ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.03.2026 Справа №905/245/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Шилової О.М.

розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АзовТракСервіс», м.Маріуполь Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест ПокровськВугілля», м.Покровськ Донецької області

про стягнення 59099,28грн боргу, 4278,79грн пені, 4908,00грн - 3% річних, 22877,23грн інфляційних.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АзовТракСервіс», м.Маріуполь Донецької області, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Метінвест ПокровськВугілля», м.Покровськ Донецької області, про стягнення 59099,28грн боргу, 4278,79грн пені, 4908,00грн - 3% річних, 22877,23грн інфляційних (позов поданий через систему «Електронний суд»).

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем зобов`язання оплатити товар, поставлений за договором №390КР від 16.12.2021 (специфікації №3 від 01.02.2022 та №4 без дати), внаслідок чого наявні підстави для стягнення боргу і нарахування пені, річних та інфляційних.

Після відкриття провадження у справі позивач надав суду:

- пояснення б/н від 01.04.2025 (вх.№01-41/3105/25 від 01.04.2025, з додатками; а.с.50-70) на виконання ухвали суду про відкриття провадження у справі, до яких додав квитанції про реєстрацію податкових накладних і наявне електронне листування з відповідачем;

- пояснення б/н від 05.05.2025 (вх.№01-41/4554/25 від 06.05.2025, з додатками; а.с.105-113) до змісту наданого суду електронного листування між сторонами.

- відповідь вих.№20250618 від 18.06.2025 (вх.№4201/25 від 18.06.2025, з додатками; а.с.122-131) на відзив, в якій зазначив, що відповідач не заперечує факт отримання товару і, не заперечуючи факт і зміст електронного листування, намагається поставити під сумнів виключно його доказову силу; відсутність на деяких документах підпису покупця є наслідком протиправної бездіяльності відповідача, негативні наслідки якої мають покладатися на нього, а не бути перешкодою в отриманні оплати за поставлений товар; на думку позивача надані документи дозволяють встановити обставини справи й за стандартом доказування «вірогідність доказів» дійти висновку про факт постачання товару; електронне листування є не єдиним доказом, а доповнює інші докази, в сукупності створюючи перевагу над відсутніми доказами відповідача; з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №910/23097/17 зауважив, що податкові накладні разом з іншими доказами мають сукупний доказовий ефект; повідомив, що продовжує вести бізнес-активність на підконтрольній уряду України території, сплачувати податки та розраховуватись з кредиторами; наголосив, що діяв добросовісно, тривалий час надсилаючи відповідачу запити щодо обміну документами та розрахунків; відповідач мав майже 3 роки для врегулювання / погашення заборгованості, а фактично в цей час користувався грошима позивача. Просив поновити строк для подання відповіді на відзив. Ухвалою від 30.10.2025 суд відмовив у задоволенні цього клопотання, зазначивши, що пропуск строку на вчинення процесуальної дії не звільняє позивача від обов`язку подати відповідь на відзив, відповідно у відповідача є право, а у суду - обов`язок відповісти на викладені у відповіді на відзив аргументи (а.с.142).

Після відкриття провадження у справі відповідач надав суду:

- відзив б/н від 07.04.2025 (вх.№01-41/3324/25 від 08.04.2025, з додатками, а.с.71-86), в якому зазначив, що у нього відсутній доступ до оригіналів документації: через ведення з 23.08.2024 активних бойових дій на території Покровської міської територіальної громади відповідач спочатку значно обмежив, а з 16.01.2025 повністю зупинив виробничий цикл та експлуатацію приміщень, тож він вимушений будувати свою правову позицію виключно на підставі поданих позивачем документів, не може встановити дійсні обставини правовідносин з позивачем і факт видачі довіреності комірнику ОСОБА_1 ; просив відмовити у задоволенні позову, навівши для цього три самостійні підстави;

- заяву б/н від 07.04.2025 (вх.№2195/25 від 08.04.2025, з додатками; а.с.87-97) про розгляд справи №905/245/25 в порядку загального позовного провадження; суд відмовив у задоволенні заяви з підстав, наведених в ухвалі від 09.04.2025 (а.с.99-100);

