ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"31" березня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/1155/25(918/1056/25)

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В.Г., при секретарі судового засідання Гупалюк О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурсенергостандарт"

до відповідача Дочірнього підприємства "Авіком Рівне"

про стягнення в сумі 525 763 грн. 19 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресурсенергостандарт" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" (далі - відповідач) про стягнення 525 763 грн. 19 коп. заборгованості з яких: 3% річних 104 674 грн. 22 коп., інфляційні втрати 421 088 грн. 97 коп.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурсенергостандарт" та Дочірнім підприємством "Авіком Рівне" укладено договір купвлі-продажу нафтопродуктів № б/н від 21 січня 2025 року, відповідно до умов якого сторони домовилися про купвілю-продаж нафтопродуктів та інших товарів. Позивач зазначає, що останнім належним чином виконано свої договірні зобов`язання щодо поставки товарів відповідачу. Відповідач у свою чергу свої зобов`язання по оплаті за поставлений товар виконав повністю, однак з порушення строків оплати.

Зважаючи на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 3% річних 104 674 грн. 22 коп. інфляційні втрати 421 088 грн. 97 коп. за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк відзиву та пояснень на позов не подав, позиція з приводу наявного спору суду невідома.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні на 17 грудня 2025 року (суддя Селівон А.О.).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17 грудня 2025 року відкладено підготовче засідання на 21 січня 2026 року (суддя Селівон А.О.)..

Розпорядженням керівника апарату суду № 03-04/127/2025 від 29 грудня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/1056/25.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2025 року справу № 918/1056/25 розподілено судді Марач В.В.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30 грудня 2025 року справу № 918/1056/25 прийнято до свого провадження суддею Марач В.В.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21 січня 2026 року матеріали справи № 918/1056/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурсенергостандарт" до Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" про стягнення 525 763 грн. 19 коп. передано до Господарського суду Рівненської області у провадженні якого перебуває справа № 918/1155/25 за заявою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до боржника Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" про визнання банкрутом для розгляду спору в межах справи про банкрутство.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03 лютого 2026 року справу № 918/1155/25 (918/1056/25) розподілено судді Торчинюку В.Г.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 05 лютого 2026 року прийнято справу № 918/1155/25 (918/1056/25) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурсенергостандарт" до відповідача Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" про стягнення в сумі 525 763 грн. 19 коп. до розгляду та повторно призначено розгляд справи у підготовчому засіданні на 10 березня 2026 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10 березня 2026 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/1155/25 (918/1056/25) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурсенергостандарт" до відповідача Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" про стягнення в сумі 525 763 грн. 19 коп. та призначено розгляд справи № 918/1155/25 (918/1056/25) до судового розгляду по суті на 31 березня 2026 року.

27 березня 2026 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшла заява, в якій останній просить суд розглянути справу без його участі за наявними матеріалами справи.

В судове засідання 31 березня 2026 року учасники процесу не з`явилися, хоча про час, місце та дату проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

21 січня 2025 року між Дочірнім підприємством "Авіком Рівне" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурсенергостандарт" (далі - продавець) укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів (далі - договір).

Відповідно до умов договору, сторони домовились про довгострокову співпрацю щодо купівлі-продажу нафтопродуктів та інших товарів в залежності від потреб покупця (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. розділу 1 договору продавець передає покупцю у власність нафтопродукти, а покупець зобов`язується розрахуватися за отримані товари.

Відповідно до п. 2.1. розділу 2 договору купівля-продаж товару відбувається окремими партіями, асортимент, ціна та кількість яких визначається в накладних, які є невід`ємною частиною договору.

Враховуючи п. 2.3. розділу 2 договору факт прийому-передачі товару оформляється шляхом підписання відповідної накладної на товар.

Згідно п. 3.2.1. розділу 3 договору покупець сплачує продавцю суму, яка включає вартість партії товару згідно накладної, а у випадку відстрочки платежу - відсотки за право користування товарним кредитом, кошти проведеної до оцінки партії товару, а також відшкодування понесених продавцем витрат у розмірі рівня інфляції.

Пунктом 3.2.2. розділу 3 договору покупець зобов`язується оплатити кожну партію товару, шляхом перерахування на поточний рахунок продавця вартість товару у строк 5 робочих днів з дати поставки товару згідно накладної. Оплата, отримана продавцем протягом зазначеного терміну, вважається своєчасною. При здійсненні своєчасної оплати поставленої партії товару відсотки за право користування товарним кредитом не стягуються.

Відповідно до умов п. 3.2.3. розділу 3 договору при здійсненні оплати партії товару після закінчення строку, визначеного у п. 3.2.2. договору така оплата вважається відстроченою. При відстроченні оплати з покупця стягуються відсотки за право користування товарним кредитом за перших 30 календарних днів такого відстрочення у розмірі 1 % несплаченої суми за кожний день відстрочення, а після 30- го дня у розмірі 2 % несплаченої суми за кожний день відстрочення погашення суми заборгованості за цим Договором.

Згідно п. 3.2.4. розділу 3 договору сторони домовилися, що при нарахуванні відсотків за користування товарним кредитом до відсоткової ставки по товарному кредиту буде додаватись відсоток інфляції за період нарахування для відшкодування понесених Продавцем втрат.

Пунктом 3.2.5. розділу 3 договору відсотки за право користування товарним кредитом нараховуються після повної сплати покупцем вартості партії товару згідно накладної та сплачуються продавцю протягом 3-х календарних днів.

Враховуючи умови договору, а саме п. 3.2.7. розділу 3, покупець проводить оплату за одержану партію товару згідно накладних.

Договір підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов Договору поставки позивачем поставлено Відповідачу товар, а саме: 21 січня 2025 року бензин автомобільний А-95-Євро5-Е0 в кількості 10 140 л, вартістю 472 321 грн.. 20 коп., що підтверджується видатковою накладною від 21 січня 2025 року № 32, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 00-РС000032 від 21 січня 2025 року, заявкою на відвантаження автомобільним транспортом ДП "Авіком Рівне" від 21 січня 2025 року; 28 січня 2025 року паливо дизельне ДП-3-Євро5-В0 в кількості 30 000 л, вартістю 1 410 000 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 28 січня 2025 року № 50, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 00-РС000050 від 28 січня 2025 року, заявкою ДП "Авіком Рівне" від 27 січня 2025 року; 28 січня 2025 року паливо дизельне ДП-3-Євро5-В0 в кількості 28 490 л, вартістю 1 339 030 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 28 січня 2025 року № 52, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 00-РС000052 від 28 січня 2025 року, заявкою ДП "Авіком Рівне" від 28 січня 2025 року; 28 січня 2025 року паливо дизельне ДП-3-Євро5-В0 в кількості 29 975 л, вартістю 1 408 825 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 28 січня 2025 року № 53, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 00-РС000053 від 28 січня 2025 року, заявкою ДП "Авіком Рівне"; 29 січня 2025 року паливо дизельне ДП-3-Євро5-В0 в кількості 28 490 л, вартістю 1 339 030 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 29 січня 2025 року № 60, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 00-РС000060 від 29 січня 2025 року, заявкою ДП "Авіком Рівне" від 29 січня 2025 року; 29 січня 2025 року паливо дизельне ДП-3-Євро5-В0 в кількості 29 240 л, вартістю 1 374 280 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 29 січня 2025 року № 61, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 00-РС000061 від 29 січня 2025 року, заявкою ДП "Авіком Рівне"; 30 січня 2025 року паливо дизельне ДП-3-Євро5-В0 в кількості 30 000 л, вартістю 1 410 000 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 30 січня 2025 року № 69, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 00-РС000069 від 30 січня 2025 року, заявкою ДП "Авіком Рівне" від 30 січня 2025 року; 30 січня 2025 року паливо дизельне ДП-3-Євро5-В0 в кількості 30 000 л, вартістю 1 410 000 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 30 січня 2025 року № 70, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 00-РС000070 від 30 січня 2025 року, заявкою ДП "Авіком Рівне" від 30 січня 2025 року; 30 січня 2025 року паливо дизельне ДП-3-Євро5-В0 в кількості 36 580 л, вартістю 1 719 260 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною від 30 січня 2025 року № 71, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 00-РС000071 від 30 січня 2025 року, заявкою ДП "Авіком Рівне" від 30 січня 2025 року.

Отже, з урахуванням положень укладеного договору поставки у відповідача виник обов`язок оплатити поставлений товар у розмірі 11 882 746 грн. 20 коп., який останній виконав з порушенням та проводив оплату за поставлений товар не у строки визначені у договорі.

Надалі між Дочірнім підприємством "Авіком Рівне" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурсенергостандарт" укладено договори про зарахування зустрічних (однорідних) вимог, а саме: від 09 травня 2025 року, залишкова заборгованість Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурсенергостандарт" становила 5 304 027 грн. 00 коп.; від 30 червня 2025 року, залишкова заборгованість Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурсенергостандарт" становила 1 445 855 грн. 00 коп.; від 13 серпня 2025 року, залишкова заборгованість Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурсенергостандарт" становила 43 415 грн. 00 коп.

19 серпня 2025 року відповідачем оплачено поставлений товар повністю.

Судом встановлено, на момент розгляду справи відповідач виконав зобов`язання за договором перед позивачем щодо оплати за товар на суму 11 882 746 грн. 20 коп., з порушенням строків оплати визначених у договорі.

Враховуючи, що відповідач припустився прострочення поставки продукції відповідно до договору, позивач відповідно до ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з останнього 3% річних у розмірі 104 674 грн. 22 коп. та суму інфляційних втрат у розмірі 421 088 грн. 97 коп.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до встановлених обставини вбачається, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються купівлі та поставки товарів. Спірний характер правовідносин базується на тому, що позивач вважає порушеними свої права в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору купівлі-продажу (поставки).

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Як вбачається з аналізу статей 612, 625 ЦК України, право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Нарахування інфляційних втрат за наступний період здійснюється з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця, оскільки інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання (відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/190/18 від 04 червня 2019 року та у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у справі № 905/600/18 від 05 липня 2019 року).

На підставі наданих позивачем доказів судом встановлено, а саме: факт виникнення між сторонами договірних відносин по поставці купівлі-продажу товару; факт поставки позивачем та передачі у власність відповідача поставлених товарів; факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань по оплаті за договором поставки товару.

Отже, судом встановлено, що відповідач виконав умови договору щодо оплати за поставлений товар, однак оплатив поставлену продукцію з порушенням встановлених строків.

Доказів протилежного відповідачем не наведено.

Суд здійснивши власний розрахунок за допомогою системи комплексного інформаційного забезпечення LIGA 360 встановив, що позивачем вірно нараховано суму 3% річних та інфляційних втрат.

Отже, зважаючи на викладене, до стягнення з відповідача підлягає наступна відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а саме 104 674 грн. 22 коп. 3% річних та 421 088 грн. 97 коп. інфляційних втрат.

З правовою позицією позивача, суд погоджується.

Оцінка аргументам відповідача не надавалась, оскільки відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи суд констатує, що невиконання відповідачем зобов`язання в укладеному з позивачем правочині порушило інтереси останнього, які полягають у несвоєчасному отриманні оплати за поставлений товар та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення з відповідача відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, а саме 3 % річних та інфляційних втрат.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, тому, позов слід задоволити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 7 886 грн. 45 коп.

У зв`язку із задоволенням позову, та враховуючи, що в результаті неправильних дій відповідача, який не сплатив відповідачу обумовлені договором кошти у встановлений строк, що призвело до необхідності позивачу звертатись до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 7 886 грн. 45 коп. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Авіком Рівне" (33009, м. Рівне, вул. провулок Робітничий, 5, код. 30559953) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурсенергостандарт" (33020, м. Рівне, вул. Соборна, 370, код. 45616446) грошові кошти у розмірі 525 763 (п`ятсот двадцять п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 19 коп., з яких 104 674 (сто чотири тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 22 коп. 3% річних, 421 088 (чотириста двадцять одна тисяча вісімдесят вісім) грн. 97 коп. інфляційних втрат та 7 886 (сім тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 45 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Позивач (Стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "Ресурсенергостандарт" (33020, м. Рівне, вул. Соборна, 370, код. 45616446).

Відповідач (Боржник): Дочірнє підприємство "Авіком Рівне" (33009, м. Рівне, вул. провулок Робітничий, 5, код. 30559953).

Повний текст рішення складено та підписано 02 квітня 2026 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Вадим Торчинюк