РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.03.2026Справа № 910/104/26

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОЛОГ СЕРВІС" (м. Київ)

до Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄРМ-ГРУП" (м. Київ)

про стягнення 720 819,90 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пролог Сервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄРМ-Груп" про стягнення 720 819,90 грн, з яких: 538 710,60 грн заборгованості за поставлений по Договору поставки №11/28 від 28.11.2024 товар, 139 191,87 грн пені, 29 432,53 грн інфляційних втрат та 13 477,90 грн 3% річних, нарахованих у зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати поставленого позивачем товару.

Разом з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, відповідно до прохальної частини якої заявник просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "ЄРМ-Груп" та знаходяться і обліковуються на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄРМ-Груп", та на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ЄРМ-Груп", в межах суми позову 720 819,90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.01.2026 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Пролог Сервіс" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 відкрито провадження у справі, справу визнано малозначною та ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

27.02.2026 від відповідача надійшло клопотання про витребування у позивача оригіналу Договору поставки № 11/28 від 28.11.2024.

Ухвалою Господарського суду від 03.03.2026 клопотання відповідача про витребування доказів залишено без задоволення.

03.02.2026 від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів та призначення почеркознавчої експертизи.

03.02.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

09.02.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив.

11.02.2026 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду від 23.02.2026 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про витребування оригіналу Договору поставки № 11/28 від 28.11.2024 та призначення почеркознавчої експертизи.

Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пролог Сервіс" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЄРМ-ГРУП" (Покупець) укладено Договір поставки № 11/28, відповідно до п.1.1 якого Постачальник за цим Договором зобов`язується поставити і передати у власність Покупця тканину та інші матеріали в асортименті (далі - Товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей Товар на умовах, визначених цим Договором.

Найменування Товару, загальна кількість Товару, який має бути поставлений, асортимент (номенклатура) за сортами, видами, марками та типорозмірами, ціна за одиницю Товару, строки, умови поставки, форма оплати (істотні умови) визначаються сторонами у рахунках фактурах та/або видаткових накладних, які є невід`ємними частинами даного Договору (п. 1.2 Договору).

Сторони в п. 3.1 Договору погодили, що найменування товару, загальна кількість товару, який має бути поставлений, асортимент, ціна за одиницю Товару, строки, умови поставки, форма оплати визначаються за письмовими заявками Покупця. Постачальник з дати отримання Заявки Покупця надсилає останньому підтвердження прийняття Заявки за допомогою факсимільного чи електронного зв`язку. Після підтвердження замовлення, постачальник оформлює та надсилає Покупцю рахунок-фактуру на оплату замовленого товару.

Датою поставки/передачі товару, переходу права власності та ризику випадкового знищення та пошкодження вважається дата підписання уповноваженим представником Покупця видаткової накладної, що свідчить про приймання Товару (п. 3.6 Договору).

Згідно з п. п. 4.1, 4.2 Договору оплата товару здійснюється Покупцем протягом 5 банківських днів з дня підписання сторонами видаткової накладної. За домовленістю сторін можлива передоплата. Датою платежу є дата зарахування коштів на поточний банківський рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 8.1 Договору він набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 31.12.2025, а в частині гарантійних зобов`язань - до закінчення строку гарантії.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

За ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказує позивач, на виконання умов Договору він в повному обсязі здійснив поставку товару покупцю на загальну суму 537 710,60 грн.

Водночас покупцем порушено зобов`язання, передбачені п. 4.1 Договору, щодо своєчасного здійснення оплати Товару за Договором, внаслідок чого станом на час подання позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 537 710,60 грн за накладними:

- № 24 від 18.02.2025 на суму 161 770,50 грн;

- № 22 від 27.02.2025 на суму 14 994,00 грн;

- № 25 від 03.03.2025 на суму 94 517,40 грн;

- № 23 від 03.03.2025 на суму 194 723,10 грн;

- № 30 від 06.03.2025 на суму 18 176,40 грн;

- № 33 від 18.03.2025 на суму 54 529,20 грн.

Жодних доказів сплати відповідачем суми боргу в розмірі 537 710,60 грн сторонами до матеріалів справи не надано.

У зв`язку із порушенням відповідачем строків оплати поставленого товару, позивачем крім суми заборгованості нараховано та пред`явлено до стягнення також 139 191,87 грн пені, 29 432,53 грн інфляційних втрат та 13 477,90 грн 3% річних.

Відповідач у запереченнях (на відповідь на відзив) від 11.02.2026 не заперечує факту отримання товару від позивача, а також наявності обов`язку з оплати товару у сумі, заявленій позивачем, проте заперечує факт підписання зі свого боку договору поставки № 11/28 від 28.11.2024 та, як наслідок, заперечує існування забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки, передбаченої зазначеним договором.

Пунктом 5.3 Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати Покупцем товару в строки, погоджені сторонами Покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період затримки оплати, від вартості неоплаченого (несвоєчасно оплаченого) Товару за кожний день порушення строків платежу.

Суд відхиляє як необґрунтовані й недоведені твердження відповідача про відсутність обов`язку зі сплати неустойки з огляду на посилання в первинних документах (рахунки на оплату, видаткові накладні) саме на Договір № 11/28 від 28.11.2024, наявність на копії Договору не лише підпису директора відповідача, а і його печатки, доказів втрати якої суду не надавалось, та ненадання будь-яких інших угод, на підставі яких могла здійснюватися поставки товару відповідачу.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Частиною 1 ст. 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами ст. 230 ГК України (чинної на початок прострочення платежів) встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України (чинної на початок прострочення платежів) встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відтак сума пені, належної до сплати відповідачем, має розраховуватися з подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період заборгованості; та її нарахування припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки наданий позивачем розрахунок пені не відповідає зазначеним вимогам, суд здійснив власний перерахунок пені за Договором, за яким сума пені становить 84 106,66 грн.

Згідно зі ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум 3 % річних та інфляційних втрат, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність.

За змістом частини 3 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 130, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЄРМ-ГРУП" (04053, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 14, оф. 12; ідентифікаційний код 45003991) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОЛОГ СЕРВІС" (03187, м. Київ, пр. Глушкова Академіка, буд. 9-Г, офіс 236; ідентифікаційний код 42423986) 538 710 (п`ятсот тридцять вісім тисяч сімсот десять) грн 60 коп. заборгованості, 84 106 (вісімдесят чотири тисячі сто шість) грн 66 коп. пені, 29 432 (двадцять дев`ять тисяч чотириста тридцять дві) грн 53 коп. інфляційних втрат, 13 477 (тринадцять тисяч чотириста сімдесят сім) грн 90 коп. 3% річних та 7 988 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн 82 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко