ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/7394/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:

позивача-1 - Костючок С. Ю. (у порядку самопредставництва),

позивача-2 - не з`явилися,

відповідача - Ганіна С. А. (адвокат),

третьої особи - Морозової К. Б. (у порядку самопредставництва),

розглянув касаційну скаргу Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради на рішення Господарського суду Рівненської області від 30.09.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 у справі

за позовом: 1) Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради,

2) Рівненського ліцею № 8 Рівненської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рамедас Україна",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради,

про розірвання договору, зобов`язання вчинити дії.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. 05.06.2025 Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - Управління комунальною власністю Рівненського міськвиконкому, Управління, Орендодавець, позивач-1) та Рівненський ліцей № 8 Рівненської міської ради (далі - Рівненський ліцей № 8, Ліцей, позивач-2) звернулися до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рамедас Україна" (далі - ТОВ "Рамедас Україна", Товариство, Орендар, відповідач), за участю третьої особи - Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - Управління освіти Рівненського міськвиконкому, Балансоутримувач, третя особа), про: 1) розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить територіальній громаді міста Рівного від 26.11.2021 № 615-Б (далі - договір оренди від 26.11.2021, договір № 615-Б), укладеного між Управлінням комунальною власністю Рівненського міськвиконкому та ТОВ "Рамедас Україна"; 2) зобов`язання відповідача звільнити нежитлові приміщення харчоблоку загальною площею 100 м2, до складу яких входять: частина приміщення № 4 площею 3 м2, приміщення № 5 площею 81,4 м2, приміщення № 7 площею 5,7 м2, приміщення № 8 площею 6,9 м2, приміщення № 10 площею 1,5 м2 і приміщення № 12 площею 1,5 м2 (далі - спірні приміщення, об`єкт оренди, орендоване майно), що розміщені в межах першого поверху двоповерхової частини чотириповерхової будівлі за адресою: вул. Князя Острозького, 20, м. Рівне, шляхом виселення та передати Рівненському ліцею № 8 за актом приймання-передачі, посилаючись на положення статей 16, 611, 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 2, 16, 24 Закону України від 03.10.2019 № 157-ІХ "Про оренду державного та комунального майна", введеного в дію з 01.02.2020 (далі - Закон України № 157-ІХ), частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту", пункту 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 (далі - Порядок № 483).

2. Позовна заява обґрунтовується тим, що, починаючи з 29.01.2025, Товариство вчинило кілька дій, спрямованих на припинення використання об`єкта оренди за цільовим призначенням, визначеним у пункті 7.1.1 змінюваних умов договору оренди від 26.11.2021, а саме з метою надання послуг з організації харчування учнів закладу загальної середньої освіти, як наслідок, невикористання орендованого майна за цільовим призначенням і зумовлене цим нездійснення харчування учнів Ліцею протягом тривалого періоду є істотним порушенням договору № 615-Б і достатньою підставою для його дострокового розірвання згідно з частиною 2 статті 651 ЦК України.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 (суддя Пукас А. Ю.), постановленою на підставі частини 3 статті 30 та пункту 1 частини 1 статті 31 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позовну заяву з додатками (справа № 910/7394/25) передано до Господарського суду Рівненської області за виключною підсудністю - за місцезнаходженням нерухомого майна (вул. Князя Острозького, 20, м. Рівне).

4. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 30.09.2025 (суддя Церковна Н. Ф.), залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 (головуючий - Розізнана І. В., судді Павлюк І. Ю., Юрчук М. І.), у задоволенні позовних вимог відмовлено у зв`язку з їх необґрунтованістю, оскільки:

1) зважаючи на фіксацію у складеному представниками Управління та Ліцею акті обстеження нежитлового приміщення від 09.04.2025 № 768 факту проведення ремонтних робіт у спірних приміщеннях, що вочевидь свідчить про фізичну неможливість надання Орендарем у цих приміщеннях послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо навчальним закладом, позивачі належними та допустимими доказами не довели обставин використання Товариством орендованого майна не за цільовим призначенням (тобто за будь-яким іншим призначенням, не передбаченим договором), а саме шляхом нездійснення харчування учнів гімназії протягом тривалого періоду;

2) ані положення Закону України № 157-ІХ і Закону України "Про освіту", ані умови договору оренди від 26.11.2021 не передбачають такої підстави для розірвання (дострокового припинення) договору оренди на вимогу орендодавця, як невикористання майна за цільовим призначенням (тобто бездіяльність), на доведеності якої наполягають позивачі та яку (підставу) не можна ототожнювати із фактичним використанням майна не за цільовим призначенням (тобто діяльність із певним цільовим призначенням, яка виходить за межі визначеного договором цільового призначення);

3) матеріали справи не містять доказів на підтвердження вольової поведінки Товариства із намаганням використовувати орендоване майно за іншим цільовим призначенням чи щодо систематичної несплати ним орендної плати, а тому позивачі не довели вчинення Орендарем істотного порушення умов договору № 615-Б, яке (порушення) в розумінні частини 2 статті 651 ЦК України можна було би розцінити як підставу для дострокового розірвання договору оренди;

4) розірвання Ліцеєм і Товариством договорів про закупівлю послуг від 14.01.2025 № 1 і № 2 не є підставою для розірвання договору оренди від 26.11.2021, тим більше, що позивачі не надали до суду будь-яких доказів щодо порушення відповідачем зазначених договорів про закупівлю послуг, дію яких було достроково припинено за взаємною згодою їх сторін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись із рішенням місцевого господарського суду та постановою суду апеляційної інстанції, Управління комунальною власністю Рівненського міськвиконкому звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. На обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на неправильне застосування та порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, наголошуючи на тому, що на теперішній час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень частини 2 статті 651 ЦК України, абзацу 4 частини 6 статті 2 Закону України № 157-ІХ і частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту" в подібних правовідносинах (у контексті того, що невикористання орендованого майна за цільовим призначенням без мети надання послуг із організації харчування здобувачів освіти закладу освіти свідчить про порушення орендарем умов договору оренди, а отже, про використання орендованого майна всупереч меті, закріпленій в нормі частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту").

Узагальнений виклад позиції іншого учасника справи

7. ТОВ "Рамедас Україна" не скористалося правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

8. Рівненський ліцей № 8 та Управління освіти Рівненського міськвиконкому у відзивах на касаційну скаргу просять задовольнити її повністю з мотивів, у ній наведених.

Проте колегія суддів не вбачає підстав брати до уваги та враховувати доводи зазначених відзивів з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 295 ГПК України відзив на касаційну скаргу має містити, зокрема, обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги.

Згідно з частинами 1, 3 статті 297 ГПК України учасники справи мають право приєднатися до касаційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До касаційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки. До заяви про приєднання до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору та докази направлення заяви іншим учасникам справи.

Оскільки подані позивачем-2 і третьою особою відзиви не містять обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги та за своєю процесуальною суттю є приєднанням до касаційної скарги позивача-1 (Управління комунальною власністю Рівненського міськвиконкому), однак до відзивів не додано документів про сплату судового збору, а ГПК України не містить положень щодо надання строку на усунення недоліків стосовно приєднання до касаційної скарги, то подані відзиви залишаються без розгляду (схожі за змістом висновки щодо застосування положень статей 295, 297 ГПК України викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 916/875/20, від 09.05.2023 у справі № 910/158/22, від 11.04.2023 у справі № 924/793/21, від 25.01.2023 у справі № 903/933/21, від 23.01.2024 у справі № 908/174/20, від 11.06.2024 у справі № 917/1710/23, від 24.09.2024 у справі № 910/21998/21, від 22.04.2025 у справі № 910/18089/23, від 22.07.2025 у справі № 916/5307/23).

Розгляд справи Верховним Судом

9. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Управління комунальною власністю Рівненського міськвиконкому на рішення Господарського суду Рівненської області від 30.09.2025 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 у справі № 910/7394/25 та призначено розгляд цієї справи в судовому засіданні на 24.02.2026.

10. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.02.2026 розгляд касаційної скарги Управління комунальною власністю Рівненського міськвиконкому на рішення Господарського суду Рівненської області від 30.09.2025 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 у справі № 910/7394/25 відкладено на 17.03.2026.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

11. 03.11.2021 в електронній торговій системі (далі - ETC) проведено повторний електронний аукціон № LLE001-UA-427 (розміщений на вебсайті системи публічних закупівель "Прозорро") з передачі в оренду нерухомого майна Рівненської міської територіальної громади. З інформації, розміщеної в ETC, убачається, що на аукціон із передачі в оренду було виставлено спірні приміщення загальною площею 100 м2. В інформації про об`єкт оренди було зазначено також спосіб обмеження цільового призначення такого об`єкта - надання послуг з організації харчування учнів закладів загальної середньої освіти (пункт 9 додатку 3 до Порядку № 483 - "Заклади харчування, їдальні, буфети, кафе, які не здійснюють продаж товарів підакцизної групи").

Переможцем зазначеного аукціону стало Товариство.

12. 26.11.2021 між Управлінням комунальною власністю Рівненського міськвиконкому (Орендодавець), ТОВ "Рамедас Україна" (Орендар) і Управлінням освіти Рівненського міськвиконкому (Балансоутримувач) укладено договір № 615-Б, за умовами пунктів 3.1- 3.3, 4.1, 11.1 змінюваних умов якого Орендодавець та Балансоутримувач передали, а Орендар прийняв в оренду нежитлові приміщення харчоблоку загальною площею 100 м2, що розміщені в межах першого поверху двоповерхової частини чотириповерхової будівлі за адресою: вул. Князя Острозького, 20, м. Рівне. Договір укладено строком на 5 років з дати набрання чинності. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами.

13. Пунктом 7.1.1 змінюваних умов договору оренди від 26.11.2021 передбачено, що майно може бути використане Орендарем з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо установами або закладами, визначеними у пункті 29 Порядку № 483, і які є пов`язаними із забезпеченням або обслуговуванням діяльності такої установи або закладу. Розміщення закладу харчування, їдальні, буфету, кафе, яке не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

14. Згідно з пунктом 6.1 договору № 615-Б орендар зобов`язаний використовувати орендоване майно відповідно до призначення, визначеного у пункті 7.1 змінюваних умов цього договору.

15. Відповідно до пунктів 1.9, 1.12 статуту Рівненського ліцею № 8, затвердженого наказом Управління освіти Рівненського міськвиконкому від 27.06.2022 № 191-осн, заклад освіти є закладом середньої освіти та провадить освітню діяльність відповідно до ліцензії (ліцензій). Заклад освіти забезпечує здобуття початкової, базової та профільної середньої освіти. Одним із головних завдань закладу освіти є забезпечення виконання вимог державних стандартів загальної середньої освіти, забезпечення соціального захисту здобувачів освіти, сприяння встановленого рівного доступу до повноцінної освіти різних категорій учнів відповідно до їх індивідуальних нахилів, потреб, інтересів тощо.

16. Додатковим договором від 17.12.2024 до договору № 615-Б балансоутримувачем за цим договором визначено Рівненський ліцей № 8 (позивач-2).

17. 14.01.2025 між Рівненським ліцеєм № 8 (замовник) і ТОВ "Рамедас Україна" (виконавець) укладено договори про закупівлю послуг № 1 і № 2, за умовами пунктів 1.1, 2.9, 5.1, 5.3 яких виконавець зобов`язався надавати замовнику послуги з організації шкільного харчування здобувачів освіти пільгових категорій та учнів початкових класів у Ліцеї, а замовник зобов`язався прийняти ці послуги та оплатити їх. Виконавець забезпечує неухильне дотримання примірного чотиритижневого меню, приготування готових страв високої якості, у тому числі дотримання затверджених технологічних карт. Надання послуг повинно здійснюватися за адресою: вул. Князя Острозького, 20, м. Рівне, згідно зі сформованими та узгодженими заявками щодо кількості здобувачів освіти/дітей на харчування. Харчування здобувачів освіти/дітей, постачання продуктів харчування та інші процеси, пов`язані з організацією харчування, мають відбуватися тільки в робочі дні.

Пунктом 6.3.5 зазначених договорів передбачено, що виконавець зобов`язаний забезпечити приміщення, де буде здійснюватися безпосереднє харчування здобувачів освіти/дітей, належним кухонним інвентарем у достатній кількості, миючими засобами тощо, а власних працівників відповідним спецодягом відповідно до вимог законодавства.

18. 29.01.2025 між позивачем-2 і відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору про закупівлю послуг від 14.01.2025 № 1 та додаткову угоду № 1 до договору про закупівлю послуг від 14.01.2025 № 2, за умовами яких сторони дійшли взаємної згоди достроково припинити дію договорів про закупівлю послуг від 14.01.2025 № 1 і № 2 із 29.01.2025, але не раніше повної оплати замовником наданих виконавцем послуг під час дії договору.

19. Повну оплату наданих послуг за договором про закупівлю послуг № 1 Ліцей здійснив 31.01.2025, а оплату за договором про закупівлю послуг № 2 - 05.02.2025, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями платіжних інструкцій.

20. 04.02.2025 Рівненський ліцей № 8 надіслав Товариству претензію-вимогу № 29 про усунення порушення нецільового використання орендованого майна, визначеного в пункті 7.1 змінюваних умов договору № 615-Б, у строк 20 робочих днів з дати надіслання такого листа.

Проте відповіді на вказану претензію позивач-2 не отримав.

21. 09.04.2025 представниками Управління та Ліцею у присутності юрисконсульта ТОВ "Рамедас Україна" складено акт обстеження нежитлового приміщення від 09.04.2025 № 768, яким зафіксовано, що станом на дату обстеження орендовані приміщення Товариством не використовуються, харчування дітей відповідачем не здійснюється, у приміщенні проводяться ремонтні роботи.

Директором Ліцею в цьому акті засвідчено, що Орендар не організовує харчування учнів закладу із 14.01.2025.

Позиція Верховного Суду

22. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши в межах вимог касаційної скарги наведені в ній доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

23. В основу оскаржуваних рішення та постанови покладено висновок місцевого та апеляційного господарських судів про недоведеність позивачами належними та допустимими доказами обставин використання Товариством орендованого майна не за цільовим призначенням (тобто за будь-яким іншим призначенням, не передбаченим договором), а саме шляхом нездійснення харчування учнів Ліцею протягом тривалого періоду, що зумовлює відсутність передбачених частиною 2 статті 651 ЦК України, Законом України № 157-ІХ і Законом України "Про освіту" підстав для дострокового розірвання договору оренди від 26.11.2021.

24. Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову з огляду на таке.

25. При вирішенні спору судами попередніх інстанцій встановлено та скаржником не спростовано недоведеність позивачами належними, допустимими та достовірними доказами обставин використання Товариством орендованого майна не за цільовим призначенням (тобто за будь-яким іншим призначенням, не передбаченим договором оренди від 26.11.2021), а саме шляхом нездійснення харчування учнів Ліцею протягом тривалого періоду, та зумовлену цим відсутність передбачених законом підстав для дострокового розірвання договору № 615-Б, оскільки:

1) у складеному представниками Управління та Ліцею акті обстеження нежитлового приміщення від 09.04.2025 № 768 зафіксовано факт проведення ремонтних робіт у спірних приміщеннях, що вочевидь свідчить про фізичну неможливість надання Орендарем у цих приміщеннях послуг харчування учнів Ліцею в період проведення відповідних робіт;

2) ані положення Закону України № 157-ІХ і Закону України "Про освіту", ані умови договору оренди від 26.11.2021 не передбачають такої підстави для розірвання (дострокового припинення) договору оренди на вимогу орендодавця, як невикористання майна за цільовим призначенням (тобто бездіяльність), на доведеності якої наполягають позивачі та яку (підставу) не можна ототожнювати із фактичним використанням майна не за цільовим призначенням (тобто діяльність із певним цільовим призначенням, яка виходить за межі визначеного договором цільового призначення);

3) матеріали справи не містять доказів на підтвердження вольової поведінки Товариства із намаганням використовувати орендоване майно за будь-яким іншим цільовим призначенням чи щодо систематичної несплати ним орендної плати, а тому позивачі не довели вчинення Орендарем істотного порушення умов договору № 615-Б, яке (порушення) в розумінні частини 2 статті 651 ЦК України можна було би розцінити як підставу для дострокового розірвання договору оренди;

4) розірвання Ліцеєм і Товариством договорів про закупівлю послуг від 14.01.2025 № 1 і № 2 не є підставою для розірвання договору оренди від 26.11.2021, тим більше, що позивачі не надали до суду будь-яких доказів щодо порушення відповідачем зазначених договорів про закупівлю послуг, дію яких було достроково припинено за взаємною згодою їх сторін.

26. Таким чином, наведеним вище повністю спростовуються посилання скаржника на те, що невикористання Товариством орендованого майна за цільовим призначенням без мети надання послуг із організації харчування здобувачів освіти в Ліцеї свідчить про порушення Орендарем умов договору оренди від 26.11.2021, а отже, про використання орендованого майна всупереч меті, закріпленій в нормі частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту".

27. Позивач-1 у поданій касаційній скарзі посилається на наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, а саме якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

28. Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про необхідність формування Верховним Судом висновку щодо питання комплексного застосування положень частини 2 статті 651 ЦК України, абзацу 4 частини 6 статті 2 Закону України № 157-ІХ і частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту" в подібних правовідносинах (у контексті того, що невикористання орендованого майна за цільовим призначенням без мети надання послуг із організації харчування здобувачів освіти закладу освіти свідчить про порушення орендарем умов договору оренди, а отже, про використання орендованого майна всупереч меті, закріпленій в нормі частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту") з огляду на таке.

29. Тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

30. Зі змісту пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України вбачається, що зазначена норма спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питання застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин і підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

31. У пункті 133 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц викладено такий висновок щодо застосування норми пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України:

"У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму матеріального чи процесуального права суди попередніх інстанцій застосували неправильно, а також обґрунтувати необхідність застосування такої правової норми для вирішення спору, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися".

Схожий за змістом правовий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 910/800/19 та від 13.04.2021 у справі № 910/17693/19 (пункт 25).

32. Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України скаржник повинен обґрунтувати, в чому саме полягає неправильне застосування норми матеріального права чи порушення норми процесуального права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду (у чому саме полягає помилка судів попередніх інстанцій при застосуванні відповідних норм права та як саме ці норми права судами були застосовано неправильно). При цьому формування правового висновку не може ставитися в пряму залежність від обставин конкретної справи та зібраних у ній доказів і здійснюватися поза визначеними ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.

33. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2020 № 5-р(II)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): "закон пізніший має перевагу над давнішим" (lex posterior derogat priori); "закон спеціальний має перевагу над загальним" (lex specialis derogat generali); "закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим" (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

34. Частиною 1 статті 2 Закону України № 157-ІХ передбачено, що законодавство України про оренду державного та комунального майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим, складається з цього Закону, інших законодавчих актів.

35. Згідно з частиною 2 статті 24 Закону України № 157-ІХ договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

36. Верховний Суд у постановах від 07.03.2023 у справі № 926/4092/21 (предмет позову - розірвання договору оренди комунального майна та звільнення нежитлового приміщення) і від 29.05.2024 у справі № 910/5508/23 (предмет позову - розірвання договору оренди державного майна та виселення орендаря), тобто зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, виснував про те, що, оскільки в силу вимог частини 2 статті 9 ЦК України та частини 1 статті 2 Закону України № 157-ІХ у спірних правовідносинах у співвідношенні із загальним законом (частина 2 стаття 651) спеціальним законом є Закон України № 157-ІХ, то частина 2 статті 24 цього Закону підлягає пріоритетному застосуванню до спірних правовідносин дострокового припинення (розірвання) договору оренди державного та комунального майна.

У зв`язку з набранням чинності Законом України № 157-ІХ задовго до пред`явлення позову в цій справі (05.06.2025) питання щодо розірвання договірних орендних відносин має вирішуватися із застосуванням цього Закону, який є спеціальним нормативним актом у сфері регулювання правовідносин оренди державного та комунального майна, та, як наслідок, Управління має право вимагати розірвання договору оренди від 26.11.2021 лише з підстав, передбачених цим Законом або самим договором оренди.

37. Зважаючи на те, що ані стаття 24 Закону України № 157-ІХ чи норми Закону України "Про освіту", ані умови договору оренди від 26.11.2021 не містять таких підстав для дострокового припинення договору оренди, як невикористання майна за цільовим призначенням, визначеним договором оренди (тобто пасивна поведінка Орендаря, зумовлена проведенням в орендованих приміщеннях ремонтних робіт), висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову Управління з цих мотивів є правильним.

38. Аналізуючи в сукупності зазначені скаржником норми цивільного законодавства, які, на відміну від положень частини 2 статті 24 Закону України № 157-ІХ, взагалі не регулюють спірних правовідносин дострокового припинення (розірвання) договору оренди комунального майна, та враховуючи зазначений вище правовий висновок Верховного Суду, колегія суддів наголошує на тому, що всупереч вимогам пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України скаржник належним чином не обґрунтував необхідності застосування норм частини 2 статті 651 ЦК України, абзацу 4 частини 6 статті 2 Закону України № 157-ІХ і частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту" для вирішення цього спору, в чому саме полягає помилка судів попередніх інстанцій при застосуванні зазначених норм права, та як, на думку скаржника, відповідні норми власне мають застосовуватися.

39. Зважаючи на достовірне встановлення судами попередніх інстанцій та неспростування позивачем недоведеності використання Товариством орендованого майна не за цільовим призначенням, наведене вище виключає необхідність формування Верховним Судом висновку щодо комплексного застосування положень частини 2 статті 651 ЦК України, абзацу 4 частини 6 статті 2 Закону України № 157-ІХ і частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту" як таких, що не регулюють спірні правовідносини, пов`язані з розірванням договору оренди приміщень об`єкта освіти, що належать до комунальної власності.

40. Водночас колегія суддів не бере до уваги передчасні доводи скаржника про порушення Орендарем положень частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту" під час дії договору оренди від 26.11.2021, позаяк установлення зазначеного порушення в судовому порядку може бути підставою для визнання недійсним відповідного правочину з моменту його вчинення, але аж ніяк не для його розірвання з дня набрання відповідним судовим рішенням законної сили, що підтверджується усталеною правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 906/1551/20, від 08.11.2022 у справі № 917/1090/21, від 17.01.2023 у справі № 902/51/21, від 10.01.2024 у справі № 924/391/23, від 14.02.2024 у справі № 910/14998/22, від 16.04.2024 у справі № 922/3883/23, від 25.06.2024 у справі № 923/1292/21, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23, від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 12.03.2025 у справі № 903/492/24, від 28.01.2026 у справі № 906/1105/22.

41. При цьому саме при вирішенні відповідної категорії господарських спорів (визнання недійсними договорів оренди нерухомого майна об`єктів освіти, що належать до державної та комунальної власності) досліджувалося питання щодо пріоритетного застосування імперативної норми частини 4 статті 80 Закону України "Про освіту" у відносинах оренди рухомого та нерухомого майна, що належить закладам загальної середньої освіти (див. постанову Верховного Суду від 14.02.2024 у справі № 910/14998/22), що зовсім не означає її суперечливості з нормою частини 2 статті 24 Закону України № 157-ІХ як такої, що регулює інші правовідносини - щодо дострокового припинення (розірвання) договору оренди державного та комунального майна.

42. Крім того, позивач-1 у поданій касаційній скарзі належним чином не обґрунтував і не довів, яким чином висновок Верховного Суду щодо застосування зазначених вище норм матеріального права може спростувати висновок судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову.

43. Колегія суддів зауважує, що оскільки умовами договору оренди та чинним законодавством передбачено, що орендодавець має право достроково розірвати договір, якщо орендар користується майном всупереч цільовому призначенню, то в цьому випадку відсутня необхідність встановлення істотності порушення умов договору оренди.

Разом із тим наявне передчасне посилання апеляційного суду на загальну норму частини 2 статті 651 ЦК України (в контексті недоведеності істотності порушення умов договору оренди) не призвело до ухвалення незаконної неправильної по суті постанови, а згідно з частиною 2 статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (схожий за змістом висновок викладено в пункті 5.32 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2021 у справі № 914/2617/20).

44. Таким чином, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень із зазначеної підстави (схожий висновок про відсутність у Верховного Суду підстав для формування висновку щодо питання застосування наведеної скаржником норми права викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 916/1852/20, від 11.01.2022 у справі № 924/1263/19, від 05.07.2022 у справі № 904/7077/20, від 15.11.2022 у справі № 916/596/21, від 28.02.2023 у справі № 910/13661/21, від 23.05.2023 у справі № 910/10442/21, від 07.11.2023 у справі № 910/3733/23, від 23.01.2024 у справі № 904/1270/22, від 14.05.2024 у справі № 904/2130/23, від 08.10.2024 у справі № 912/2326/23, від 12.11.2024 у справі № 922/5494/23, від 25.02.2025 у справі № 916/5340/23, від 30.09.2025 у справі № 910/19501/23).

45. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши зібрані в справі докази в їх сукупності, дійшли правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на недоведеність використання Товариством орендованого майна не за цільовим призначенням, визначеним договором оренди, що виключає підстави для його дострокового розірвання на вимогу Орендодавця.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

46. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

47. Отже, зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, а інші доводи скаржника не спростовують висновку судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову.

48. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли правильного висновку про необґрунтованість позову, як наслідок, оскаржувані рішення та постанову ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

49. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

50. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

51. Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів вважає, що викладені у касаційній скарзі доводи позивача-1 не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновку судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову, в зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Розподіл судових витрат

52. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 30.09.2025 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 у справі № 910/7394/25 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай