимогам наказу Міністерства економіки України від 27.11.2023 № 17954, зокрема: атестат акредитації випробувальної лабораторії, виданий національним органом України з акредитації зі сферою акредитації, що відповідає методам неруйнівного контролю, які виконуються під час експертного обстеження обладнання, що працює під тиском.

4.18. 17.06.2024 позивач отримав повідомлення ТОВ "ФМК" від 13.06.2024 вих. № Т-01/06 про істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. ТОВ "ФМК" в цьому повідомленні зазначало, що станом на момент укладення договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № ТОВ "ФМК" мало відповідати Вимогам до спеціалізованих та експертних організацій, передбаченим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 687, затвердженим наказом Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України від 03.09.2007 № 195 (як єдиному нормативно-правовому акту, що визначав вимоги до виконавців відповідних видів послуг). ТОВ "ФМК" зауважило, що в останній редакції цього наказу від 03.09.2007 № 195 були відсутні вимоги щодо наявності у виконавця послуг акредитації як органу оцінки відповідності та наявності лабораторії, акредитованої національним органом України з акредитації.

4.19. ТОВ "ФМК" у повідомленні також зазначало, що, укладаючи договір про закупівлю послуг від 12.02.2024 № за наслідками участі в публічній закупівлі, ТОВ "ФМК" розраховувало на те, що достатніми доказами як кваліфікації ТОВ "ФМК", так і відповідності вимогам чинного законодавства буде саме наявність дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та декларацій відповідності матеріально-технічної бази ТОВ "ФМК" вимогам законодавства з охорони праці.

Крім того, відповідач просив врахувати, що станом на день підписання договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № не було офіційно опубліковано наказ Міністерства економіки України від 27.11.2023 № 17954, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.01.2024 за № 76/41421, "Про затвердження Вимог до суб`єктів господарювання, які мають намір виконувати (виконують) експертизу стану охорони праці та безпеки промислового виробництва, проводити (проводять) технічний огляд, експертне обстеження (технічне діагностування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки". Тому відповідач зазначав, що на момент укладення договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № сторони не могли знати ані про його офіційний зміст, ані про факт прийняття відповідного наказу як такого. Наказ Міністерства економіки України № 17954 було офіційно опубліковано лише 15.02.2024 (тобто після підписання сторонами договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № ). Отже, укладаючи договір про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , ТОВ "ФМК" не могло та не повинно було передбачити подальшу зміну вимог до експертних організацій, які проводять експертне обстеження та технічне діагностування обладнання підвищеної небезпеки.

Як зазначено в повідомленні ТОВ "ФМК", вимога позивача від 17.05.2024 № ТОВВИХ-24-7435 та сам факт набуття чинності наказом Міністерства економіки України від 27.11.2023 № 17954 свідчать про істотну зміну обставин, яку сторони не могли передбачити в момент укладення договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № . ТОВ "ФМК" пояснювало, що не має акредитованої в Національному органі з акредитації лабораторії, а також що відповідна вимога не висувалася на момент укладення договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № чинним на той момент законодавством, не передбачалася у вимогах тендерної документації та самого договору. Відповідач зазначав, що після набрання чинності наказом Міністерства економіки України від 27.11.2023 № 17954 та висування ТОВ "Оператор ГТС України" вимог про надання атестата акредитації випробувальної лабораторії, виданого національним органом України з акредитації зі сферою акредитації, що відповідає методам неруйнівного контролю, для ТОВ "ФМК" склались умови, за яких товариство не укладало би договір про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , якби вони діяли на момент укладення цього договору. Додатково істотна зміна обставин щодо умов договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № підтверджується висновком Одеської регіональної торгово-промислової палати від 11.06.2024 № 2003-14/139 про настання істотної зміни обставин (HARDSHIP). Ураховуючи викладене, відповідач запропонував ТОВ "Оператор ГТС України" достроково розірвати договір про закупівлю послуг від 12.02.2024 № .

4.20. Згідно з доданим до листа висновком Одеської регіональної торгово-промислової палати від 11.06.2024 № 2003-14/139 про настання істотної обставини (HARDSHIP) Одеська регіональна торгово-промислова палата, керуючись частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України, статтями 3, 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", засвідчила настання істотної зміни обставин, які складаються із сукупності негативних факторів; ці фактори впливають на виконання ТОВ "ФМК" своїх зобов`язань у зв`язку із внесенням змін до чинного законодавства, яке регулює вимоги до спеціалізованих експертних організацій, що надають послуги з технічного огляду, експертного обстеження (технічне діагностування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, зокрема щодо обов`язку мати власну або залучену на підставі укладених договорів випробувальну лабораторію, акредитовану національним органом України з акредитації. У результаті відповідних змін до чинного законодавства після укладення договору зазначена обставина вплинула на можливість виконання ТОВ "ФМК" своїх зобов`язань за договором про закупівлю послуг від 12.02.2024 № .

4.21. У відповідь на вказане звернення позивач у листі від 26.08.2024 № ТОВВИХ-24-13162 повідомив ТОВ "ФМК" про те, що погоджується із пропозицією достроково розірвати договір про закупівлю послуг від 12.02.2024 № на підставі зміни істотних обставин, якими сторони керувалися при укладенні цього договору, та направив відповідачу два примірники угоди про розірвання договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № для підписання.

4.22. Надалі листом від 23.09.2024 № ТОВВИХ-24-14557 ТОВ "Оператор ГТС України" повідомив ТОВ "ФМК" про розірвання договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № за взаємною згодою сторін відповідно до частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладанні цього договору. Договір про закупівлю послуг від 12.02.2024 № вважається розірваним, а зобов`язання за договором припиненими, починаючи з дати підписання угоди про розірвання договору - 17.09.2024. Водночас ТОВ "Оператор ГТС України" зазначило, що розірвання договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № не звільняє від відповідальності за раніше допущені порушення виконавцем своїх зобов`язань за договором, що мали місце до дати розірвання.

4.23. Як установили суди попередніх інстанцій, 17.09.2024, керуючись частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України, сторони підписали угоду про розірвання договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , в якій вирішили розірвати цей договір за взаємною згодою, зазначивши, що з дати підписання цієї угоди договір вважається розірваним, а зобов`язання сторін, передбачені договором, припиняються.

У пункті 3 угоди про розірвання договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № зазначено, що сторони усвідомлюють та погоджуються, що розірвання договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце до дати розірвання договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № .

4.24. 05.11.2024 позивач направив ТОВ "ФМК" претензію № 1 на суму 16 373 586,60 грн, у якій вказав про невиконання відповідачем послуг у встановлений договором про закупівлю послуг від 12.02.2024 № строк (із переліком позицій додатка А до додатка 1 до договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № в редакції додаткової угоди № 1 від 03.05.2024, щодо яких допущено порушення строків, та позицій додатка А до додатка 1, щодо яких послуги не були надані) та про обов`язок виконавця сплатити замовнику пеню в розмірі 16 270 044,00 грн та штраф у розмірі 103 542,60 грн згідно з розрахунком, який додається.

4.25. Позивач, зазначаючи, що відповідач всупереч вимогам пункту 4.3 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № допустив порушення строків надання послуг із технічного огляду та випробувань щодо позицій додатка А до додатка 1 до договору, а також щодо деяких позицій додатка А до додатка 1 до договору та не надав послуги, а також, посилаючись на положення підпункту 9.2.1 договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 22 123 295,88 грн пені (в розмірі 0,1 % від вартості послуг за кожен день прострочення їх надання) та 174 405,00 грн штрафу (в розмірі 7 % від вартості послуг), які відповідачем у добровільному порядку не сплачені.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представника позивача, дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги ТОВ "Оператор ГТС України" про стягнення 22 297 700,88 грн, з яких: 22 123 295,88 грн - пеня та 174 405,00 грн - штраф. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежно виконав умови договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № у частині своєчасного надання послуг з технічного огляду та випробувань (експертне обстеження (технічне діагностування) та технічний огляд (первинний, періодичний (черговий), позачерговий) обладнання, що працює під тиском).

5.4. У справі, яка розглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виснував, що 22 123 295,88 грн пені та 174 405,00 грн штрафу згідно з наведеним позивачем розрахунком нараховано відповідно до умов договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № .

Водночас суд першої інстанції, посилаючись на положення частини 1 статті 233 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру пені, встановив наявність підстав для зменшення розміру неустойки. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Оператор ГТС України" підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ "Оператор ГТС України" 221 232,96 грн пені та 174 405,00 грн штрафу як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи. В частині стягнення решти 21 902 062,92 грн пені суд першої інстанції відмовив (із покладенням судових витрат зі сплати судового збору в цій частині на відповідача).

5.5. Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, зазначив, що дійсно наявні об`єктивні підстави для зменшення розміру пені (22 123 295,88 грн) на 99 % - до 221 232,96 грн, і таке зменшення розміру пені є розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у цьому спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

5.6. ТОВ "Оператор ГТС України" не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій у частині зменшення розміру заявленої до стягнення пені, тому звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, ТОВ "Оператор ГТС України" зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.7. Пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

5.8. Касаційна скарга ТОВ "Оператор ГТС України" мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 12.02.2020 у справі № 924/414/19, від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, щодо застосування статей 232, 233 Господарського кодексу України, статей 550, 551 та 624 Цивільного кодексу України.

ТОВ "Оператор ГТС України" не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо зменшення розміру заявленої до стягнення пені, оскільки, на думку скаржника, підстав для зменшення розміру неустойки немає.

5.9. Розглянувши доводи скаржника, колегія суддів установила, що в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 924/414/19, на яку посилається скаржник, сформульовано такий висновок:

"Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків".

5.10. У постанові Верховного Суду від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, на яку посилається скаржник, сформульовано такий висновок:

"8.4. Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

8.7. Поряд з цим у вирішенні судом про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду належить брати також до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання".

5.11. Колегія суддів, проаналізувавши висновки Верховного Суду, на які покликається скаржник, перевіривши та надавши оцінку доводам скаржника, зазначає таке.

5.12. Згідно із частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

5.13. Статтею 233 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що в разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

5.14. Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

5.15. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен із учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість заподіяння своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріплювати можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549- 552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Наведені висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

5.16. Верховний Суд також зазначає, що в разі, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора. При цьому колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (подібний висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20)).

5.17. При цьому з огляду на сталу судову практику у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання, співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені (такі правові висновки Верховного Суду викладені в постановах від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

5.18. Водночас при вирішенні питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18).

5.19. При цьому законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд із цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 Цивільного кодексу України тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.

Отже, і чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. А тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини 1, 2 статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.

Таким чином, у питаннях щодо підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить із конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями статті 233 Господарського кодексу України і частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватися та оцінюватися судом відповідно до статей 86, 210, 237 Господарського процесуального України. Аналогічні висновки викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22.

5.20. При цьому колегія суддів зазначає, що в постанові від 05.06.2024 у справі № 755/10947/17 Велика Палата Верховного Суду виснувала про те, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком суду, і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів. Тому в питаннях підстав для зменшення розміру штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд вирішує це питання на власний розсуд з огляду на конкретні обставини, якими обумовлене таке зменшення.

5.21. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22, яка наразі є останньою правовою позицією щодо застосування статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України, викладала також висновки про те, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить із конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій. Посилаючись на висновки Верховного Суду щодо підстав для зменшення розміру пені, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що із цих висновків не можна виокремити умови їх застосування окремо від специфічних обставин таких справ і застосувати у цій справі.

5.22. У справі, що розглядається, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зменшуючи розмір пені, встановив таке:

- вартість послуг, що є ціною договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , становить 4 272 271,20 грн, у тому числі ПДВ - 712 045,20 грн, тоді як загальна сума, яку позивач оплатив відповідачеві в межах спірного договору, складає 587 400,00 грн, тому розмір заявлених позивачем штрафних санкцій у 5 разів перевищує ціну договору та у 37 разів - вартість оплачених позивачем послуг;

- відповідач частково виконав свої зобов`язання за договором про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , однак дата складення актів надання послуг є пізнішою від дати фактичного надання послуг, тому позивач отримав результат послуг у момент їх фактичного виконання;

- невиконання частини зобов`язань не пов`язане з протиправною чи недобросовісною поведінкою відповідача, а відбулося в результаті об`єктивної зміни обставин, які сторони не могли передбачити завчасно та які об`єктивно перешкоджали виконанню договірних зобов`язань. Такі обставини виникли у зв`язку із внесенням змін до чинного законодавства, яке регулює вимоги до спеціалізованих експертних організацій, що надають послуги з технічного огляду та експертного обстеження (технічного діагностування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, зокрема щодо обов`язку мати власну або залучену на підставі укладених договорів випробувальну лабораторію, акредитовану національним органом України з акредитації. Наведене унеможливлювало подальше виконання ТОВ "ФМК" своїх зобов`язань за договором про закупівлю послуг від 12.02.2024 № , що підтверджено у висновку Одеської регіональної торгово-промислової палати від 11.06.2024 №2003-14/139 про настання істотної обставини (HARDSHIP), а надалі слугувало підставою для дострокового розірвання договору;

- штрафні санкції нараховано позивачем фактично за період після настання такої істотної обставини, коли відповідач не мав можливості виконувати свої зобов`язання за договором про закупівлю послуг від 12.02.2024 № (у тому числі, гранична дата виконання яких настала після істотної зміни обставин) до дати фактичного розірвання договору;

- застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому позивачем, не може відповідати критеріям розумності та справедливості, оскільки стягнення з боржника штрафних санкцій спрямоване на дотримання договірної дисципліни і має компенсаційний характер, однак не може бути джерелом збагачення кредитора;

- відповідне зменшення пені є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами кредитора і боржника та узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, а також є засобом недопущення використання пені як засобу отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань;

- неустойка не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;

- відсутність підстав вважати, що порушення зобов`язання відповідачем потягло за собою значні збитки для позивача;

- очевидна неспівмірність заявленої до стягнення суми пені, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання.

5.23. Отже, суди попередніх інстанцій обґрунтували підстави для зменшення розміру пені. Тому Верховний Суд вважає необґрунтованим посилання скаржника на те, що суди ухвалили оскаржувані судові рішення без урахування правових висновків Верховного Суду, на які посилається скаржник. Зміст оскаржуваних рішень не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 12.02.2020 у справі № 924/414/19, від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, щодо застосування статті 233 Господарського кодексу України, статті 551 Цивільного кодексу України, на які посилається скаржник.

Крім того, з огляду на дискреційність наданих суду повноважень щодо зменшення розміру штрафних санкцій, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій з урахуванням вимог статей 86, 210, 237 Господарського процесуального України дослідили докази та встановили фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи, та правильно застосували положення статті 233 Господарського кодексу України, статті 551 Цивільного кодексу України.

5.24. За результатами перегляду оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку Верховний Суд дійшов висновку про правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Тому в цьому випадку відсутні правові підстави для скасування чи зміни судових рішень, що оскаржуються.

5.25. Крім того, деякі доводи скаржника зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судом при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками господарських судів, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень.

5.26. Верховний Суд також зазначає, що інші доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.3. За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. З урахуванням меж перегляду справи в суді касаційної інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені в касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

7. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" залишити без задоволення.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.07.2025 у справі № 921/187/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак