ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 року м.Дніпро Справа № 908/304/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Іванов О.Г., Чередко А.Є.

при секретарі судового засідання: Солодовій І.М.

Представники сторін:

від позивача: ФЕЛЬСЬКИЙ СЕРГІЙ ЛЕОНІДОВИЧ (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) від MW Brothers Worldwide s.r.o. - адвокат, ордер серія АР № 1217254 від 15.01.2025

від скаржника: Левченко Олена Олександрівна (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - самопредставництво, витяг з ЄДР, довіреність

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2025 у справі №908/304/25 (суддя Дроздова С.С.)

за позовом: MW Brothers Worldwide s.r.o. (На Тросках, 12, 97401 Банська-Бистрица, Словацька Республіка, Troskach 12, 974 01 Banska Bystrica, Slovenska Republika, електронна пошта: , ідентифікаційний код юридичної особи 51037785)

до відповідача: Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, буд. 3, м. Київ, 01032, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661)

про стягнення 19 415,37 EUR

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

MW Brothers Worldwide s.r.o. звернулося до Господарського суду Запорізької області із позовом до Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення заборгованості в сумі 17 847,26 EUR та 3% річних в сумі 1 568,11 EUR.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору поставки № 53-143-01-21-10702 від 21.09.2021 позивач 21.09.2021 поставив відповідачу товар (Аналізатор рідини «Флюорат-02-5М») на загальну суму 17 847,26 EUR, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR A № 0075931. Відповідно до п. 3.2 Договору відповідач зобов`язаний був сплатити вартість поставленого товару протягом 60 календарних днів з дати поставки, тобто не пізніше 20.11.2021. Однак відповідач не виконав грошові зобов`язання щодо оплати поставленого товару, що призвело до утворення заборгованості.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 13.05.2025 позовні вимоги MW Brothers Worldwide s.r.o. задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь MW Brothers Worldwide s.r.o. 17 847 EUR 26 центів основного боргу, 3% річних в сумі 1 568 EUR 11 центів, 10 081 грн 80 коп. судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами 21.09.2021 було укладено договір поставки № 53-143-01-21-10702, за яким позивач зобов`язався поставити, а відповідач прийняти і сплатити товар - аналізатор рідини «Флюорат-02-5М» за ціною 17 847,26 EUR. Суд встановив, що позивач виконав свої зобов`язання з поставки товару 21.09.2021, що підтверджується товарно-транспортною накладною CMR A № 0075931, при цьому відповідач жодних заперечень щодо товару та його комплектності не зазначив. Відповідно до п. 3.2 Договору оплата мала бути здійснена протягом 60 календарних днів з дати поставки, тобто не пізніше 20.11.2021, однак відповідач свої грошові зобов`язання не виконав.

Суд першої інстанції відхилив доводи відповідача про прострочення кредитора у зв`язку з ненаданням довідки про резидентство, зазначивши, що з моменту отримання товару відповідач жодного разу не звертався до позивача з відповідними вимогами. Крім того, з відповіді на адвокатський запит встановлено, що у відповідача наявні копії свідоцтв податкового резидента позивача.

Щодо посилань відповідача на форс-мажорні обставини суд зазначив, що форс-мажор не має преюдиційного характеру, і сторона, яка посилається на нього, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання. Суд першої інстанції констатував, що відповідач не надав доказів дотримання порядку повідомлення позивача про виникнення форс-мажору та не довів причинно-наслідковий зв`язок між введенням воєнного стану та неможливістю оплати товару.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд також відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних, зазначивши, що відповідачем не було здійснено навіть часткового погашення заборгованості, він не вживав заходів для досудового врегулювання спору та не звертався з пропозиціями про реструктуризацію боргу.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, через систему "Електронний суд", з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2025 по справі №908/304/25 та ухвалити нове рішення про відмову MW Brothers Worldwide s.r.o. у задоволенні позовних вимог. В разі не прийняття судом апеляційної інстанції доводів АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії «ВП «Запорізька АЕС» щодо скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову MW Brothers Worldwide s.r.o. у задоволенні позовних вимог - задовольнити клопотання апелянта про зменшення розміру 3% річних до мінімально можливого за вказаних обставин. Вирішити питання про розподіл судових витрат у встановленому порядку.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт зазначає, що згідно з п. 1.3 Договору підприємством-виробником товару є ТОВ «Люмекс-маркетинг», Росія. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації. Листом ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчено форс-мажорні обставини - військову агресію Російської Федерації проти України. Відповідно до п. 9.1 Договору та ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань.

Апелянт стверджує, що введення воєнного стану та окупація міста Енергодар, на території якого розташована захоплена збройними силами РФ філія «ВП «Запорізька АЕС», є загальновідомими фактами, які беззаперечно вплинули на господарську діяльність відповідача та його можливість розрахунків з позивачем. Посилаючись на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.09.2022 у справі № 924/278/22, апелянт зазначає, що існування на території України надзвичайних обставин - введення воєнного стану - є загальновідомим та нормативно врегульованим, а тому посилання позивача на несвоєчасне повідомлення про настання форс-мажорних обставин не заслуговує на увагу.

Апелянт наголошує, що відповідно до Постанови КМУ № 187 від 03.03.2022 встановлено мораторій на виконання грошових зобов`язань, кредиторами за якими є російська федерація або особи, пов`язані з державою-агресором. Оскільки товар виробництва російської федерації, на етапі перевірки фінансових операцій, з огляду на обмеження, запроваджені державою, відповідач позбавлений можливості та не має законних підстав для розрахунків за Договором.

Апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 05.12.2023 у справі № 910/13756/22, згідно з якою судам належить встановити, чи є позивач кредитором, стосовно якого встановлені обмежувальні заходи, передбачені Законом України «Про санкції», та чи підпадає позивач під визначення осіб, щодо яких встановлено заборону відповідно до Постанови № 187. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції ці висновки Верховного Суду не враховано, питання щодо сплати позивачем грошових коштів виробнику продукції не досліджувалося.

Апелянт вказує, що загальновідомим є факт захоплення 04.03.2022 військовими формуваннями рф міста Енергодар та Запорізької АЕС, які до теперішнього часу перебувають в тимчасовій окупації. З 11.09.2022 ЗАЕС повністю зупинена, відпуск електричної енергії не здійснюється. АТ «НАЕК «Енергоатом» втрачено виробничі потужності, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії. Відповідно до Положення про філію «ВП «Запорізька АЕС» видатки за боргами цієї філії були заплановані саме в її бюджеті, а перерозподіл коштів на погашення боргів ЗАЕС неможливий без завдання шкоди функціонуванню інших філій.

Апелянт зазначає, що наказом Міністерства енергетики України від 29.01.2025 № 40 АТ «НАЕК «Енергоатом» підтверджено статус критично важливого підприємства для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. Вжиття заходів для продовження термінів експлуатації атомних блоків та забезпечення ядерної безпеки вимагає суттєвих невідкладних фінансових витрат.

Апелянт стверджує, що оскільки грошове зобов`язання не є порушеним (простроченим), відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення основного боргу та 3% річних. Матеріалами справи підтверджено виняткові та надзвичайні обставини, які не залежать від відповідача та стали перешкодою своєчасному виконанню зобов`язань, що є підставою для зменшення розміру відповідальності у вигляді 3% річних.

Апелянт також зазначає, що посилання суду першої інстанції на договір № 53-143-01-21-10702 від 21.09.2021 та накладну CMR A № 0075931 від 21.09.2021 є безпідставним, оскільки такі докази позивачем не надавалися та судом не досліджувалися. Судом попередньої інстанції належним чином не з`ясовано й не перевірено усіх обставин справи, що є порушенням вимог статей 86, 236 ГПК України.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

MW Brothers Worldwide s.r.o. подало відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою, впросши залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України існування обставин непереборної сили може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а не підставою для звільнення від фактичного виконання такого зобов`язання.

За твердженням апелянта, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і сторона, яка посилається на них, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від зусиль та матеріальних витрат, а не лише таким, що викликає складнощі або є економічно невигідним.

Позивач зазначає, що до матеріалів справи не долучено жодного документу на підтвердження спроби здійснити перерахунок коштів на адресу позивача або підтвердження блокування такої фінансової операції. Крім того, відповідач перекручує обставини справи: товар придбано на території росії ще у 2021 році та ще у 2021 році поставлено відповідачу, після початку війни жодних контактів з цією країною позивач не має.

Щодо посилань відповідача на Постанову КМУ № 187 від 03.03.2022 позивач зазначає, що ця постанова містить вичерпний перелік осіб, які вважаються пов`язаними з державою-агресором. Позивач створений та зареєстрований у Словацькій Республіці, має єдиного засновника та власника - Будугай Данила, який є громадянином України та прописаний в м. Енергодар. Позивач не підпадає під жодну з категорій осіб, визначених у підпункті 1 пункту 1 зазначеної постанови.

На думку Позивача, відповідач затягує судовий розгляд та намагається з формальних причин уникнути обов`язку сплати грошових коштів за укладеним договором, за яким товар поставлено своєчасно та належної якості.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Іванова О.Г., Чередко А.Є.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.06.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 908/304/25. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2025 у справі №908/304/25 (суддя Дроздова С.С.) до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Запорізької області.

18.06.2025р. матеріали справи № 908/304/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2025 у справі № 908/304/25. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 17.02.2026 об 12:30 годин.

04.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника MW Brothers Worldwide s.r.o. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

09.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника MW Brothers Worldwide s.r.o. надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.07.2025 заяву представника MW Brothers Worldwide s.r.o. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.

10.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2026 заяву представника Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2026 в судовому засіданні оголошено перерву до 09.03.2026 на 12:10 год.

09.03.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

21.09.2021 між MW Brothers Worldwide s.r.o. (далі позивач, Постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (далі відповідач, Покупець) укладено договір № 53-143-01-21-10702 (далі - Договір).

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» визначено, що утворення Товариства здійснюється шляхом перетворення Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код згідно з ) (далі - НАЕК «Енергоатом») за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» Товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків НАЕК «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства. НАЕК «Енергоатом» припиняється одночасно із державною реєстрацією Товариства.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1420 від 29.12.2023 «Про утворення акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» постановлено утворити Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», 100 відсотків акцій якого належать державі, шляхом перетворення Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код згідно з ).

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 1420 від 29.12.2023 «Про утворення Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» установлено, що Товариство є правонаступником усіх майнових і немайнових прав та обов`язків Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства; відокремлені підрозділи Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» із дня державної реєстрації товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи товариства (філії, представництва).

В пункті 1 Статуту Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1420 від 29.12.2023, зазначено, що Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» утворено в результаті реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відповідно до Закону України «Про акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формування вбачається, що за ідентифікаційним кодом 24584661 припинено юридичну особу - Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та зареєстровано за цим кодом Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», яке є правонаступником Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Крім того, відповідно до вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1420 відокремлені підрозділи Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» із дня державної реєстрації акціонерного товариства продовжують функціонувати як відокремлені підрозділи товариства (філії, представництва).

Таким чином, Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ідентифікаційний код юридичної особи 24584661)- відповідач у справі - є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (ідентифікаційний код ВП 19355964) - Покупця за Договором.

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і сплатити товар: аналізатор рідини «Флюорат-02-5М», за ціною 17 847,26 EUR без ПДВ.

Строк поставки товару: вересень-грудень 2021 р. (п. 1.2 Договору).

В пункті 3.1 Договору сторонами погоджено, що ціна договору складає 17847,26 EUR.

В пункті 3.2 Договору встановлено, що оплата за поставлений товар здійснюється протягом 60 календарних днів з дати поставки повного обсягу товару, визначеного в п. 1.1 Договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Умовами п. 4.1 Договору визначено, що поставка товару відбувається відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах DAP - м. Енергодар, вул. промислова, 133, склад № 4. Вантажоодержувач товару - Запорізького відділення ВП "Складське господарство" ДП НАЕК "Енергоатом" м. Енергодар.

Поставка товару відбувається в строк згідно п. 1.2 цього договору. (п. 4.2 Договору).

Відповідно до п. 10.3 договору поставки всі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають із цього договору або у зв`язку з ним, у тому числі щодо його укладення, тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню у Господарському суді Запорізької області. Правом, яке регулює це договір та підлягає застосуванню, є матеріальне та процесуальне право України.

Згідно із пунктом 12.1 договір вважається укладеним з дати підписання сторонами та діє протягом року з дати укладення.

На виконання своїх зобов`язань за договором поставки MW Brothers Worldwide s.r.o. 21.09.2021 здійснило поставку товару згідно із переліком п. 1.1 Договору поставки на загальну суму 17 847,26 EUR.

Зазначені обставини підтверджується товарно-транспортною накладною CMR A № 0075931.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що 21.09.2021 між MW Brothers Worldwide s.r.o. (Постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (Покупець) укладено договір № 53-143-01-21-10702, на виконання умов якого MW Brothers Worldwide s.r.o. 21.09.2021 здійснило поставку товару згідно із переліком п. 1.1 Договору поставки на загальну суму 17 847,26 EUR.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 цієї ж норми ЦК України унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчить з матеріалів справи, на виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 17 847,26 EUR, що підтверджується товарно-транспортною накладною CMR A №0075931,

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що оплата за товар, поставлений відповідно до п. 1.1 договору, здійснюэться протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки повного обсягу товару в п. 1.1 договору, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника

З моменту поставки товару (21.09.2021) та отримання відповідачем повного обсягу товару, вказаного в п. 1.1 Договору, враховуючи встановлений п. 3.2 Договору строк оплати, кінцевим терміном сплати за весь поставлений обсяг товару є 20.11.2021.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до пункту 3.2. договору товар мав бути оплачений не пізніше 20.11.2021 включно.

Положеннями статті 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів оплати відповідачем поставленого MW Brothers Worldwide s.r.o. товару в сумі 17 847,26 EUR матеріали справи не містять та відповідачем не заперечується.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 17 847,26 EUR боргу обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта в частині: «… Крім того, посилання суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення на такі докази, як договір №53-143-01-21-10702 від 21.09.2021, накладну CMR A № 0075931 від 21.09.2021 безпідставне, оскільки такі докази Позивачем не надавалися та судом не досліджувалися. …» як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи і є такими, що спростовуються наявними матеріалами справи .

Враховуючи порушення відповідачем умов договору поставки в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару, позивач заявив до стягнення з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 3 % річних у сумі 1 568,11 EUR.

Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший

Отже, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання є обов`язок боржника сплатити не лише суму основного боргу, а й інфляційні нарахування та проценти річних від простроченої суми.

За змістом наведеної норми закону інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за його прострочення, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора. Такий захист полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) за користування боржником коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, порушення відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою наслідки, передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що оскільки заборгованість за договором у повному обсязі не сплачена, нарахування позивачем 3 % річних є правомірним та здійсненим у межах заявлених позовних вимог.

Оскільки товар був прийнятий відповідачем, останній не довів неможливості його оплати, зокрема у зв`язку з порушенням строків поставки.

При цьому сплата трьох процентів річних від простроченої суми, так само як і інфляційні нарахування, не має характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права кредитора.

З огляду на факт неоплати відповідачем заборгованості за договором, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність нарахування позивачем 3 % річних у межах заявлених позовних вимог.

Позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, нарахованих у зв`язку з порушенням відповідачем строків розрахунків, господарський суд дійшов висновку про його правильність та відповідність вимогам законодавства.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правильності здійсненого розрахунку та вважає їх обґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті чинне законодавство не містить.

Статтею 524 ЦК України встановлено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях.

Згідно ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2024 у справі №500/5194/16 виснувала таке: «Водночас при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення»; «Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення».

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів вважає, що задоволенню підлягають вимоги MW Brothers Worldwide s.r.o. про стягнення з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 17 847,26 EUR - основного боргу та 1 568,11 EUR - 3% річних у гривні та підлягає корегуванню за середньобанківським курсом продажу на момент проведення розрахунку за курсом НБУ на день виконання рішення.

Доводи апеляційної скарги в частині посилання на форс-мажорні обставини як на підставу неможливості виконання умов договору, а саме: «… До відзиву на позовну заяву відповідачем долучено загальний офіційний лист Торгово-промислової палати України (далі - ТПП України) №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Цим листом Торгово-промислова палата України на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислову палати в Україні», Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), військову агресію російської федерації проти України. З огляду на це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності та /або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням / обов`язкам, виконання яких настало згідно з умовами договору , контакту, угоди, законодавчих актів чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин ( обставин непереборної сили).

Таким чином, ТПП України враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась наша країна, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс- мажорних обставин (обставин непереборної сили).

З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено вказаний лист, що надає можливість за необхідністю роздруковувати відповідне підтвердження всім, кого це стосується.

При цьому, роз`яснено, що у разі необхідності, сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, також має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката дотримуючись порядку встановленого Регламентом за кожним зобов`язанням окремо.

На думку відповідача вказаним листом в повній мірі підтверджується факт настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). …

… Оскільки війна російської федерації проти України є загальновідомою обставиною, цей факт не потребує доказування.

Крім того, в зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, згідно з Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» по всій території країни валютний ринок працює в режимі обмежень.

Відповідно до Постанови КМУ № 187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації» для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації встановлений мораторій (заборона) зокрема на виконання, в тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або такі особи, пов`язані з державою агресором. …

… Отже, оскільки товар, поставлений за договором, виробництва російської федерації на етапі перевірки пакету документів (інформації) про фінансові операції (наміри здійснення фінансових операцій) та відомостей про їх учасників, з огляду на обмеження, запроваджені державою у вигляді зазначених вище нормативних актів, прийнятих з метою захисту національних інтересів в період воєнного стану, Відповідач позбавлений можливості та не має законних підстав для розрахунків за Договором.

Вищезазначені обставини, що склались, не залежать від Відповідача.

Таким чином, з огляду на обмеження, запроваджені державою у вигляді зазначених вище нормативних актів, прийнятих з метою захисту національних інтересів в період воєнного стану, Відповідач позбавлений можливості та не має законних підстав для здійснення розрахунків з Позивачем, та, як і не може виконати оскаржуване рішення без порушення встановлених законом обмежень.

Отже, грошове зобов`язання в сумі 17 847, 26 євро грн не є порушеним (простроченим) Відповідачем. Оскільки, вищевказане грошове зобов`язання (17 847, 26 євро), не є порушеним (простроченим) (ст. 610 ЦК України, ст. 625 ЦК України), нормами статті 625 ЦК України передбачена відповідальність у вигляді сплати трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідно, оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог є таким, що суперечить вищевказаним обставинам по справі. …» колегією суддів відхиляються з огляду на наступне:

Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Указом Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався.

Згідно з частиною другою статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» військові дії можуть визнаватися форс-мажорними обставинами.

Водночас форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об`єктивно унеможливлюють виконання конкретного зобов`язання. Сам по собі факт запровадження воєнного стану не має автоматичного характеру форс-мажору.

Ознаками форс-мажорних обставин є їх незалежність від волі сторін, надзвичайність, невідворотність та об`єктивна неможливість виконання зобов`язання за конкретних умов.

Колегія суддів зазначає, що ключовою ознакою форс-мажору є наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими обставинами та неможливістю виконання конкретного зобов`язання. Військова агресія Російської Федерації проти України не є безумовною підставою для звільнення від виконання зобов`язань без встановлення впливу таких обставин на можливість їх виконання.

Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин суб`єкт господарювання об`єктивно не може виконати відповідне зобов`язання.

Таким чином, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, а сторона, яка на них посилається, повинна довести не лише факт їх існування, але й те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного зобов`язання.

Обов`язок доведення наявності обставин непереборної сили покладається на сторону, яка порушила зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у практиці Верховний Суд, зокрема у постанові від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21.

Разом з тим умовами розділу 9 «Форс-мажор» договору сторони визначили порядок дій у разі настання таких обставин.

У даному випадку відповідачем не надано доказів дотримання передбаченого договором порядку, зокрема щодо своєчасного повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин та неможливість виконання зобов`язання.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач повідомляв позивача про настання форс-мажору та отримував відповідні підтверджуючі документи.

Крім того, станом на 24.02.2022 (дату початку військової агресії) зобов`язання відповідача вже було прострочене, оскільки поставка товару відбулася раніше, а строк оплати сплив.

З огляду на викладене, відповідачем не доведено, що саме введення воєнного стану об`єктивно унеможливило виконання ним грошового зобов`язання за спірним договором.

Колегія суддів також відхиляє доводи відповідача про поширення на спірні правовідносини положень постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації», до осіб, пов`язаних з державою-агресором, належать, зокрема: громадяни російської федерації (крім тих, що проживають на території України на законних підставах); юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації; юридичні особи, створені за законодавством України або іноземної держави, за умови наявності у їх складі кінцевого бенефіціарного власника, учасника чи акціонера, який є державою російська федерація, громадянином російської федерації або юридичною особою, створеною за законодавством російської федерації.

Аналіз зазначених положень свідчить, що перелік осіб, пов`язаних з державою-агресором, є вичерпним та підлягає застосуванню виключно за наявності передбачених ним критеріїв.

Колегією суддів встановлено, що позивач є юридичною особою, створеною та зареєстрованою відповідно до законодавства Словацької Республіки. Відомостей про створення позивача за законодавством російської федерації матеріали справи не містять.

З матеріалів справи свідчить, що єдиним засновником та кінцевим бенефіціарним власником позивача є фізична особа ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає в м. Енергодар Запорізької області та є громадянином України. Доказів того, що зазначена особа є громадянином російської федерації або пов`язана з державою-агресором у розумінні вказаної постанови, матеріали справи не містять.

Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що серед учасників, акціонерів або кінцевих бенефіціарних власників позивача є держава російська федерація, громадяни російської федерації або юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації.

Таким чином, позивач не підпадає під жодну із категорій осіб, визначених постановою Кабінету Міністрів України №187 як пов`язані з державою-агресором.

З огляду на викладене, підстави для застосування до позивача передбачених зазначеною постановою обмежень (мораторію на виконання зобов`язань) відсутні.

Щодо зменшення розміру процентів річних колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 117 постанови Велика Палата Верховного Суду у справі №903/602/24 від 02.07.2025 зазначено, що саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 звернула увагу на те, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 19.06.2024 у справі №910/10010/23 зазначалося, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, а також процентів річних є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

Таким чином, господарський суд, діючи у межах виключних дискреційних повноважень, у даному конкретному випадку за наслідками оцінки наданих сторонами доказів та обставин справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання щодо можливості/неможливості зменшення розміру, заявленої до стягнення суми.

У справі № 902/417/18 Великою Палатою Верховного Суду зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.

Зменшення розміру відсотків річних не може бути застосовано судами як "загальна практика" при розгляді в інших справах питання зменшення розміру відсотків річних, нарахованих на підставі приписів ст.625 ЦК України на рівні мінімально визначеного розміру трьох процентів (п.52 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі №922/444/24).

З матеріалів справи свідчить, що позивач заявив до стягнення з відповідача відсотки річних у розмірі, передбаченому законодавством.

З урахуванням того, що розмір заявлених до стягнення відсотків річних відповідає розміру, встановленому законом, апеляційний суд дійшов висновку, що наведені відповідачем підстави для зменшення 3% річних (негативний влив російської агресії на господарську діяльність) не є виключними (надзвичайними) обставинами та не можуть бути підставою для зменшення розміру 3% річних, зменшення яких до розміру нижче встановленого законом (3%), за умови не визначення сторонами у договорі іншого розміру, взагалі не передбачено.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів виснує, що доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують вказаних вище висновків суду, які напряму випливають із матеріалів даної справи, обставин спору та норм чинного законодавства України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2025 у справі №908/304/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 5 755,22 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2025 у справі № 908/304/25 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 13.05.2025 у справі № 908/304/25 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору у сумі 15 122,70 грн. покласти на Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 25.03.2026

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя А.Є. Чередко

Суддя О.Г. Іванов