ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2026 року м. Дніпро Справа № 904/4047/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Чус О.В., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Скородумова Л.В.

представники сторін:

від позивача: Хомік О.В.

від відповідача:Якименко Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в режимі відеоконференції апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Власова Юрія Валентиновича

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2025р.

(суддя Назаренко Н.Г., м. Дніпро, повний текст рішення складено 10.11.2025р.)

у справі

за позовом Покровської міської ради Дніпроперовської області, м. Покров, Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Власова Юрія Валентиновича, м. Нова Каховка Херсонська область

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Покровська міська рада Дніпропетровської області звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Власова Юрія Валентиновича (далі - відповідач) заборгованість за договором оренди землі від 01.06.2018р. у загальному розмірі 384 052,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язання щодо повернення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0022 з 02 червня 2023 року по червень 2025(включно).

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2025р. у справі №904/4047/25 позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Власова Юрія Валентиновича на користь Покровської міської ради Дніпропетровської області безпідставно збережені кошти, в сумі 384 052,18 грн., судовий збір, у розмірі 4 608,62 грн..

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Власов Юрій Валентинович, через систему "Електронний суд", звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2025р. у справі №904/4047/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі.

4.Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вказує на те, що строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився, а тому у Відповідача відсутні зобов`язання по сплаті орендної плати.

Зазначає, що судом не враховано форс-мажорні обставини, які на думку Відповідача, є законною підставою для звільнення Відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання по сплаті орендних платежів.

Також, посилається на те, що Господарським судом не застосовано ч. 6 ст. 762 ЦК України , яка підлягає застосуванню до даних правовідносин.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від Покровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Щодо доводів Апелянта про те, що, з урахуванням обставин, якими підтверджується факт неможливості користуватись Відповідачем переданим у оренду майном на підставі договору від 01.06.2018 через обставини, за які Відповідач не відповідає (війна, перебування в окупації тощо), ч. 6 ст. 762 ЦК України, Позивач зазначає, що заборгованість за користування спірною земельною ділянкою виникла після закінчення строку дії договору, тобто з 02.06.2023. Згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» , на території Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан, який діє і по цей час. Новокаховську міську територіальну громаду тимчасово окуповано з 24.02.2022 року (наказ Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» ). До закінчення строку дії договору, а саме по 01.06.2023, Відповідачем орендна плата сплачувалась в повному обсязі, тобто, Відповідач сплачував орендну плату за спірну земельну ділянку більше року після введення воєнного стану на території України, а також після окупації міста Нова Каховка Херсонської області до 01.06.2023

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2025р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Чус О.В., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.11.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/4047/25.

Матеріали справи № 904/4047/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.12.2025 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 25.03.2026 р..

Від представника Покровської міської ради Дніпроперовської області надійшла заява про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів та підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.03.2026 р. судове засідання у справі № 904/4047/25, призначене на 25.03.2026р. о 14:30 год, вирішено провести з представником Покровської міської ради Дніпроперовської області, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду (зал судового засідання №511) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистеми ЄСІТС.

У судовому засіданні 25.03.2026 р., проведеному в режимі відеоконференції, була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

01.06.2018 між Покровською міською радою Дніпропетровської області, як Орендодавцем, та Фізичною особою-підприємцем Власовим Юрієм Валентиновичем як Орендарем, було укладено договір оренди землі (надалі Договір оренди землі), відповідно до пункту 1 якого Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення землі житлової та громадської забудови, з кадастровим номером :01:001:0022, яка розташована по: вул. Уральська,1 у м. Покров Дніпропетровської області.

Згідно з пунктом 2 Договору оренди землі в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,2000 га. (2000,0 кв.м.) згідно рішення 33 сесії сьомого скликання Покровської міської ради від 22.05.2018 року №14.

Відповідно до пункту 3 Договору оренди землі на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна, інші об`єкти інфраструктури: будівля магазину, що належить Власову Ю.В., на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2008 року за №7242, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.10.2008 року №20673525.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладання цього договору з урахуванням коефіцієнтів індексації становить 2 734 980,00 грн. (пункт 4 Договору оренди землі).

Пунктом 7 Договору оренди землі передбачено, що договір укладено на 5 (п`ять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

У пункті 8 Договору оренди землі в редакції додаткової угоди від 13.01.2020 р. сторонами узгоджено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі згідно ставок орендної плати, затверджених рішенням 46 сесії Покровської міської ради 7 скликання від 27.06.2019 №11 Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території Покровської міської ради з 01.01.2020 року.

Згідно з пунктом 9 Договору оренди землі Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно протягом 25 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного податкового місяця.

Відповідно до п. 13 договору, розмір орендної плати змінюється у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни граничних розмірів орендної плати, визначених Податковим кодексом України, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; зміни нормативної грошової оцінки земель міста; в разі затвердження нових ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території Покровської міської ради, в інших випадках, передбачених законодавчими актами України.

Позивач стверджує, що на теперішній час, Відповідач використовує земельну ділянку без достатніх на те правових підстав та без наявності правовстановлюючих документів, що порушує вимоги ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Порушення інтересів міської ради полягає в тому, що Відповідач використовує земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0022 без договору оренди земельної ділянки та не сплачує орендну плату, що є порушенням Земельного та Податкового кодексів України, та привело до ненадходження до міського бюджету земельних платежів.

Позивач зазначив, що згідно з даними, розміщеними на офіційному сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру: https://land.gov.ua/derzhheokadastr- povidomliaie-pro-indeksatsiiu-normatyvnoi-hroshovoi-otsinky-zemel-za-2021-rik/, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до пункту 289.2 статті Податкового кодексу України і станом на 1 січня 2022 року становить 1,1.

Пунктом 9 підрозділу 6 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 30.11.2021 №1914IX Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень) встановлено, що індекс споживчих цін, який використовується для визначення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, застосовується із значенням 100 відсотків: за 2017 2022 роки для сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ та перелогів); за 2017 2020 роки для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення.

Відповідно значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок на 2021 рік становить: для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) 1,0; для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення 1,1.

Рішенням 11 сесії міської ради 7 скликання від 30 серпня 2016 року №8 Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Покров Дніпропетровської області (Додаток №15), була затверджена технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Покров Дніпропетровської області, яка відповідно пункту 4 рішення вводиться в дію з 01.01.2018 року.

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки кадастровий :01:001:0022 становить 2 734 980,00 грн.

Коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки земель за 2020 рік, не змінювався та становить 1,0.

Коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки земель за 2021 рік, становить 1,1. (дані розміщені на офіційному сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру: https://land.gov.ua/derzhheokadastr-povidomliaie-pro-indeksatsiiu-normatyvnoi-hroshovoi-otsinky-zemel-za-2021-rik/).

Коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки земель за 2022 рік, становить 1,15. (дані розміщені на офіційному сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру: https://land.gov.ua/vyznacheno-koefitsiient-indeksatsii- normatyvnoi-hroshovoi-otsinky-zemel-za-2022-rik/).

Коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки земель за 2023 рік, становить 1,051. (дані розміщені на офіційному сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру: https://land.gov.ua/derzhgeokadastr-povidomlyaye-pro-indeksacziyu-normatyvnoyi-groshovoyi-oczinky-zemel-za-2023-rik/). Даний коефіцієнт приймається при розрахунку вартості орендної плати у 2024 р.

Коефіцієнт індексації нормативно грошової оцінки земель за 2024 рік, становить 1,12. (дані розміщені на офіційному сайті Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру: https://land.gov.ua/derzhgeokadastr-povidomlyaye-pro-indeksacziyu-normatyvnoyi-groshovoyi-oczinky-zemel-za-2024-rik/).

Враховуючи вище наведене, позивач зазначає, що орендна плата за земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0022, складає: з 01.01.2020 р. 136 749,00 грн. на рік та 11 395,75 грн. на місяць, (2 734 980,00 грн. (нормативно грошова оцінка) * 5% (ставка орендної плати відповідно до рішення 46 сесії міської ради 7 скликання від 27.06.2019 №11 Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території Покровської міської ради; з 01.01.2021 р. 136 749,00 грн. на рік та 11 395,75 грн. на місяць, (2 734 980,00 грн. (нормативно грошова оцінка) * 5% (ставка орендної плати відповідно до рішення 46 сесії міської ради 7 скликання від 27.06.2019 №11 Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території Покровської міської ради; з 01.01.2022 р. 150 423,9 грн. на рік та 12 535,32 грн. на місяць, (3 008 478,00 грн. (нормативно грошова оцінка з урахуванням коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель - 1,1) * 5% (ставка орендної плати відповідно до рішення 46 сесії міської ради 7 скликання від 27.06.2019 №11 Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території Покровської міської ради; з 01.01.2023 р. 172 987,48 грн. на рік та 14 415,62 грн. на місяць, (3 459 749,70 грн. (нормативно грошова оцінка з урахуванням коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель - 1,15) * 5% (ставка орендної плати відповідно до рішення 46 сесії міської ради 7 скликання від 27.06.2019 №11 Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території Покровської міської ради (Додаток №16) / 12 місяців); з 01.01.2024 р. 181 809,85 грн. на рік та 15 150,82 грн. на місяць, (3 636 196,93 грн. (нормативно грошова оцінка з урахуванням коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель - 1,051) * 5% (ставка орендної плати відповідно до рішення 46 сесії міської ради 7 скликання від 27.06.2019 №11 Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території Покровської міської ради; з 01.01.2025 р. 203 627,03 грн. на рік та 16 968,92 грн. на місяць, (4 072 540,56 грн. (нормативно грошова оцінка з урахуванням коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель - 1,12) * 5% (ставка орендної плати відповідно до рішення 46 сесії міської ради 7 скликання від 27.06.2019 №11 Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території Покровської міської ради .

Позивач зазначає, що за період з 02 червня 2023 року по червень 2025 року (включно) Відповідач повинен був сплатити орендну плату в сумі 384 052,18 грн., але фактично за вказаний період Відповідачем орендна плата не сплачувалася, таким чином сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за вказаний період складає 384 052,18 грн..

Вказане стало причиною звернення позивача до суду.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що Відповідач використовує земельну ділянку площею 0,2000га кадастровий номер :01:001:0022 без достатніх на те правових підстав та без наявності правовстановлюючих документів, що порушує вимоги ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Відповідач у період з 02 червня 2023 року по червень 2025 року (включно) не сплачував за користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:001:0022 плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі за відсутності укладеного договору, а тому, фактично збільшив свої доходи (зберіг безпідставно кошти у розмірі орендної плати), а Позивач в свою чергу втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Доказів погашення заборгованості відповідачем не надано. Доказів в підтвердження наявності форс-мажорних обставин Відповідач також не надав.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

На земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0022 розміщені об`єкти нерухомого майна - будівля магазину, що належить Власову Ю.В., на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2008 року за №7242, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.10.2008 року №20673525, що узгоджено сторонами в п.3 договору. Вказане сторонами не заперечується.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до статті 1214 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

Правові підстави користування земельною ділянкою комунальної власності за змістом глави 15 ЗК України реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частиною 1 ст. 93 і ст. 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (п. "в" ч. 1 ст.96 ЗК України).

Принцип платного використання землі також передбачено ст. 206 ЗК України, за змістом якої використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності ( п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України ).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою ( п. п. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Водночас згідно зі статтями 122 - 124 ЗК України, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Особи, які отримують земельну ділянку комунальної власності в користування за договором оренди (договором купівлі-продажу права оренди), зобов`язані сплачувати за неї орендну плату. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди, як це передбачено частиною 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі".

Отже, фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг ( заощадив ) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Такий самий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 629/4628/16-ц та від 20.09.2018 р. у справі № 925/230/17 та постанові Верховного Суду від 28.02.2020 у справі №913/169/18.

Як вже було вище встановлено, фактично за договором оренди, об`єктом оренди є земельна ділянка площею 0,2000 га. (2000,0 кв.м.), на якій розміщені об`єкти нерухомого майна, інші об`єкти інфраструктури: будівля магазину, що належить Власову Ю.В., на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2008 року за №7242, зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.10.2008 року №20673525.

Пунктом 7 Договору оренди землі передбачено, що Договір укладено на 5 (п`ять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Строк дії договору оренди земельної ділянки від 01.06.2018 кадастровий номер :01:001:0022 закінчився, проте колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що Відповідач повернув Позивачу земельну ділянку загальною площею 0,2000га кадастровий номер :01:001:0022.

Відповідач, не зважаючи на те, що належним чином виконував умови договору, в тому числі своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату (на момент закінчення строку дії договору 2023 рік, заборгованість з орендної плати відсутня), своїм правом на укладення договору оренди землі на новий строк не скористався.

Отже, вбачається, що Відповідач, після закінчення строку дії договору оренди землі, фактично продовжує користуватися об`єктом оренди для розміщення належних йому об`єктів нерухомого майна без договору оренди земельної ділянки та не сплачує орендну плату, що є порушенням Земельного та Податкового кодексів України.

Відтак, приймаючи до уваги належність земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0022, що знаходиться за адресою: вул. Уральська,1 у м. Покров Дніпропетровської області на праві власності позивачу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо використання Відповідачем вказаної земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок її власника, що призвело до неотримання останнім коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою.

Відповідно до розрахунку Позивача визначена заборгованість за зобов`язанням по платі за землю комунальної власності у загальній сумі 384 052,18 грн. за період з 02 червня 2023 року по червень 2025 року (включно).

Апеляційна скарга не містить зауважень чи заперечень щодо арифметичної правильності здійсненого судом першої інстанції розрахунку. Відтак, враховуючи положення ст.269 ГПК України (межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції), рішення суду першої інстанції в частині здійснених розрахунків не перевіряється.

Щодо доводів Скаржника про звільнення його від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає (ч.6 ст.762 ЦК України), то вони спростовуються наступним.

За твердженням Позивача, до закінчення строку дії договору (01.06.2023), Відповідачем орендна плата сплачувалась.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовуються Відповідачем, заборгованість за користування спірною земельною ділянкою виникла після закінчення строку дії договору - з 02.06.2023.

Згідно Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", на території Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан, який діє і по цей час.

Новокаховську міську територіальну громаду тимчасово окуповано з 24.02.2022 року (наказ Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією).

Тобто, Відповідач сплачував орендну плату за спірну земельну ділянку більше року після введення воєнного стану на території України, а також після окупації міста Каховки Херсонської області до 01.06.2023.

Також, в апеляційній скарзі ФОП Власов Ю. В. посилається на те, що наявність форс-мажорних обставин є законною підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання по сплаті орендних платежів.

Суд апеляційної інстанції вважає такі доводи Скаржника помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої, другої ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини ( умислу або необережності ), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За загальним правилом, неможливість виконати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили відповідно до вимог законодавства є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (частина перша статті 617 ЦК України).

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10.06.2015 у справі № 904/6463/14 (3-216гс15)).

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести ( п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 р. у справі № 912/3323/20 ), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Разом з тим, форс - мажор є окремою, самостійною обставиною, яка звільняє від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, яка характеризується тим, що обставини форс - мажору повинні виникнути після укладення договору, неможливість виконання зобов`язання повинна бути у період існування таких обставин і такі обставини повинні бути зазначені в договорі.

Форс-мажорними обставинами ( обставинами непереборної сили ) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами ( частина 2 ст. 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні").

У постанові від 25.01.2022 р. у справі № 904/3886/21 Верховний Суд щодо застосування ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" зазначив, що:"- ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності; - форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом; - наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката".

У постанові Верховного Суду від 29.06.2023 р. у справі № 922/999/22, Суд зазначив, що: "- лист ТПП України від 28.02.2022 р., на який посилався скаржник у судах попередніх інстанцій, та яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Отже лист ТПП України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні"; - сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання".

Верховний Суд у постановах від 07.06.2023 р. у справі № 906/540/22, від 23.08.2023 р. у справі № 910/6234/22, від 13.12.2023 р. у справі № 922/193/23, зазначив, що лист ТПП від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин. Верховний Суд звертає увагу, що ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб (абз.3 частини третьої ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні").

Згідно з частиною першою ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" ТПП та уповноважені нею регіональні ТПП засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Разом з цим, у постановах Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 912/750/22, від 07.06.2023 у справі № 906/540/22, від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22, від 29.06.2023 у справі № 922/999/22 та від 13.12.2023 у справі № 922/193/23, також зазначено, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Таким чином, саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку. Такий висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 23.08.2023 р. у справі № 910/6234/22.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі Nє 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі Nє 914/385/18, від 10.04.2019 у справі Nє 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі Nє 915/641/18, від 03.08.2022 у справі Nє 910/5408/21, від 21.09.2022 у справі Nє 904/3469/21.

На підтвердження дії форс-мажорних обставин, Скаржник посилався на прийняття Торгово-промисловою палатою України 28.02.2022 р. рішення, яким для всіх суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України форс-мажорними обставинами (обставини непереборної сили).

Проте, лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Отже, у даному випадку, належні докази на підтвердження наявності форс-мажорних обставин Скаржником не надано.

При цьому, апеляційний господарський суд зауважує, що виникнення обставин форс-мажору може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення господарського зобов`язання, проте, ніяким чином не підставою для звільнення від його виконання.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог Покровської міської ради Дніпропетровської області до Фізичної особи-підприємця Власова Юрія Валентиновича про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 384 052,18 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Власова Юрія Валентиновича - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2025р. у справі № 904/4047/25 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.03.2026 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін