ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/980/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючої), Власова Ю.Л., Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.,

за участю представників:

позивачів - ОСОБА_1 - Мартиненко А.В., адвокат (ордер АА №1666966 від 25.02.2026),

Товариства з обмеженою відповідальністю "Югфуд" - Мартиненко А.В., адвокат (ордер АА №1666967 від 25.02.2026)

відповідача - Антимонопольного комітету України - Пащенко М.В. (самопредставництво),

третьої особи - Приватного Підприємства "Дольче-Віта" - Притула В.І., адвокат (довіреність від 05.01.2026 б/н),

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційні скарги Антимонопольного комітету України та Приватного Підприємства "Дольче-Віта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 (суддя Підченко Ю.О.),

постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 (колегія суддів: Буравльова С.І. - головуючий, Шапран В.В., Андрієнко В.В.) та

додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025

у справі №910/980/25

за позовом ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Югфуд" (далі - ТОВ "Югфуд")

до Антимонопольного комітету України (далі - АМК; Комітет),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне Підприємство "Дольче-Віта" (далі - ПП "Дольче-Віта")

про скасування розпорядження АМК та зобов`язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 та ТОВ "Югфуд" звернулися до Господарського суду м. Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про:

- скасування розпорядження першого заступника Голови АМК від 15.11.2024 № 02/324-р "Про відмову ОСОБА_1 та ТОВ "Югфуд" у розгляді заяви про захист від недобросовісної конкуренції" (далі - Розпорядження АМК);

- зобов`язання АМК розглянути заяву ОСОБА_1 та ТОВ "Югфуд" про захист від недобросовісної конкуренції від 26.06.2024 у відповідності до вимог антиконкурентного законодавства.

Вимоги позивачів обґрунтовані тим, що відповідачем під час прийняття оспорюваного розпорядження не дотримано вимог щодо всебічності та повноти розгляду антимонопольної справи, оскільки останнім не було здійснено повне дослідження усіх обставин справи щодо наявності у діях ПП "Дольче-Віта" ознак неправомірного використання позначення "Ролліні", а також, АМК не було здійснено будь-якого порівняльного аналізу зовнішньої форми виробів, які виготовляються Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Левада" (далі - ТОВ "Торговий дім "Левада") та ТОВ "Югфуд".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Господарським судом міста Києва рішенням від 10.07.2025, залишеним без змін Північним апеляційним господарським судом постановою від 09.12.2025, у справі №910/980/25 позов задоволено:

- скасовано Розпорядження АМК про відмову у розгляді заяви про захист від недобросовісної конкуренції".

- зобов`язано АМК розглянути заяву ОСОБА_1 та ТОВ "Югфуд" про захист від недобросовісної конкуренції 26.06.2024 № б/н у відповідності до вимог антиконкурентного законодавства.

Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, зробив висновок про те, що Комітетом під час прийняття Розпорядження АМК не дотримано вимог щодо всебічності та повноти з`ясування обставин, які мають значення для справи та не доведено обставини які мають значення для справи і які визнано встановленими, адже АМК:

- не було здійснено повне дослідження усіх обставин справи щодо наявності у діях ПП "Дольче-Віта" ознак неправомірного використання позначення "РОЛЛІНІ";

- не було належним чином досліджено обставини щодо неправомірного використання ТОВ "Торговий дім "Левада" позначення "РОЛЛІНІ";

- не було належним чином досліджено обставини щодо неправомірного використання ТОВ "Торговий дім "Левада" зовнішньої форми борошняного кулінарного виробу.

Північним апеляційним господарським судом додатковою постановою від 25.12.2025 заяву ТОВ "Югфуд" про ухвалення додаткової постанови задоволено частково; стягнуто з АМК на користь ТОВ "Югфуд" 8600,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції; в іншій частині заяву ТОВ "Югфуд" залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

АМК звернувся з касаційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 10.07.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 у справі №910/980/25 скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_1 та ТОВ "Югфуд" відмовити повністю. Також АМК просить скасувати додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025.

ПП "Дольче Віта" також звернулось з касаційною скаргою в якому просило рішення господарського суду міста Києва від 10.07.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 у справі №910/980/25 скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_1 та ТОВ "Югфуд" відмовити повністю.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, АМК посилається на пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та зазначає про:

- відсутність висновків Верховного Суду при застосуванні статей 4, 6 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", пункту 1, 6 розділу V Порядку розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (далі - Порядок).

- відсутність висновків Верховного Суду при застосуванні статті 627 Цивільного Кодексу України та статті 20 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" у частині визначення меж відповідальності виробника за подальше використання (брендинг) товару тим, хто його реалізує;

- відсутність висновків Верховного Суду при застосуванні статей 2, 20 Господарського процесуального кодексу України, статей 4, 20, 28 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", частини другої статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" - пункту 1, 6 розділу VI Порядку стосовно того, що до АМК із заявою про вчинення порушення можуть звернутися виключно особи права яких вже порушені (а не майбутнє їх порушення) і які можуть підтвердити, що дії чи бездіяльність відповідача, визначені законами як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, мали або мають безпосередній та негативний вплив на їхні права та/або діяльність;

- відсутність висновків Верховного Суду при застосуванні статей 420, 492, 495, 1108, частини першої статті 1109 Цивільного кодексу України, частин 2, 5, 8, статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" - встановлення першості використання позначення, за відсутності використання такого позначення не має сенсу, оскільки відсутній об`єкт порівняння.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, АМК посилається також на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України та зазначає про:

- неврахування висновків Верховного Суду у постановах від 14.03.2024 у справі №922/1225/23, від 16.12.2025 у справі №910/11665/24, від 03.11.2022 у справі №910/10256/21 щодо застосування положень статей 36, 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статей 7, 16 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", пункту 6 розділу VI Порядку щодо дискреційних повноважень АМК;

- неврахування висновків Верховного Суду у постановах від 16.12.2025 у справі №910/11665/24, від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, від 11.06.2019 у справі №907/162/17 та від 07.06.2022 у справі №910/3603/21 щодо застосування статей 124-130 ГПК України в частині визначення суми відшкодування виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, ПП "Дольче-Віта" посилається також на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України та зазначає про:

- неврахування висновків Верховного Суду у постанові від 30.03.2023 у справі №905/2307/21 (905/496/22) щодо дослідження доказів у справі та порушення принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості;

- неврахування висновків Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц щодо застосування принципу змагальності та повноти дослідження обставин справи;

- неврахування висновків Верховного Суду у постанові від 29.05.2019 у справі №910/8180/17 відповідно до якого саме лише укладання договорів (у тому числі ліцензійних) щодо розпорядження майновими правами на знак для товарів і послуг не може вважатися використанням даного знака;

- неврахування висновків Верховного Суду у постанові від 11.06.2020 у справі №922/1966/18 відповідно до яких комерційне позначення (інше позначення) є окремим об`єктом прав інтелектуальної власності нарівні із знаками для товарів та послуг та, відповідно самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, який не можна в повному обсязі ототожнити із позначенням, зареєстрованим як знак для товарів і послуг;

- неврахування висновків Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 відповідно до яких саме лише укладення договорів (у тому числі ліцензійних) щодо розпорядження майновими правами на знак для товарів і послуг не може вважатися використанням даного знака;

- неврахування висновків Верховного Суду у постанові від 23.01.2025 у справі №910/380/24 відповідно до яких штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим і суперечить принципу процесуальної економії;

- неврахування висновків Верховного Суду у постанові від 28.07.2022 у справі №910/11304/21 відповідно до яких відсутність доказів стосовно хоча б однієї складових ознак правопорушення, унеможливлює застосування статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" до тих правовідносин, які виникають у зв`язку з використанням будь-якого позначення;

- неврахування висновків Верховного Суду у постанові від 14.03.2024 у справі № 922/1225/23 щодо дискреційних повноважень АМК;

- неврахування висновків Верховного Суду у постанові від 03.11.2022 у справі №910/10256/21 щодо неефективності способу захисту, оскільки заявлена позовна вимога спрямована на те, щоб примусити суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту (у цьому випадку, поза стадією перевірки органом АМК заяви на відповідність вимогам, установленим у пункті 47 Правил розгляду заяв і справ, перейти до стадії розгляду заяви), що не допускається з урахуванням дискреційних повноважень органу Антимонопольного комітету України.

Доводи інших учасників справи

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційні скарги АМК та ПП "Дольче-Віта" в яких він зазначає про необґрунтованість поданих касаційних скарг, і просить відмовити у їх задоволенні, а судові рішення у справі залишити в силі. Зокрема скаржник наголошує на неповному з`ясуванні АМК обставин, які мають значення для справи. До відзиву ОСОБА_1 додано попередній розрахунок витрат на правничу допомогу.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, таке.

ТОВ "Югфуд" є виробником заморожених напівфабрикатів борошняних кулінарних виробів.

ТОВ "Югфуд" введено в асортимент виробництва продукцію під найменуванням "Ролліні" та розроблено Технічні умови їх виробництва, в яких було б визначено рецептуру виготовлення борошняних виробів.

Позивачі стверджують, що з листопада 2017 року ТОВ "Югфуд" почало укладати договори поставки з низкою як мережевих магазинів, так і з магазинами роздрібної торгівлі, предметом яких, серед іншого, було і постачання напівфабрикатів борошняних кулінарних виробів під найменуванням "Ролліні".

У зв`язку з тим, що борошняні вироби під позначенням "Ролліні" набули широкої впізнаваності серед споживачів на ринку напівфабрикатів борошняних кулінарних виробів України та з метою надання зовнішній формі виробу, який виготовляється та реалізовується Товариством з обмеженою відповідальністю "Югфуд" під позначенням "Ролліні", правової охорони, ОСОБА_1 подано заявку на реєстрацію торговельної марки у формі словесного позначення "Ролліні" та заявку на реєстрацію промислового зразку, на підставі яких останньому було видано:

- свідоцтво України на знаки для товарів та послуг "Ролліні" № 253211 від 25.01.2019 із присвоєнням класу 30 МКТП та свідоцтво України на торговельну марку "Ролліні" № 287628 від 10.12.2020 із присвоєнням класів 35, 43 МКТП;

- свідоцтво України на торговельну марку "Ролліні" № 330326 від 22.03.2023 із присвоєнням класів 30, 35, 43 МКТП;

- свідоцтво України на промисловий зразок від 19.07.2023 № 45697 "4-1 напівфабрикат борошняного кулінарного виробу" із присвоєнням класу 01-01 МКПЗ.

Між ОСОБА_1 та ТОВ "Югфуд" 02.01.2021 укладено ліцензійний договір № 1-Л, за умовами якого ТОВ "Югфуд" надано виключне право на використання торговельної марки у формі словесного позначення "Ролліні" при здійсненні ним своєї господарської діяльності у сфері виробництва та реалізації напівфабрикатів борошняних виробів.

Також 01.08.2023 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Югфуд" було укладено ліцензійний договір № 3-Л, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Югфуд" набуло виключне право на використання зовнішньої форми виробу, закріпленого патентом на промисловий зразок № 45697 від 19.07.2023 р.

У березні 2024 року, шляхом здійснення моніторингу інтернет-ресурсів та асортименту напівфабрикатів борошняних кулінарних виробів у магазинах, було помічено продаж борошняних виробів із використанням позначення "Ролліні" та із використанням зовнішнього вигляду виробу, ідентичного до встановленої патентом на промисловий зразок № 45697 від 19.07.2023 форми та аналогічних до тих, які виготовляються та реалізовуються ТОВ "Югфуд".

В подальшому, позивачами було здійснено контрольну закупку даних виробів та було виявлено, що вони виготовляються Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Левада" під торговельною маркою "Левада", право інтелектуальної власності на яку належить Приватному підприємству "Дольче-Віта".

Також під час перевірки використання ПП "Дольче-Віта" позначення та зовнішнього вигляду виробу "Ролліні" позивачами було встановлено подачу Приватним підприємством "Дольче-Віта" заявок на реєстрацію торговельної марки у формі словесних позначень, зокрема:

- заявка № 202405390 на реєстрацію торговельної марки "Ролліні Levada" від 15.03.2024;

- заявка № 202405381 на реєстрацію торговельної марки "Levada Ролліні" від 15.03.2024;

- заявка № 202405388 на реєстрацію торговельної марки "Ролліні Levada" від 15.03.2024;

- заявка № 202405391 на реєстрацію торговельної марки "Levada Ролліні" від 15.03.2024.

Позивачі вважають, що в діях ПП "Дольче-Віта" та ТОВ "Торговий дім "Левада" вбачаються ознаки вчинення антиконкурентного правопорушення, передбаченого статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у формі неправомірного використання позначень, а саме неправомірного використання торговельної марки у формі словесного позначення "Ролліні" та неправомірного використання ТОВ "Торговий дім "Левада" зовнішньої форми виробу, визначеної патентом на промисловий зразок № 45697 від 19.07.2023, без дозволу власника та згоди ТОВ "Югфуд", яка раніше почала їх використовувати у своїй діяльності, що призводить до змішування з господарською діяльністю останнього.

ОСОБА_1 та ТОВ "Югфуд" звернулися до АМК із заявою про захист від недобросовісної конкуренції (уточненою), відповідно до якої просили:

- розпочати провадження у справі за фактом вчинення ПП "Дольче-Віта" антиконкурентного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", шляхом неправомірного використання позначення "Ролліні" без дозволу ТОВ "Югфуд" в особі директора ОСОБА_1 , яке раніше почало використовувати позначення, що може призвести до змішування з господарською діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Югфуд", та притягнути до відповідальності.

- розпочати провадження у справі за фактом вчинення ТОВ "Левада" антиконкурентного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у формі неправомірного використання зовнішньої форми виробу, встановленої зареєстрованим промисловим зразком, без дозволу товариства з обмеженою відповідальністю "Югфуд" в особі директора ОСОБА_1 , яке раніше почало використовувати їх, що може призвести до змішування з діяльністю цього суб`єкта господарювання, та притягнути до відповідальності.

Розпорядженням Першого заступника Голови Антимонопольного комітету України від 15.11.2024 № 02/324-р постановлено: відмовити фізичній особі ОСОБА_1 та ТОВ "Югфуд" у розгляді справи за заявою від 26.06.2024 у зв`язку з невиявленням у діях ПП "Дольче-Віта" та ТОВ "Торговий дім Левада" ознак порушення, передбаченого статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

Обґрунтовуючи відмову у розгляді справи за заявою ОСОБА_1 та ТОВ "Югфуд" АМК в оспорюваному розпорядженні зазначив, що використання ПП "Дольче-Віта" та/або ТОВ "Торговий дім "Левада" зовнішнього вигляду виробу, який відповідає зображенню 1-2 та є промисловим зразком відповідно до свідоцтва України на промисловий зразок від 19.07.2023 № 45697, не може бути кваліфіковане за статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" як неправомірне використання позначень, оскільки зовнішній вигляд виробу не є позначенням у розумінні статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

Крім того, відповідно до доводів АМК, наведених в пунктах 56 - 58 Розпорядження, позначення "Ролліні" ПП "Дольче-Віта" та ТОВ "Торговий дім "Левада" не використовується. Відсутність такої кваліфікуючої ознаки порушення, передбаченого статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", як юридичний факт використання спірного позначення унеможливлює притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за таке порушення. У діях ПП "Дольче-Віта" та ТОВ "Торговий дім "Левада" відсутні ознаки порушення, передбаченого статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у вигляді неправомірного використання позначення "Ролліні".

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що розпорядження Першого заступника Голови Антимонопольного комітету України - державного уповноваженого від 15.11.2024№ 02/324-р, на думку позивачів, підлягає скасуванню у зв`язку із неналежним обґрунтуванням про встановлення відсутності у діях ПП "Дольче-Віта" ознак антиконкурентного правопорушення, передбаченого статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції". Також відповідачем не було дотримано вимог щодо всебічності та повноти розгляду справи, адже не було здійснено повне дослідження усіх обставин справи щодо наявності у діях Приватного підприємства "Дольче-Віта" ознак неправомірного використання позначення "Ролліні" та було викладено мотиви, які суперечать обставинам справи.

Задовольняючи позовні вимоги у справі суди попередніх інстанцій виходили з того, що:

- АМК не було належним чином досліджено наявність у діях Приватного підприємсва "Дольче-Віта" та ТОВ "Торговий дім "Левада" ознак неправомірного використання торговельної марки у формі словесного позначення "Ролліні";

- АМК помилково досліджено знімок упаковки товару борошняних виробів, вироблених Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Левада", знімки полиць та знімки з фіскального чеку як доказ неправомірного використання "Торговий дім "Левада" торговельної марки, адже позивачі наводили вказані докази як підтвердження обставини неправомірного використання ТОВ "Торговий дім "Левада" зовнішньої форми виробу, яку раніше почало використовувати ТОВ "Югфуд", а не як доказ неправомірного використання торговельної марки;

- АМК не було враховано, що при подачі заявок на реєстрацію зазначених торговельних марок "Ролліні Levada", "Levada Ролліні", "Роліні Levada", "Levada Роліні" , ПП "Дольче-Віта" було обрано ті ж класи Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків (МКТП), що були присвоєнні при реєстрації торговельної марки "Ролліні", а саме ті класи, які будуть давати його власнику або користувачу здійснювати виробництво та реалізацію борошняних виробів на тому ж товарному ринку, що і ТОВ "Югфуд";

- - враховуючи те, що ПП "Дольче-Віта" подало на реєстрацію торговельні марки, застосувавши при цьому позначення "Ролліні" із додаванням найменування власної торговельної марки "Levada" та присвоївши їм класи 30, 35, 43 МКТП, наведене свідчить про те, що останні мають намір використовувати поданні на реєстрацію ними торговельні марки у тій ж сфері, що ТОВ "Югфуд" використовується позначення "Ролліні";

- АМК при винесенні оспорюваного розпорядження не було враховано лист-вимогу ТОВ "Югфуд" від 12.05.2024, в якому було зазначено про те, що між ФОП Єрченко О.Г. та ТОВ "Торговий дім "Левада" укладено дистриб`юторський договір, згідно з умовами якого останній, як виробник, зобов`язувався поставити товар, до якого входили і борошняні вироби "Ролліні", в той час як Фізична особа-підприємець Єрченко О.Г. зобов`язувалось прийняти і оплатити товар. Зважаючи на правову природу дистриб`юторського договору, його характерною ознакою є здійснення дистриб`ютором просування товару, поставленого йому виробником продукції;

- у відповіді на лист-вимогу від 12.05.2024, ФОП Єрченко О.Г. зазначає, що переадресовує вимоги ТОВ "Югфуд" виробнику продовольчої продукції ТОВ "Торговий дім "Левада" та висунула вимогу до останнього щодо надання підтвердження правомірності використання ТОВ "Торговий дім "Левада" найменування "Ролліні" в поставленій продукції Фізичній особі-підприємцю Єрченко О.Г.;

- АМК під час прийняття оспорюваного розпорядження було здійснено неповне з`ясування обставин щодо неправомірного використання ТОВ "Торговий дім "Левада" зовнішнього вигляду борошняного виробу, визначеного патентом на промисловий зразок № 45697 від 19.07.2023, та яку розпочало використовувати ТОВ "Югфуд" у своїй діяльності з 2017 року;

- АМК не здійснив порівняльного дослідження зовнішньої форми вигляду борошняного виробу, встановленої патентом на промисловий зразок від 19.07.2023 № 45697, та у відповідності до якого ТОВ "Югфуд" виготовляє та реалізовує власні борошняні кулінарні вироби, які виробляються та реалізовуються ТОВ "Торговий дім "Левада" та які виготовляються у відповідності до форми виробу, визначеного патентом на промисловий зразок № 46889 від 10.10.2024;

- АМК не було проведено дослідження щодо першості використання спірної зовнішньої форми борошняного кулінарного виробу на території України, та не було досліджено вплив виготовлення ТОВ "Торговий дім "Левада" аналогічних за виглядом виробів до тих, які раніше почало виробляти та реалізовувати ТОВ "Югфуд", на змішування господарської діяльності останніх з ТОВ "Торговий дім "Левада".

Межі та порядок розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсними та скасування Розпорядження АМК щодо розгляду заяви про порушення ПП Дольче-Віта" та ТОВ "Торговий дім "Левада" статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачі звернулись до АМК із заявою про захист від недобросовісної конкуренції (яка була уточнена), відповідно до якої просили:

- розпочати провадження у справі за фактом вчинення ПП "Дольче-Віта" антиконкурентного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", шляхом неправомірного використання позначення "РОЛЛІНІ" без дозволу ТОВ "Югфуд" в особі директора ОСОБА_1., яке раніше почало використовувати позначення, що може призвести до змішування з господарською діяльністю ТОВ "Югфуд" та притягнути до відповідальності.

- розпочати провадження у справі за фактом вчинення ТОВ "Левада" антиконкурентного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", у формі неправомірного використання зовнішньої форми виробу, встановленої зареєстрованим промисловим зразком, без дозволу ТОВ "Югфуд" в особі директора ОСОБА_1., яке раніше почало використовувати їх, що може призвести до змішування з діяльністю цього суб`єкта господарювання та притягнути до відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" неправомірним є використання імені, комерційного (фірмового) найменування, торговельної марки (знака для товарів і послуг), рекламних матеріалів, оформлення упаковки товарів і періодичних видань, інших позначень без дозволу (згоди) суб`єкта господарювання, який раніше почав використовувати їх або схожі на них позначення у господарській діяльності, що призвело чи може призвести до змішування з діяльністю цього суб`єкта господарювання.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.03.2024 у справі №191/4364/21, ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі №902/1076/24, від 09.08.2024 у справі №127/22428/21, постанов Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №753/11009/19, від 27.07.2021 у справі №585/2836/16-ц, в яких означено, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

Що ж до визначення подібних правовідносин за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, то в силу приписів статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд звертається до пунктів 25, 26, 32 правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19.

Скаржники визначаючи підставою касаційного оскарження пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України у своїх касаційних скаргах вказували про неврахування висновків, зокрема у таких справах.

Зі змісту судових рішень у справах № 910/10256/21, №905/2307/21, №905/496/22), №129/1033/13-ц, №910/8180/17, №338/180/17, №910/380/24 вбачається, що спір виник з огляду на таке.

У справі № 910/10256/21 позов подано про визнання недійсним рішення, яке оформлене листом "Щодо заяви про перегляд рішення Антимонопольного комітету України" стосовно подання недостовірної інформації на вимогу АМК та зобов`язання Комітету повторно розглянути заяву про перегляд рішення Комітету.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на те, що Комітет безпідставно залишив без розгляду заяву позивача про перегляд рішення, не спростувавши позицію позивача стосовно того, що зазначені останнім у заяві обставини є підставами в розумінні приписів статті 58 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для перегляду органом Антимонопольного комітету України рішення.

У справі № 910/11665/24 позов подано про визнання недійсним і скасування рішення АМК, викладеного у формі листа про відмову в розгляді справи за заявою ТОВ "Мережа Ланет" про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене статтею 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем медіагрупами.

У справі №905/2307/21 (905/496/22) позов подано у межах справи про банкрутство, з вимогами про визнання недійсним з моменту укладення іпотечного договору та застосування наслідків недійсності правочину; зобов`язання передати оригінали документів; скасувати рішення про державну реєстрацію іпотеки; скасувати запис про державну реєстрацію іпотеки.

У справі №129/1033/13-ц позов подано про: визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників підприємства, згідно з яким позивача звільнили з посади директора й обрали виконавчий комітет; визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників підприємства, яким залишене в силі рішення яким позивач повторно звільнений з посади директора підприємства, на цю посаду обрана інша особа, а позивач позбавлений права оренди приміщень, які він орендував у підприємства ; визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників підприємства про затвердження списку співвласників, які мають майнові сертифікати, про зміну юридичної адреси підприємства, про затвердження змін до його Статуту, відсторонення позивача від виконання обов`язків директора підприємства, обрання директором іншої особи, обрання представника для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; зобов`язання Гайсинське РУЮ внести до державного реєстру зміни про керівника підприємства шляхом виключення відомостей про особу як директора підприємства та включення відомостей про позивача як директора.

У справі №910/8180/17 позов подано про дострокове припинення повністю на території України дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг, а також про зобов`язання Міністерства внести відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснити необхідну публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Позовна заява з посиланням, зокрема, на приписи статей 492, 494 Цивільного кодексу України та статей 1, 5, 16, 17, 18 Закону України від 15.12.1993 № 3689-ХІІ "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" мотивована невикористанням Товариством спірного знака за свідоцтвом України протягом останніх трьох років.

У справі №338/180/17 позов подано про стягнення безпідставно одержаних коштів, три проценти річних і інфляційних втрат.

У справі №910/380/24 позов подано про визнання недійсним договору поруки у зв`язку з невідповідністю його вимогам статей 509, 553, 554, 638 Цивільного кодексу України.

Отже, справи № 910/10256/21, № 910/11665/24, №905/2307/21(№905/496/22), №129/1033/13-ц, №910/8180/17, №338/180/17, №910/380/24 і ця справа, є відмінними як за предметом позову, його підставами, нормативно-правовим регулюванням, адже в жодній з цих справ не вирішувалось питання щодо наявності/відсутності ознак порушення недобросовісної конкуренції у заяві та підставність/обґрунтованість розпорядження АМК про відмову у розгляді справи.

У справі №922/1225/23 позов подано про визнання недійсним рішення територіального відділення АМК оформлене у вигляді листа про відмову у розгляді справи.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем вимог законодавства у сфері захисту економічної конкуренції, зокрема, позивач вказував, що відповідачем належним чином не досліджено дії ТОВ "ЗІПЛОК" що містять ознаки порушення, передбаченого статтями 4 та 6 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" які полягають у використанні без дозволу (згоди) заявника фіолетової смуги, нанесеної на пакувальні пакети оснащені замком zір-lok, яке заявник раніше почав використовувати в господарській діяльності, що може призвести до змішування з діяльністю Позивача, а також інформація розміщена на сайті ТОВ "ЗІПЛОК" є такою, що вводить в оману, може вплинути на наміри щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб`єкта господарювання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанції виходили з обґрунтованості Рішення АМК та його висновків щодо відсутності підстав для початку розгляду справи про захист від недобросовісної конкуренції за відсутності документального підтвердження обставин та фактів, викладених безпосередньо заявником у Заяві, не надання фактичних даних, які можуть підтвердити відповідну ділову репутацію заявника та використання ТОВ "ЗІПЛОК" його ділової репутації через позначення власної продукції фіолетовою смугою.

У справі №922/1966/18 позов подано про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Відділення "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу".

Позовна заява мотивована тим, що оспорюване рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи та недоведені обставин, які мають значення для справи, і які визнано встановленими; висновки, викладені у Рішенні АМК, не відповідають обставинам справи.

Так, згідно з Рішенням АМК дії Товариства кваліфіковано за статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", а саме, визнано, що назване товариство вчинило порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбачене статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" у вигляді неправомірного використання позначення, що нанесене на зовнішні фасади аптечних закладів, та неправомірного використання позначення, що нанесене на зовнішні фасади аптечних закладів, без дозволу (згоди), яке раніше почало використовувати схожий знак для товарів і послуг у своїй господарській діяльності, що може призвести до змішування діяльності.

У справі №910/11304/21 позов подано про визнання недійсним рішення голови Відділення АМК, оформленого листом, стосовно розгляду заяви Компанії щодо можливих ознак порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції в діях громадської організації; зобов`язання АМК повторно розглянути заяву Компанії про захист від недобросовісної конкуренції з боку Організації та інших осіб щодо використання позначень "ВІКІПЕДІЯ/WIKIPEDIA" разом з матеріалами, наданими позивачем для її розгляду, для вирішення питання про розгляд справи за вказаною заявою Компанії та з недопущенням порушень, встановлених судом в цій справі, що мали місце під час розгляду Заяви АМК, Відділенням АМК.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Організація є суб`єктом господарювання в розумінні Закону України "Про захист економічної конкуренції", оскільки є юридичною особою і здійснює господарську діяльність, як комерційну діяльність (підприємництво), так і некомерційну господарську діяльність. Своїми діями щодо використання позначень і торговельних марок "ВІКІПЕДІЯ", "WIKIPEDIA" та не маючи дозволу позивача на це, Організація і група пов`язаних з нею фізичних осіб, які контролюють господарську діяльність Організації, поклали початок відносинам конкуренції на ринку, пов`язаному з діяльністю енциклопедії "Вікіпедія", маючи вигоду з конкурентної переваги порівняно з іншими суб`єктами, за рахунок відомості в Україні позначень "ВІКІПЕДІЯ" та "WIKIPEDIA". Такі дії Організації здатні призвести до змішування з діяльністю Компанії, зокрема: щодо розвитку української Вікіпедії як україномовної частини енциклопедії, що є порушенням статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

Верховний Суд звертає увагу, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а регулятивний вплив пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України поширюється саме на подібні правовідносини. Термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин, якими є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст.

Отже, подібність правовідносин слід визначати з урахуванням обставин кожної конкретної справи та оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

Верховний Суд не раз наголошував, що:

- підставою для касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України є неврахування висновку саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції для обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах;

- не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

Відповідно, неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах як підстави для касаційного оскарження має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, де мали місце подібні правовідносини.

Так, у справі №922/1225/23 АМК не знайшов підстав для початку розгляду справи про захист від недобросовісної конкуренції за відсутності документального підтвердження обставин та фактів, викладених безпосередньо заявником у Заяві. Предметом розгляду цієї судової справи було визнання недійсним рішення АМК викладеного у формі листа.

У справі №922/1966/18 АМК прийняв рішення "Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу". Предметом даного судового розгляду був перегляд рішення АМК яким визнано дії Товариства порушенням статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

У справі №910/11304/21 Відділення АМК листом повідомило Компанію про відсутність належних підстав для початку розгляду справи, оскільки вказані у заяві обставини не є належними для кваліфікації дій Організації як таких, що містять ознаки порушення, передбаченого статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції". Предметом розгляду цієї судової справи було визнання недійсним рішення АМК викладеного у формі листа.

Отже, у кожній з цих справ Антимонопольний комітет приймав різні за формою і змістом рішення з огляду на встановлені ним обставини та доводи поданих заяв. Також, АМК у цих справах приймалися рішення за нормами Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, які наразі втратили чинність.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржників про неврахування судами висновків, викладених у постановах Верховного Суду у справах №922/1225/23, №922/1966/18, №910/11304/21, оскільки у справі, яка розглядається, суди попередніх інстанцій, враховуючи усю сукупність обставин і доказів, з`ясованих і досліджених Комітетом, встановив, що АМК не дотримано вимог щодо всебічності та повноти з`ясування обставин, які є необхідними під час розгляду заяви про виявлення ознак порушення законодавства, а відтак визнали розпорядження АМК про відмову у розгляді справи таким, що підлягає скасуванню.

Під час розгляду справ за участю органів АМК України, предметом яких є визнання недійсним його рішень, встановлені АМК обставини та докази підлягають оцінці судами, виходячи з положень частини третьої статті 86 ГПК України і саме від встановлення відповідних обставин справи на підставі правильної оцінки доказів щодо всебічності, повноти та об`єктивності залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. Водночас висновки суду у кожній конкретній справі формуються за результатами оцінки судом фактичних обставин, певної доказової бази на підставі наданих сторонами доказів за правилами, визначеними у статті 86 ГПК України.

Отже, враховуючи, що рішення у цих справах прийняті за результатами дослідження різних за формою і змістом рішень АМК, обставин ухвалення відповідних рішень, нормативно-правових актів, якими керувалися суди та АМК (зокрема, враховуючи зміни у законодавстві) підстава касаційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України не знаходить свого підтвердження, оскільки справи на які посилались скаржники є неподібними.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Зважаючи на те що наведена скаржниками підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, в частині оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ПП "Дольче-Віта" та АМК в цій частині.

Крім того, касаційне провадження у цій справі також відкрито на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України за касаційною скаргою АМК.

Відповідно до приписів пункту 3 частини третьої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд виходить з того, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц зазначила, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.

Слід зазначити, що висновки Верховного Суду стосовно питання застосування норм права, які зазначені скаржником, у подібних правовідносинах, ураховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 22.03.2023 у справі № 154/3029/14-ц, відсутні.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формулюються виходячи з конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права (постанова Великої Палати Верховного суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).

Отже, формування Верховним Судом висновку має стосуватися спірних конкретних правовідносин, ураховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами під час розгляду справи обставини. При цьому формування правового висновку не може здійснюватися поза визначеними статтею 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.

Так, згідно зі статтею 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом зі спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, уповноважених з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Основним завданням Антимонопольного комітету України, відповідно до статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері публічних закупівель; 6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Для реалізації завдань, покладених на АМК, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом (частина перша, друга статті 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Так, частиною першою статті 1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції встановлено, що недобросовісною конкуренцією є будь-які дії в конкуренції, що суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності.

Приписами статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" передбачено, що неправомірним є використання імені, комерційного (фірмового) найменування, торговельної марки (знака для товарів і послуг), рекламних матеріалів, оформлення упаковки товарів і періодичних видань, інших позначень без дозволу (згоди) суб`єкта господарювання, який раніше почав використовувати їх або схожі на них позначення у господарській діяльності, що призвело чи може призвести до змішування з діяльністю цього суб`єкта господарювання.

Відповідно до приписів статті 27 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Перелік повноважень АМК, зокрема, у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції визначений у статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

Відповідно до приписів статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", зокрема, визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

При цьому, Порядком розгляду Антимонопольним комітетом України та його територіальними відділеннями заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (далі - Порядок) визначено процедуру розгляду заяв, справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про захист від недобросовісної конкуренції (далі - порушення законодавства про захист економічної конкуренції, порушення), проведення слухань у справах органами Антимонопольного комітету України (далі - органи Комітету) відповідно до Законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», «Про Антимонопольний комітет України» та встановлює порядок перевірки та перегляду рішень органів Комітету в цих справах.

Приписами абзацу першого та третього пункту 1 розділу VI Порядку унормовано, що заяви про порушення у справах, підвідомчих адміністративній колегії територіального відділення Комітету, подаються до територіального відділення за місцем вчинення порушення або за місцем знаходження відповідача, або за місцем настання наслідків порушення. Заяви про порушення в інших справах подаються до Комітету; особами, які мають право подавати заяву відповідно до абзацу другого частини першої статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" або частини першої статті 28 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", є суб`єкти господарювання - конкуренти, постачальники, покупці чи продавці відповідача та інші фізичні та юридичні особи, які можуть підтвердити, що дії чи бездіяльність відповідача, визначені зазначеними законами як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, мали або мають безпосередній та негативний вплив на їхні права та / або діяльність. Такі заяви мають відповідати вимогам, викладеним у пункті 2 цього розділу.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Порядку заява подається в письмовій формі й повинна містити, зокрема: зміст вимог, зокрема очікувані заявником від органів Комітету рішення; виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, зокрема інформацію про ознаки порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції; обґрунтування того, що дії чи бездіяльність відповідача, визначені Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, мали або мають безпосередній та негативний вплив на його права та/або діяльність.

Відповідно до абзацу 1 пункту 6 розділу VI Порядку у разі невиявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції державний уповноважений, голова територіального відділення вмотивовано відмовляють у розгляді справи, про що орган Комітету видає відповідне вмотивоване розпорядження, яке протягом трьох робочих днів із дня його прийняття надсилається заявнику засобами поштового зв`язку або в електронній формі засобами інформаційно-комунікаційних систем.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 розділу VI Порядку заяви осіб, які не довели, що дії чи бездіяльність, що містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, мали або мають безпосередній та негативний вплив на їх права та / або діяльність, не розглядаються, що не є перешкодою для проведення в разі потреби за власною ініціативою органів Комітету розслідування щодо фактів, викладених у такій заяві.

У разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи (стаття 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції")

Таким чином, звертаючись із заявою, зокрема, про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, заявник має подати заяву із дотриманням вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" та Порядку, водночас, у разі якщо заявники не довели, що дії чи бездіяльність, що містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, мали або мають безпосередній та негативний вплив на їх права та / або діяльність, це не є перешкодою для проведення в разі потреби за власною ініціативою органів Комітету розслідування щодо фактів, викладених у такій заяві.

Отже, органи АМК наділені повноваженнями, в разі потреби, розпочати розслідування щодо фактів, викладених у заяві у випадку виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

У розпорядженні АМК зазначено про невиявлення останнім ознак порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого статтями 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

Позивач звертаючись до суду з цим позовом, стверджував, що Розпорядження АМК не надано обґрунтованої оцінки повідомленим в заяві позивача фактам ознак порушення в діях ПП "Дольче-Віта" та ТОВ "Торговий дім "Левада", зокрема: подання на реєстрацію знаків для товарів і послуг із назвою "РОЛЛІНІ LEVADA", "LEVADA РОЛЛІНІ", "РОЛІНІ LEVADA","LEVADA РОЛІНІ", а також попередній ліцензійний договір між ПП "Дольче-Віта" та ТОВ "Торговий дім "Левада" щодо використання цих позначень; фотознімкам з полиць магазинів, які підтверджують неправомірне використання зовнішнього вигляду виробу охоронюваного промисловим зразком за свідоцтвом України; дистриб`юторському договору укладеного між ТОВ " Торговий дім "Левада" та ФОП Єрченко О.Г. щодо просування товарів під назвою "Ролліні".

Суд звертає увагу, що розгляд справи розпочинається відповідно до статті 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Згідно частиною першою статті 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Саме під час розгляду справи уповноважені на розгляд справи працівники Комітету, територіального відділення, які здійснюють збір та аналіз доказів, проводять дії, спрямовані на всебічне, повне й об`єктивне з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов`язків сторін. За результатами збирання та аналізу доказів у справі складається подання з попередніми висновками, що вноситься на розгляд органів Комітету, яким підвідомча справа, разом із матеріалами справи.

При цьому, приписами частини першої статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, зокрема, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі, про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; закриття провадження у справі.

Отже, враховуючи вимоги діючого законодавства, при вирішенні АМК питання щодо початку розгляду справи або відмову у розгляді справи Комітет має перевірити подану заяву на дотримання вимог передбачених пунктом 2 розділу VI Порядку, та наявність саме ознак об`єктивної сторони порушення передбаченої статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", а не вже факту скоєння правопорушення, у цьому випадку про недобросовісну конкуренцію.

Суди попередніх інстанцій, перевіряючи дотримання органом АМК вимог законодавства та прийняття ним рішення на підставі, у спосіб та у межах повноважень, передбачених законодавством України, встановили, що АМК неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а тому суди дійшли висновку, що АМК було застосовано формальний підхід до розгляду цієї частини заяви позивачів, неповне з`ясування обставин щодо наявності ознак недобросовісної конкуренції у діях ТОВ "Торговий дім "Левада".

Суд в даному випадку звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 02.07.2019 зі справи №910/23000/17, згідно з якою: "господарські суди у розгляді справ про визнання недійсними рішень АМК не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМК, але при цьому зобов`язані перевіряти правильність застосування органами АМК відповідних правових норм".

У постанові від 02.07.2019 зі справи №910/23000/17 Велика Палата Верховного Суду також наголосила на важливості дотримання принципу належного врядування та унеможливлення свавільного використання дискреційних повноважень, що орган Антимонопольного комітету України має враховувати при ухваленні рішень.

Перевіряючи дії АМК на відповідність законодавству України, Суд не втручаючись у дискрецію (вільний розсуд) Антимонопольного комітету України, з`ясовує і визначає наявність/відсутність, а тому доведеність/ недоведеність, обґрунтованість/необґрунтованість передбачених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підстав для визнання недійсним рішення АМК крізь призму/критерії, зокрема, неповноти з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведеності обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; неправильності застосування норм матеріального і процесуального права тощо. Саме таким чином суд і здійснює перевірку на відповідність реалізації дискреції закону (праву), так і на узгодженість рішень/дій, прийнятих на підставі дискреції, з правами особи, загальними принципами публічної адміністрації, процедурними нормами, обставинами справи тощо.

Також у цій постанові Суд зазначив про те, що оскільки чинним законодавством майже не врегульовано процедури та критеріїв, за якими Комітет ухвалює рішення про відкриття чи відмову в розгляді справи, рішення Комітету про відмову має бути максимально вичерпним, ґрунтовним, повинне розкривати заявникові мотиви його ухвалення.

Верховний Суд звертає увагу, що підхід до визначення меж обґрунтованості рішення АМК про відмову у відкритті справи в контексті застосування статті 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", має бути аналогічним тому, який застосовується, зокрема, самими судами у прийнятті судових рішень.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів АМК є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Саме до повноважень органів АМК віднесено вирішення питання щодо початку розгляду справи, здійснення розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, встановлення та кваліфікації правопорушення, в тому числі й об`єктивної його сторони. А на суд покладено обов`язок перевірки дотримання органом АМК вимог законодавства та прийняття ним рішення на підставі, у спосіб та у межах повноважень, передбачених законодавством України, та, за наявності/ доведеності/обґрунтованості підстав, передбачених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", - змінити, скасувати чи визнати недійсним рішення АМК, з урахуванням доводів та меж заявлених позивачем вимог (близька за змістом правова позиція суду є послідовною та викладена, зокрема і в постанові Верховного Суду від 15.04.2021 зі справи №910/17929/19).

Дослідження судом обставин дотримання Комітетом вимог законодавства під час винесення Розпорядження АМК не є втручанням в дискреційні повноваження, а позивачі мають право на захист свого охоронюваного законом інтересу шляхом оскарження такого Розпорядження.

Судами попередніх інстанцій надано оцінку поданим сторонами доказам, до переоцінки яких суд касаційної інстанції вдаватися не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

Верховний Суд окремо вважає за необхідне вказати, що в ухваленні цієї постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено у рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватися лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у т.ч. касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

Суд не вбачає порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а тому, підстава касаційного оскарження, обґрунтована АМК з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження.

Що ж до оскарження АМК додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025, Суд зазначає таке.

Аналіз норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також статті 129 ГПК України дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до частини четвертої статті 129 ГПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

До суду 16.12.2025 апеляційної інстанції від представника ТОВ "Югфуд" надійшла заява про ухвалення додаткової постанови, у якій заявник просив стягнути з АМК витрати на професійну правову допомогу у розмірі 66 500,00 грн.

Від АМК надійшла заява про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката Кравця Р.Ю. до 00,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 66 500,00 грн представником ТОВ "Югфуд" надано:

- договір про надання правничої допомоги № 169 від 23.07.2019 р., (далі - договір), укладений між Адвокатським об`єднанням "Кравець і партнери" та ТОВ "Югфуд" (далі - замовник);

- додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 169 від 23.07.2019 р.;

- акт надання послуг № 1028 від 19.12.2024 р. на суму 20 000,00 грн;

- акт надання послуг № 137 від 14.03.2025 р. на суму 2 500,00 грн;

- акт надання послуг № 167 від 27.03.2025 р. на суму 4 300,00 грн;

- акт надання послуг № 230 від 16.04.2025 р. на суму 10 000,00 грн;

- акт надання послуг № 282 від 01.05.2025 р. на суму 4 300,00 грн;

- акт надання послуг № 455 від 14.07.2025 р. на суму 4 300,00 грн;

- акт надання послуг № 667 від 14.10.2025 р. на суму 4 300,00 грн;

- акт надання послуг № 668 від 09.12.2025 р. на суму 4 300,00 грн.

Відповідно до пункту 1.1 договору адвокатське об`єднання зобов`язується, в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати замовнику правову допомогу за його запитом, а замовник зобов`язується оплатити надані послуги.

Згідно з пунктом 4.1 договору орієнтована вартість послуг за надання правничої допомоги визначається в додатку № 1 до договору, який є конфіденційним та може бути розголошений виключно за письмовою згодою сторін, крім випадків його розголошення при поданні до суду заяви про відшкодування судових витрат.

У відповідності до наданих ТОВ "Югфуд" актів надання послуг адвокатом було надано послуги на загальну суму 66500,00 грн, а саме:

- подання позовної заяви - 20 000,00 грн;

- подання відзиву на відзив у справі № 910/980/25 - 15 000,00 грн;

- участь у судовому засіданні 27.03.2025 Господарського суду м. Києва - 4 300,00 грн;

- подання заперечень на письмові пояснення у справі № 910/980/25 - 10 000,00;

- участь у судовому засіданні 24.04.2025 Господарського суду м. Києва - 4 300,00 грн;

- участь у судовому засіданні 10.07.2025 Господарського суду м. Києва - 4 300,00 грн;

- участь у судовому засіданні 14.10.2025 Північного апеляційного господарського суду - 4 300,00 грн;

- участь у судовому засіданні 09.12.2025 Північного апеляційного господарського суду - 4 300,00 грн.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції встановивши, що:

- з актів надання послуг вбачається, що адвокатом надані послуги, зокрема, подання позовної заяви - 20 000,00 грн, подання відзиву на відзив у справі № 910/980/25 - 15 000,00 грн, участь у судовому засіданні 27.03.2025 Господарського суду м. Києва - 4 300,00 грн, подання заперечень на письмові пояснення у справі №910/980/25 - 10 000,00 грн, участь у судовому засіданні 24.04.2025 Господарського суду м. Києва - 4 300,00 грн, участь у судовому засіданні 10.07.2025 Господарського суду м. Києва - 4 300,00 грн;

- вказані послуги на загальну суму 57 900,00 грн були надані адвокатом під час розгляду справи в суді першої інстанції;

- на підтвердження надання послуг в апеляційній інстанції ТОВ "Югфуд" подано акти надання послуг на загальну суму 8 600,00 грн (участь у судовому засіданні 14.10.2025 р. та участь у судовому засіданні 09.12.2025).

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою суду, що вирішує питання про розподіл судових витрат. Якщо оцінка доказів зроблена судом першої та/або апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів, що випливає з меж розгляду справи судом касаційної інстанції, які передбачені в статті 300 ГПК України.

Верховний Суд констатує, що вирішення питання відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснене судом відповідно до положень процесуального закону та не містить протилежної позиції щодо застосування положень статей 124, 129, 130 ГПК України порівняно з постановами Верховного Суду, які наводить позивач у своїй касаційній скарзі.

Отже, посилання АМК на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду у справах №910/11665/24, №910/12876/19, №907/162/17, №910/3603/21, не знайшли підтвердження під час касаційного перегляду справи.

Верховний Суд зазначає, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, наявність яких скаржником у цій справі аргументовано не доведено.

Верховний Суд бере до уваги та вважає прийнятними доводи, викладені у відзиві ОСОБА_1. на касаційні скарги в тій частині, в якій вони не суперечать викладеному у цій постанові.

Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене та враховуючи рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки Верховного Суду

У силу приписів пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи доводи касаційних скарг, межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, про необхідність закриття касаційного провадження за касаційними скаргами Комітету та ПП "Дольче-Віта" з підстави касаційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, а з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 цієї статті за касаційною скаргою АМК рішення, постанова судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалені по суті спору про задоволення позову, а також додаткова постанова є правильними по суті і підлягають залишенню без змін з мотивів, викладених у цій постанові, а подану касаційну скаргу в цій частині слід залишити без задоволення.

Судові витрати

Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржників, оскільки Верховний Суд залишає касаційну скаргу АМК з підстави касаційного оскарження передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України без задоволення, та закриває касаційне провадження за касаційними скаргами АМК та ПП "Дольче-Віта" з підстави касаційного оскарження передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Антимонопольного комітету України та Приватного Підприємства "Дольче-Віта" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

2. Касаційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.07.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 у справі № 910/980/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова