РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.03.2026Справа № 910/7369/22 (910/16242/25)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН-2001"

до Приватного підприємства "АВТ Вектор"

про стягнення заборгованості за договором поставки

в межах справи № 910/7369/22

Суддя Івченко А.М.

Представники: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН-2001" до ФОП Заборіна Юрія Івановича про Приватного підприємства "АВТ Вектор" про стягнення заборгованості за договором поставки в межах справи № 910/7369/22.

29.12.2025 від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву; запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження надати суду - відзив на позов, складений з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на чинне законодавство та докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення, якщо такі докази не надані позивачем; - докази направлення відзиву позивачу; запропоновано позивачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов надати суду відповідь на відзив на позов, а також докази направлення відповіді на відзив відповідачу; визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України). При цьому, якщо докази не можуть бути подані разом з відзивом з об`єктивних причин, відповідач повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 3, 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.01.2026 заяву про забезпечення позову задоволено; вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать Приватному підприємству "АВТ ВЕКТОР" (, місцезнаходження: 02068, м. Київ, вул. Поліська, буд. 3 Б), в межах суми позову в розмірі 336 187,86 грн, що знаходяться на розрахункових рахунках Приватного підприємства "АВТ ВЕКТОР" (, місцезнаходження: 02068, м. Київ, вул. Поліська, буд. 3 Б) в усіх банківських та інших фінансово-кредитних установах.

28.01.2026 від відповідача надійшов відзив.

30.01.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив.

05.02.2026 від відповідача надійшли заперечення.

Позивач та відповідач були повідомлені про відкриття провадження у справі відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ліквідатором банкрута було отримано банківські виписки за рахунками боржника.

З аналізу вищевказаної документації було встановлено, що 30.08.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАН-2001» в особі директора Подлесного І.О. та Приватним Підприємством «АВТ ВЕКТОР» в особі директора Мельничук М.П. було укладено Договір поставки № 210/1 (далі - Договір).

Так, згідно пункту 1.1. Договору поставки №210/1 від 30.08.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАН-2001» (Постачальник) зобов`язується поставити та передати у власність Покупця окремими партіями товар - Сечовина (карбамід) гранульована, а ПП "АВТ ВЕКТОР" (Покупець) зобов`язується оплатити товар загальною вартістю 397 572,00 грн. (+/-10%), у тому числі ПДВ - 66 262,00 грн (п. 1.4. Договору поставки №210/1) та прийняти його на умовах даного Договору.

Загальна вартість товару у відповідності до п. 1.4. Договору склала 397 572,00 грн. (+/-10%), у тому числі ПДВ - 66 262,00 грн.

Порядок поставки товару Постачальником передбачений Розділом 2 Договору, а саме, на умовах РСА (Правила Інкотермс 2010) - на склад Постачальника, що повинно бути підтверджено видатковою накладною (на передачу товару), підписаною обома сторонами.

Порядок розрахунків за отриманий товар визначений Розділом 3 Договору, у відповідності до якого Покупець зобов`язаний оплатити товар протягом 20-ти банківських днів з моменту його отримання, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Згідно п. 3.3. Договору зобов`язання з оплати вважаються виконаними з моменту зарахування коштів у повному обсязі на рахунок Постачальника.

Постачальник ТОВ «ТАН-2001» свої договірні зобов`язання виконав у повному обсязі, що підтверджується підписаною представниками сторін видатковою накладною №30/08-01 від 30 серпня 2019 р. про поставку й передачу Постачальником та отримання Покупцем сечовини (карбамід) гранульованої у кількості 47,330 тн. на загальну суму 397 572,00 грн., у тому числі ПДВ - 66 262,00 грн.

Відповідно до розділу 3 Договору, строк виконання зобов`язань за Договором настав для ПП "АВТ ВЕКТОР" 27.09.2019 року.

Водночас, в процесі аналізу банківських виписок по рахункам належним ТОВ «ТАН-2001», було виявлено, що Покупець, ПП «АВТ ВЕКТОР», не виконав належним чином всіх своїх зобов`язань за Договором.

Так, Приватним підприємством «АВТ ВЕКТОР» згідно Договору поставки №210/1 від 30.08.2019 року, 18.09.2019 року на особовий рахунок ТОВ «ТАН-2001» НОМЕР_1 в АТ "ОТП БАНК" було здійснено часткову оплату: ПП "АВТ ВЕКТОР" - Оплата карбамід згідно договору № 2010/1 від 30.08.2019 р. (рах №30/08-1 від 30.08.2019), в т.ч. ПДВ 25000.00 грн. - 150000,00 грн.

Решта суми, що підлягає сплаті за Договором поставки №210/1 від 30.08.2019 року, залишилась несплаченою.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як установлено нормами ч. 2 ст. 712 ЦК України.

Нормами ст. 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. За приписами ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець повинен сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Станом на дату подання даної позовної заяви, не сплачена ПП «АВТ ВЕКТОР» за Договором сума складає 247 572,00 грн. (двісті сорок сім тисяч п`ятсот сімдесят дві грн. 00 коп.), що свідчить про порушення Покупцем норм чинного законодавства України.

28.11.2025 року на адресу ПП «АВТ ВЕКТОР» засобами поштового зв`язку була надіслана претензія від 28.11.2025 року, у якій ТОВ «ТАН-2001» просив Відповідача перерахувати наявну за ПП "АВТ ВЕКТОР" заборгованість за Договором поставки №210/1 від 30.08.2019 року у розмірі 247 572,00 грн. протягом 7 днів з моменту отримання даного листа.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі статті 625 ЦКУ вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано інфляційні збитки та 3 % річних.

Сума індексу інфляції за весь час прострочення становить 66 314,03 грн.

Три проценти річних від простроченої суми становить 22 301,83 грн.

Всього, 247 572,00 (сума боргу) + 66 314,03 (інфляційне збільшення) + 22 301,83 (З %) = 336 187,86 грн.

Відповідач у поданому відзиві заперечив щодо факту передачі товару позивачем.

Згідно пункту 1.1. Договору поставки №210/1 від 30.08.2019 року (далі - Договір), Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАН-2001» (Постачальник) зобов`язується поставити та передати у власність Покупця окремими партіями товар - Сечовина (карбамід) гранульована, а ПП "АВТ ВЕКТОР" (Покупець) зобов`язується оплатити товар загальною вартістю 397 572,00 грн. (+/-10%), у тому числі ПДВ - 66 262,00 грн (п. 1.4. Договору поставки №210/1) та прийняти його на умовах даного Договору.

Загальна вартість товару у відповідності до п. 1.4. Договору склала 397 572,00 грн. (+/-10%), у тому числі ПДВ - 66 262,00 грн.

Згідно пункту 2.1. Договору, Умова поставки товару РСА (Правила Інкотермс 2010) - склад Постачальника.

Згідно Правил Інкотермс 2010 року, постачання вважається виконаним: якщо назване місце поставки знаходиться в приміщенні продавця: коли товар завантажений у транспортний засіб перевізника, зазначеного покупцем або іншою особою, що діє від його імені (стаття А.4. "а").

Статтею А.8. передбачено, що продавець зобов`язаний за власний рахунок надати покупцю звичайні докази поставки товару у відповідності зі статтею А.4.

Якщо документ, згаданий вище як доказ поставки, не є транспортним документом, продавець зобов`язаний надати покупцю на прохання, за рахунок і на ризик останнього, всіляке сприяння в одержанні транспортного документа у зв`язку з укладенням договору перевезення (наприклад, оборотного коносамента, необоротної морської накладної, документа перевезення внутрішнім водним транспортом, повітряної, залізничної чи автотранспортної накладної, або транспортних документів змішаного перевезення).

Згідно з умовами Договору №210/1 від 30.08.2019 та Правилами Інкотермс 2010 (РСА - склад Постачальника), фактична передача товару вважається завершеною з моменту завантаження товару на транспортний засіб, наданий Покупцем або діючий від його імені, тобто моментом передачі ризиків Покупцю.

Відповідно до п. 2.4 Договору, товар також вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем саме в момент його завантаження на автотранспорт Покупця.

Тобто всі подальші дії щодо перевезення товару, включно з оформленням транспортних документів, покладаються на Покупця - ПП «АВТ ВЕКТОР».

Позивач не зобов`язаний був організовувати доставку або оформляти будь-які транспортні документи, а всі документи, що підтверджують подальший рух товару та його приймання за місцем призначення, мали бути отримані та надані покупцю на прохання, за рахунок і на ризик останнього, оскільки саме він здійснював перевезення та приймав товар.

Фактичне підтвердження виконання Позивачем своїх обов`язків за договором здійснено шляхом надання видаткової накладної №30/08-01 від 30.08.2019, яка є первинним обліковим документом, складеним та особисто підписаним уповноваженими особами обох сторін, та таким, що відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту (ст. 7 ЦК України).

Виходячи зі змісту частини першої статті 7 ЦК України, звичаєм ділового обороту є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у сфері ділового обороту.

Документами, що застосовуються в Україні, в яких зафіксовані звичаї ділового обороту, є, зокрема, "Інкотермс" Офіційні правила тлумачення торговельних термінів "Міжнародної торгової палати".

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності Та справедливості.

Разом з тим сторони вправі укласти договір, який суперечить звичаю. Відповідно до частини другої статті 7 ЦК України звичай, що суперечить договору або актам цивільного законодавства, у цивільних відносинах не застосовується.

Пунктом 2.2 Договору прямо визначено перелік документів, які Постачальник зобов`язаний надати Покупцю, а саме: рахунок та накладну на передачу товару (видаткову).

Даний перелік є вичерпним і жодних інших документів, у тому числі товарно-транспортних накладних чи актів приймання-передачі Договором не передбачено.

Пунктом 2.3. Договору також визначено, що Постачальник, який є платником ПДВ, зобов`язується зареєструвати податкову накладну на товар в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до ст. 201.1 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 201.7 ПК, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ПК визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

ТОВ «ТАН-2001» було належним чином складено та зареєстровано податкову накладну №26 від 30.08.2019 року за даною господарською операцією з постачання товару, що підтверджується квитанцією про її реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, за відсутності доказів скасування реєстрації податкової накладної, складання розрахунків коригування або оскарження її в адміністративному чи судовому порядку, посилання позивача на дану податкову накладну є додатковим доказом того, що господарська операція за Договором поставки №210/1 від 30.08.2019 є реальною та правомірною.

Доводи відповідача у відзиві не спростовують обставин, викладених у позовній заяві, не підтверджені доказами.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

В статті 174 ГК України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 181 ГК України, господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

На підставі вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог в повному обсязі.

За таких обставин, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутство, ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "АВТ ВЕКТОР" (, місцезнаходження: Україна, 02068, місто Київ, ВУЛИЦЯ ПОЛІСЬКА, будинок 3-Б) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН-2001" (Код , Місцезнаходження: 03186, м. Київ, вул. Антонова, буд. 5Б, офіс 701) грошові кошти у сумі 336 187,86 грн (247 572,00 грн. - основна сума заборгованості, 66 314,03 грн. - індекс інфляції, 22 301,83 грн. - 3% річних) та судовий збір у розмірі 5 245,46 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити учасникам провадження у справі про банкрутство.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 25.03.2026

Суддя А.М.Івченко