ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

25.03.2026 Справа № 904/1463/26

за позовом Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра, м.Дніпро в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради, м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ЛОТА", м.Дніпро

про стягнення 3924487,73 грн

Суддя Кеся Н.Б.

СУТЬ СПОРУ:

Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра, м.Дніпро в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (далі-Позивач) 20.03.2026 року через систему "Електронний суд" звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ЛОТА" (далі-Відповідач), в якому просить суд:

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ЛОТА" () на користь Дніпровської міської ради () безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вулиця Юрія Магалевського (колишня назва вулиця Генерала Захарченка), в районі будинку 15, за період з 01.01.2022 по 20.11.2025 у розмірі 3924487,73 грн (три мільйони дев`ятсот двадцять чотири тисячі чотириста вісімдесят сім гривень 73 коп);

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ЛОТА" () на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (реквізити отримувача: 49044, м.Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р UA0000291 в ДКСУ в м. Київ, , код класифікації видатків бюджету 2800) сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову прокуратура посилається на те, що ТОВ "Фірма ЛОТА", зареєструвавши за собою ще 24.10.2018 право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної власності за адресою: м.Дніпро, вулиця Юрія Магалевського (колишня назва вулиця Генерала Захарченка), в районі будинку № 15, використовувало земельну ділянку без укладеного договору оренди, за відсутності державної реєстрації речового права на вказану земельну ділянку, відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України та зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою, тим самим протиправно позбавляє територіальну громаду міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради права на отримання доходу у вигляді орендної плати, тобто грубо порушують права територіальної громади у сфері дотримання законного порядку платного користування земельними ділянками комунальної власності, належної реєстрації такого права, дотримання рівності усіх перед законом.

За подання позову прокуратура сплатила судовий збір на суму 47093,85 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №482 від 17.03.2026 року.

25.03.2026 року ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 21.04.2026 о 09:30 год.

Разом з позовною заявою Лівобережна окружна прокуратура міста Дніпра подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд з метою забезпечення позову керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ТОВ Фірма «ЛОТА» про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки у розмірі 3 924 487, 73 грн:

накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «ЛОТА» (), що знаходяться на всіх відкритих рахунках та на тих, які будуть відкриті після винесення ухвали, у всіх банківських та інших кредитно-фінансових установах та на майно, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма «ЛОТА» () у межах ціни позову, у розмірі 3 924 487, 73 грн.

В обґрунтування заяви прокуратура посилається на те, що з урахуванням встановлених обставин щодо відсутності зареєстрованого за Відповідачем майна, а також з урахуванням характеру спору, значної суми заявлених позовних вимог, розумним, адекватним та співмірним в даному випадку заходом забезпечення позову є накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "ЛОТА", які знаходяться на всіх його рахунках, в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, в межах суми 3924487,73 грн. до

Тож, розглянувши подану прокуратурою заяву про забезпечення позову, суд встановив таке.

Згідно зі ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до подання позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 17.09.2020 у справі № 910/72/20, від 15.01.2021 у справі № 914/1939/20, від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20 від 15.04.2021 у справі № 910/16370/20, від 24.06.2022 у справі № 904/3783/21, від 26.09.2022 у справі № 911/3208/21.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК України).

Тож, існують ґрунтовні, об`єктивні підстави вважати, що Відповідач взагалі може не виконати наявні перед Позивачем грошові зобов`язання, про що свідчить, зокрема, його свідоме протиправне ігнорування виконання таких зобов`язань.

У свою чергу вжиття заходів забезпечення позову є необхідним мінімумом задля забезпечення збалансованості інтересів сторін, оскільки це дасть можливість хоча б у якійсь частині виконати рішення суду у разі задоволення позову.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

За таких обставин тільки вжиття заходів до забезпечення позову є реальною гарантією ефективного захисту порушених інтересів Позивача.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у Відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість Відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь Позивача.

За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном, відчужити його) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22, від 21.09.2023 у справі № 922/1856/23).

До того ж, за обставин звернення з позовом про стягнення грошових коштів саме Відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі № 905/446/22).

Основною метою звернення Вінницької окружної прокуратури Вінницької області із цією заявою про забезпечення позову є захист і відновлення порушених прав та інтересів Якушинецької сільської ради.

Виконання в майбутньому судового рішення у цій справі із заявленими вимогами майнового характеру у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме Відповідач необхідну суму грошових коштів, а тому застосування вищевказаних заходів забезпечення позову безпосередньо пов`язане із предметом позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі № 917/805/23 у постанові від 06.12.2023.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвідношення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Отже, з огляду на предмет спору за позовом та викладені в заяві обставини щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно, яке належить на праві власності Відповідачу, суд дійшов висновку, що обставини понесених Позивачем втрат дозволяють дійти висновків про необхідність накладення арешту на грошові кошти та майно, яке належить на праві власності Відповідачу, невжиття якого може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення можливо порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 136-141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

Застосувати заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма "ЛОТА" (), що знаходяться на всіх відкритих рахунках та на тих, які будуть відкриті після винесення ухвали, у всіх банківських та інших кредитно-фінансових установах та на майно, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма "ЛОТА" () у межах ціни позову, у розмірі 3 924 487, 73 грн.

Стягувач: Дніпровська міська рада (49000, м.Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 75, )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма "ЛОТА" (49023, м.Дніпро, пр.Слобожанський, будинок 37, )

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 25.03.2026, відповідно до ст.326 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковою на всій території України і виконується у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Б. Кеся