ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"27" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/1092/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси про забезпечення позову (вх. №2-575/26 від 25.03.2026), пред`явленого в інтересах держави в особі Одеської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «Фортіус»,

ВСТАНОВИВ:

25.03.2026 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси (далі по тексту прокурор), пред`явлена в інтересах держави в особі Одеської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «Фортіус» (далі по тексту ТОВ «Фортіус») про стягнення заборгованості зі сплати пайової участі замовника для створення і розвитку інфраструктури міста у розмірі 120 000,00 грн, 3% річних у розмірі 10 740, 82 грн, збитків від інфляції у розмірі 31 237,29 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням ТОВ «Фортіус» обов`язку зі сплати пайової участі замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Одеської міської ради, що є порушенням п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20.09.2019 №132-IX.

Разом з позовною заявою прокурором було подано до суду заяву (вх. №2-575/26 від 25.03.2026) про забезпечення позову, відповідно до якої прокурор просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачу як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у т.ч., інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать цьому товариству у межах суми позовних вимог на загальну суму 161 978,11 грн.

В обґрунтування поданої заяви прокурор зазначає, що з огляду на предмет спору та правовідносин, що виникли між сторонами, процедура повернення коштів у майбутньому без вжиття заходів забезпечення позову буде неможливою та неефективною. Таким чином, як наголошує прокурор, вжиття заходів забезпечення позову буде дійcною гарантією виконання судового рішення. Прокурором наголошено, що на дату подання позову ТОВ «Фортіус» не перебуває ні в процесі припинення, ні в процесі провадження у справі про банкрутство, санації, здійснює наступні види діяльності: будівництво житлових і нежитлових будівель (основний); діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; діяльність агентств працевлаштування; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; організація будівництва будівель; розмір статутного капіталу згідно даних реєстру становить 75 000,00 грн. Прокурор, посилаючись на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.01.2015 у справі №815/6663/14 про стягнення з відповідача податкового боргу по орендній платі за землю у сумі 9425,12 грн, стверджує про відсутність у ТОВ «Фортіус» наміру добровільно виконати зобов`язання, що є підставою для задоволення поданої заяви. Відсутність у відповідача зареєстрованого на праві власності майна, на яке можна звернути стягнення, за твердженням прокурора, також є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача у межах ціни позову. Наведене у своїй сукупності згідно з позицією прокурора є підставою для задоволення позову з метою недопущення порушення права Одеської територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради на виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Розглянувши заяву прокурора про забезпечення позову, господарський суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 136, 137 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно зі ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.01.2025 у справі № 903/497/24, здійснивши системне тлумачення статей 136, 137, 138, 145 ГПК України, дійшла висновку, що: законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі за поданою позовною заявою у разі подання їх одночасно до суду; для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів, відповідно; першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті; у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі, у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020р. у справі №753/22860/17).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, які не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Враховуючи звернення прокурора до суду з позовними вимогами про стягнення коштів у загальному розмірі 161 978,11 грн суд доходить висновку, що у випадку задоволення заявлених вимог виконання судового рішення буде здійснюватися, в першу чергу, за рахунок грошових коштів, які знаходяться на рахунках відповідача, відкритих у будь-яких банківських установах.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.03.2023 у справі №905/448/22 звернула увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Верховним Судом у постанові від 04.12.2025 у справі № 916/3385/25 було вказано, що висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/448/22 свідчить, що вимога про надання доказів витрачання відповідачем коштів не може розглядатися як єдина підстава для застосування заходів забезпечення позову, однак не виключає зобов`язання заявника щодо доведення необхідності такого забезпечення шляхом подання доказів підтверджуючих підставність заявлених вимог та ризик утруднення чи унеможливлення виконання у майбутньому відповідного судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 18.06.2025 у справі №918/73/25 зазначив те, що наведений об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підхід передбачає необхідність доказування наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом подання доказів до суду щодо наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування такого заходу забезпечення позову, обґрунтування позивачем відомих останньому обставин або тих обставин, про які він об`єктивно може дізнатися, які б свідчили про утруднення чи унеможливлення виконання судового рішення у разі задоволення позову. Крім того, наведений зміст вказаної постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду засвідчує, що у ній взагалі відсутні правові висновки про те, що у питанні застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та/або грошові кошти, що знаходяться на рахунках відповідача/зацікавленої особи, позивач (заявник) звільняється від доказування наявності обґрунтованої необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом подання доказів до суду щодо наявності фактичних обставин, з якими закон пов`язує застосування такого заходу забезпечення позову (з таких мотивів виходила об`єднана палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, повертаючи справу №917/1610/23 відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду ухвалою від 01.03.2025).

Водночас господарський суд зазначає, що наявність у ТОВ «Фортіус» можливості в будь-який момент розпорядитися грошовими коштами, які знаходяться на його рахунках, є очевидною та не потребує доведення. Проте лише наявність такої можливості не може бути безумовною та єдиною підставою для накладення арешту на грошові кошти відповідача, що, в тому числі, підтверджується висновками Верховного Суду від 04.12.2025 у справі № 916/3385/25.

У ч. 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Господарським судом на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що ТОВ «Фортіус» здійснює господарську діяльність з 2006 року; основним видом діяльності відповідача є будівництво житлових і нежитлових будівель, розмір статутного капіталу складає 75 000,00 грн.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №750298750 від 27.03.2026 у ТОВ «Фортіус» відсутнє майно, яке належить йому на праві власності; відомості про перебування у власності відповідача нерухомого майна з 2006 року також відсутні. Водночас відповідачу з 2010 року на праві оренди належить земельна ділянка, яка перебуває у власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.01.2015 у справі №815/6663/14 за позовом Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області з ТОВ «Фортіус» було присуджено до стягнення суму податкової заборгованості по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 9425,12 грн.

Враховуючи викладене вище господарський суд доходить, що на підставі відкритих відомостей, на які посилається прокурор у своїй заяві про забезпечення позову, неможливо встановити таку обставину як здійснення відповідачем активної господарської діяльності за рахунок коштів від здійснення якої може бути виконане рішення суду про стягнення коштів у випадку задоволення позову.

З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність у відповідача майна, на яке можна звернути стягнення в процесі виконання судового рішення, а також наявність можливості в будь-який момент розпорядитися наявними грошовими коштами, господарський суд доходить висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Фортіус» у межах ціни позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Наведене дозволяє господарському суду зробити висновок про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви прокурора про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у межах ціни позову.

Положеннями ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Враховуючи задоволення заяви прокурора про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти у межах ціни позову, господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 141, 234 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси про забезпечення позов - задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти, що належать товариству з обмеженою відповідальністю «Фортіус» /65009, м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 1-А; ідентифікаційний код 34505587/ як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у т.ч., інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать цьому товариству у межах суми позовних вимог на загальну суму 161 978,11 грн /сто шістдесят одна тисяча дев`ятсот сімдесят вісім грн 11 коп./.

Стягувачами за ухвалою є Приморська окружна прокуратура міста Одеси /65062, вул. Артура Савельєва, буд. 6; ідентифікаційний код 03528552/ та Одеська міська рада /65026, м. Одеса, пл. Біржова, буд. 1; ідентифікаційний код 26597691/.

Боржником за ухвалою є товариство з обмеженою відповідальністю «Фортіус» /65009, м. Одеса, вул. Генуезька, буд. 1-А; ідентифікаційний код 34505587/.

Ухвала набрала законної сили 27.03.2026 та підлягає негайному виконанню.

Ухвала дійсна для пред`явлення у строк, передбачений ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції згідно із Законом №1404-VІІІ від 02.06.2016).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя Желєзна Світлана Петрівна