- заперечення б/н від 12.05.2025 (вх.№01-41/4788/25 від 12.05.2025, з додатками; а.с.114-121), в яких з посиланням на п.п.10.3, 10.8. договору зазначив: будь-яке електронне листування, навіть якщо воно відбувалося, не змінює права та обов`язки сторін до моменту письмового оформлення таких змін зі скріпленням підписами і печатками сторін, проте у справі відсутній доказ на підтвердження істотних умов поставки - погоджена сторонами специфікація №4; неможливо встановити приналежність документів до певного електронного листування, про неможливість використання таких документів як доказів свідчать і розбіжності у документах, які позивач додав до позову і до пояснень; через втрату штату працівників, які супроводжували господарські операції з позивачем (внаслідок ведення активних бойових дій на території м.Покровська), блокування облікових записів та втрату доступу до електронного листування відповідач не може перевірити зміст наданих позивачем скріншотів електронного листування та вкладень до нього і вважає, що вони не є належними, допустимими та достовірними доказами; просив залишити без розгляду пояснення від 05.05.2025 позивача та додані до них документи і відмовити в задоволенні позовних вимог;

- заперечення вих.№767/10 від 04.07.2025 (вх.№01-41/6652/25 від 04.07.2025, з додатками; а.с.134-141) на відповідь на відзив, в яких зазначив: з об`єктивних причин (через відсутність доступу до оригіналів документації) не може підтвердити отримання товару від позивача; не можна виключати поставку товару у неналежній кількості / якості; надані позивачем документи містять багато недоліків, невідповідностей і протиріч, які позивач не пояснив, стверджуючи, що в сукупності документи підтверджують факт поставки; реєстрація податкової накладної не виключає ймовірності припинення зобов`язання такими способами як новація, зарахування зустрічних однорідних вимог тощо; наголосив, що здійснення господарської діяльності з позивачем, в тому числі переказ йому грошових коштів, є порушенням законодавства не лише позивачем, а й особою, яка здійснюватиме переказ (згідно з ч.6 ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та листом №18-0006/8196 від 28.01.2022 Національного банку України (далі - НБУ)); просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 27.03.2026 (а.с.151) суд замінив відповідача у справі №905/245/25 - Приватне акціонерне товариство «Метінвест ПокровськВугілля» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест ПокровськВугілля» у зв`язку з реорганізацією товариства-відповідача шляхом перетворення.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.2, 7, 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Дослідивши наявні у матеріалах справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які мають значення для вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Щодо фактів.

У поясненнях б/н від 01.04.2025 (а.с.51-52) позивач повідомив, що оригінали документів втрачені, оскільки він працював у м.Маріуполі і його звичайну господарську діяльність порушено діями збройних сил РФ, які поза межами контролю позивача; Покупець відмовився повторно підписувати Договір і специфікації, погодившись лише на підписання дублікатів видаткових накладних, та ігнорує численні звернення позивача.

За відомостями безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і на дату подання позову, і станом на 27.03.2026 адреса державної реєстрації товариства-позивача: 87554, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Будівельників, буд.187, кв.9 (а.с.35, 147). Таку саме адресу зазначено як адресу Постачальника в договорі №390КР від 16.12.2021, специфікаціях до нього і у видаткових накладних, складених на виконання договору.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (затв. наказом №376 від 28.02.2025 Міністерства розвитку громад та територій України, з подальшими змінами) м.Маріуполь Донецької області у період 24.02.- 20.05.2022 входило до переліку територій активних бойових дій, а з 21.05.2022 по теперішній час є тимчасово окупованою РФ територією України (а.с.150) і це є загальновідомими фактами в розумінні ч.3 ст.75 ГПК України.

Отже, під час повномасштабного вторгнення товариство-позивач працювало у м.Маріуполь Донецької області, а обстріли та подальша окупація міста з високим ступенем вірогідності могли спричинити втрату позивачем оригіналів первинних документів, які фіксують господарські відносини сторін цього спору.

16.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «АзовТракСервіс» (Постачальник, позивач) та Приватне акціонерне товариство «Метінвест ПокровськВугілля» (Покупець) уклали договір №390КР (далі - Договір, а.с.10-14), згідно з п.1.1. якого Постачальник зобов`язався передати, а Покупець - прийняти і оплатити продукцію виробничо-технічного призначення (далі - Ресурси) на умовах, передбачених Договором.

За змістом п.2.1. Договору кількість та номенклатура Ресурсів зазначаються у специфікаціях до Договору, які є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п.2.2. Договору Покупець має право в односторонньому порядку відмовитися від придбання всіх або частини Ресурсів шляхом направлення Постачальнику відповідного повідомлення з переліком Ресурсів, від поставки яких він відмовляється, не пізніше 3 календарних днів до дати поставки Ресурсів, зазначених у повідомленні; з моменту відправки Покупцем Постачальнику повідомлення про відмову від придбання всіх або частини Ресурсів Договір втрачає силу щодо зазначених у повідомленні Ресурсів, але зберігає силу щодо Ресурсів, не зазначених у повідомленні.

Під партією Ресурсів розуміються Ресурси, передані на умовах Договору за одним транспортним документом (п.2.5. Договору).

В розділі 3 Договору визначено, що поставка Ресурсів здійснюється видами транспорту, які зазначені в специфікаціях; Постачальник зобов`язується поставити Ресурси на умовах поставки, зазначених в специфікаціях, відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2020 року (п.3.1.); терміни поставки Ресурсів зазначаються в специфікаціях; у разі поставки Ресурсів відповідно до графіка він оформлюється як додаток до Договору, який є його невід`ємною частиною (п.3.2.); право власності на Ресурси і ризик їх випадкового знищення або пошкодження переходить від Постачальника до Покупця з дати поставки Ресурсів (п.3.5.); отримання поставлених Ресурсів за участю експедиторів (Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», «Делівері», «Ін тайм» та інші; далі - Експедитори) здійснюється відповідно до умов договорів, укладених між Постачальником та Експедитором; експрес-накладні повинні бути заповнені належним чином: із зазначенням кількості місць, фактичної ваги, оголошеної вартості, виду упаковки, повного опису відправлення, документів, які супроводжують відправлення (номер та дата видаткової накладної на поставку товарно-матеріальних цінностей, виписаної Постачальником), типу послуги («Двері-Двері», «Двері-Склад», «Склад-Двері», «Склад-Склад»), сторони, яка сплачує послуги, вартості доставки, підписи Експедитора та відправника; отримання поставлених Ресурсів на умовах СРТ - склад Експедитора та СРТ - склад Покупця з доставкою Експедитором виконується на підставі довіреності та інших документів, що оформлені відповідно до чинного законодавства та наділяють представника Покупця повноваженнями на отримання Ресурсів; датою поставки Ресурсів вважається дата відмітки уповноваженого представника Покупця про їх отримання, вказана в експрес-накладній (п.3.6.).

Поставка Ресурсів здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, вказані в специфікаціях і включають в себе всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати Постачальника, пов`язані з постачанням Ресурсів (п.4.1. Договору).

Згідно з п.5.2. Договору оплата за поставлені Ресурси проводиться протягом терміну, зазначеного в специфікації, який обчислюється з моменту поставки Ресурсів і надання документів, зазначених в п.п.6.4.-1., 6.4.-2. Договору.

За умовою п.6.4.-1. Договору якщо Покупець є вантажоодержувачем, Постачальник зобов`язаний надати Покупцю до початку приймання Ресурсів оригінали таких документів: рахунок на оплату Ресурсів та / або видаткову накладну; транспортні та супроводжувальні документи (у тому числі товарно-транспортну накладну та накладну на поставлені Ресурси); пакувальні документи; сертифікат / паспорт якості Постачальника або виробника (у випадку, якщо Постачальник не є виробником); сертифікат санітарно-гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (в передбачених законодавством випадках); 2 примірника акта приймання-передачі Ресурсів, оформленого зі сторони Постачальника (у випадку, якщо його надання до початку приймання Ресурсів обумовлено у специфікації); інші документи, вказані у специфікації.

Відповідно до п.6.4.-2. Договору Постачальник зобов`язаний з дотриманням вимог чинного законодавства (зокрема, із застосуванням цифрового підпису уповноваженої особи Постачальника і спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується для реєстрації податкових накладних) здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) податкової накладної на всю суму податкових зобов`язань з ПДВ, що виникли у Постачальника, з дотриманням термінів, визначених чинним законодавством.

В п.6.5. Договору передбачено право Покупця відмовитися від приймання поставлених Ресурсів до надання документів, зазначених в п.п.6.4.-1., 6.4.2. Договору.

В п.7.2. Договору сторони погодили, що у разі порушення терміну оплати Ресурсів більше, ніж на 30 календарних днів, Постачальник має право вимагати від Покупця виплати пені в розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді.

Згідно з п.10.3. Договору все листування, пересилання документів, повідомлень, заяв і претензій, що пов`язані з виконанням Договору або випливають з нього, сторони повинні направляти безпосередньо на адреси один одного, зазначені в Договорі.

За змістом розділу 10 Договору він набуває чинності з моменту його підписання 16.12.2021, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін про необхідність надання згоди на укладення органами управління сторін, які мають відповідні повноваження (за наявності таких вимог) (п.10.4); Договір діє до 31.12.2023; закінчення строку дії Договору не звільняє сторін від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за Договором (п.10.5.); всі зміни і доповнення до Договору є його невід`ємними частинами і дійсні лише у випадку, якщо вчинені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін (п.10.8.).

У специфікації №3 від 01.02.2022 до Договору (а.с.15, 109) сторони погодили: номенклатуру Ресурсів (автошина 265/60R18 114T Michelin X-Ice North 4 XL SUV Шип), їх кількість (4шт), ціну за одиницю (5750,00грн без ПДВ), загальну вартість (27600,00грн з ПДВ), яка включає транспортні витрати Постачальника; спосіб поставки (автомобільним транспортом); умови постачання (СРТ - склад «Нова Пошта» відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2020 року) (п.2); строк постачання (протягом 5-ти календарних днів з моменту підписання специфікації) (п.3); строк оплати Ресурсів (10 календарних днів з моменту постачання) (п.4); вантажовідправника (Постачальник), вантажоодержувача (Покупець), пункт розвантаження (Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» у м.Покровську) (п.5); дату постачання (дата відмітки уповноваженого представника Покупця про отримання Ресурсів, зазначена в товарно-транспортній або видатковій накладній); право власності на Ресурси та ризик їх випадкового знищення / пошкодження переходять від Постачальника до Покупця з дати постачання (п.6).

У проєкті специфікації №4 (без зазначення дати) до Договору (а.с.16) визначено: номенклатуру Ресурсів (камера гумова 18.00-24/25 NEXEN TRJ1175C (18.00-24, 18.00-25, 20.5-25)); їх кількість (18шт), ціну за одиницю (1458,30грн без ПДВ), загальну вартість (31499,28грн з ПДВ), яка включає транспортні витрати Постачальника; спосіб поставки (автомобільним транспортом); умови постачання (СРТ - склад «САТ» відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2020 року) (п.2); строк постачання (протягом 5-ти календарних днів з моменту підписання специфікації) (п.3); строк оплати Ресурсів (10 календарних днів з моменту постачання) (п.4); вантажовідправника (Постачальник), вантажоодержувача (Покупець), пункт розвантаження (Товариство з обмеженою відповідальністю «САТ» у м.Покровську) (п.5); дату поставки (дата відмітки уповноваженого представника Покупця про отримання Ресурсів, зазначена в товарно-транспортній або видатковій накладній); право власності на Ресурси та ризик їх випадкового знищення / пошкодження переходять від Постачальника до Покупця з дати постачання (п.6).

Зі скріншоту електронної скриньки представника Постачальника вбачається, що 04.02.2022 він надіслав для підпису примірник специфікації №4 до Договору на електронну адресу спеціаліста відділу поставок матеріалів комерційної дирекції Покупця (а.с.62).

Договір і специфікація №3 до нього підписані представниками та скріплені печатками обох сторін; проєкт специфікації №4 містить підпис представника та печатку Постачальника.

Постачальник стверджує, що взаємодія сторін Договору відбувалась таким чином: заявки на поставку Покупець направляв електронною поштою із зазначенням номенклатури та вимог до Ресурсів; менеджер Постачальника опрацьовував заявки та пропонував варіанти, після узгодження яких Постачальник електронною поштою надсилав Покупцю на підпис специфікацію до Договору; за погодженням Покупця Постачальник відвантажував Ресурси, а рахунки та видаткові накладні надсилав електронною поштою з подальшим обміном оригіналами первинної документації (а.с.106); переговори щодо замовлень та оплат здебільшого здійснювалися в телефонному режимі; специфікацію №4 недооформлено, оскільки залишився єдиний її примірник, збережений у листуванні (а.с.51, зворотній бік).

На виконання умов Договору Постачальник поставив Покупцю за видатковими накладними:

- №246 від 02.02.2022 - 4 автошини 265/60R18 114T Michelin X-Ice North 4 XL SUV Шип загальною вартістю 27600,00грн з ПДВ;

- №306 від 07.02.2022 - 18 камер гумових 18.00-24/25 NEXEN TRJ1175C (18.00-24, 18.00-25, 20.5-25) загальною вартістю 31499,28грн з ПДВ,

а Покупець отримав вказані Ресурси, про що свідчать підпис комірника ОСОБА_1 та відтиск печатки Покупця в обох накладних (а.с.22). Видаткові накладні також містять підпис представника і відтиск печатки Постачальника, посилання на Договір і зазначення, що Постачальником є позивач, а Покупцем - відповідач, місце складання накладних - м.Маріуполь.

Суд визнає надуманими і безпідставними «сумніви відповідача у справжності видаткових накладних» з тієї підстави, що печатка Покупця на них («Для документів») відрізняється від печатки на Договорі та специфікації №3 («Для договорів»): очевидним є те, що видаткові накладні є первинними документами, які не відносяться до категорії договорів і не можуть містити відповідну печатку, тож на них проставлена печатка відповідача «Для документів».

На порушення обов`язку, передбаченого в п.6 специфікації №3 (аналогічну умову містить і п.6 проєкта специфікації №4), представник Покупця не вказала у видаткових накладних дату отримання Ресурсів. Підписуючи видаткову накладну №246 від 02.02.2022, комірник ОСОБА_1 діяла на підставі довіреності №27 від 01.02.2022 Покупця на отримання від Постачальника 4шт автошин 265/60 R18 114T ХL Michelin X-Ice North 4 SUV (шип) за Договором і специфікацією №3 (а.с.21, 110). Вказана довіреність не містить зразка підпису довіреної особи. Водночас вади оформлення Покупцем документів (довіреності і видаткових накладних) не впливають на його обов`язок оплатити отримані Ресурси.

Представник позивача звернувся до Приватного акціонерного товариства «Метінвест ПокровськВугілля» із адвокатським запитом вих.№02-09/2024 від 02.09.2024 (а.с.64, 125) щодо надання документально підтвердженої інформації - зокрема, про повноваження (довіреність) особи, яка від імені Покупця отримала 18шт камер гумових за видатковою накладною №306 від 07.02.2022 (специфікація №4 до Договору). Адвокатський запит надіслано на електронну пошту відповідача 02.09.2024 (а.с.63), відповідач не заперечив приналежність йому цієї електронної адреси та факт отримання адвокатського запиту, але дотепер він залишається без відповіді.

Факт поставки за специфікацією №3 до Договору Ресурсів, вказаних у видатковій накладній №246 від 02.02.2022, підтверджує експрес-накладна №7348, оформлена 01.02.2022 о 09:16год Експедитором (Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта»), згідно з якою Постачальник у м.Бровари здав до перевезення Покупцю до м.Покровськ відправлення з описом «шини та диски, 4шт» оголошеною вартістю 27600,00грн (а.с.19). Зі скороченого трекінгу відправлення №7348 (а.с.20) вбачається, що Покупець отримав відправлення, але інформація про дату отримання в трекінгу відсутня.

Відстань м.Бровари - м.Покровськ автомобільними шляхами складає близько 700км - тобто її можна подолати за 10-11год. Підписуючи видаткову накладну №246 від 02.02.2022 без зазначення іншої дати, ніж вказав у ній Постачальник, представник Покупця підтвердила прийняття Ресурсів саме 02.02.2022 (в дату складання накладної).

Факт поставки Ресурсів, передбачених проєктом специфікації №4 до Договору і вказаних у видатковій накладній №306 від 07.02.2022, підтверджує товарно-транспортна накладна №142000720, оформлена 07.02.2022 о 14:10год Експедитором (Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «САТ»), згідно з якою Постачальник за власний рахунок відправив з м.Ірпінь Покупцю на адресу: Донецька область, м.Красноармійськ (нині - Покровськ), вул.Шмідта, 202 габаритний вантаж: шини вагою 130кг; планова дата прибуття - 09.02.2022 (а.с.23).

Оскільки представник Покупця підписала видаткову накладну №306 від 07.02.2022 без зазначення дати отримання Ресурсів і відомості від Експедитора про рух Ресурсів у матеріалах справи відсутні, то врахувавши зміст товарно-транспортної накладної №142000720 від 07.02.2022, суд визнає, що прийняття Ресурсів Покупцем відбулось у планову дату їхньої доставки: 09.02.2022.

На експрес-накладній та товарно-транспортній накладній відсутні підписи відповідальних осіб і печатки Постачальника, Покупця та Експедиторів. Позивач пояснює це втратою оригіналів документів у м.Маріуполі (а.с.51-52, 150).

Постачальник виставив Покупцю рахунки №155 від 20.01.2022 та №208 від 28.01.2022 на оплату кожної партії Ресурсів (а.с.17-18).

На виконання вимог п.6.4.-2. Договору та приписів Податкового кодексу (далі - ПК) України Постачальник зареєстрував в ЄРПН податкові накладні, в яких зазначив отримувачем (покупцем) Приватне акціонерне товариство «Метінвест ПокровськВугілля» (податковий номер платника податку 01236070):

- №34 від 02.02.2022 на поставку автошин 265/60 R18 114T Michelin X-Ice North 4 ХL SUV (шип) у кількості 4шт на суму 27600,00грн, у т.ч. ПДВ 4600,00грн (а.с.24);

- №83 від 07.02.2022 на поставку камер гумових 18.00-24/25 NEXEN TRJ1175C (18.00-24, 18.00-25, 20.5-25) у кількості 18шт на суму 31499,28грн, у т.ч. ПДВ 5249,88грн; накладна містить відмітку «Документ доставлено контрагенту» (а.с.25).

Квитанціями № від 22.02.2022 та № від 02.08.2023 про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН Державна податкова служба України підтвердила прийняття податкових накладних №34 від 02.02.2022 та №83 від 07.02.2022 (а.с.26, 66-67).

12.11.2025 здійснено державну реєстрацію припинення на підставі рішення щодо реорганізації Приватного акціонерного товариства «Метінвест ПокровськВугілля» (а.с.148) та запис про державну реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест ПокровськВугілля», яке є правонаступником Приватного акціонерного товариства «Метінвест ПокровськВугілля» (а.с.149). Тобто відбулась реорганізація товариства-відповідача у справі №905/245/25 шляхом перетворення, про що суд вказав в ухвалі від 27.03.2026, замінивши відповідача у справі №905/245/25 (Покупця) його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест ПокровськВугілля» (а.с.151).

За приписом ч.2 ст.52 ГПК України для Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест ПокровськВугілля» усі дії, вчинені в судовому процесі до його вступу у справу, обов`язкові так само, як вони були обов`язкові для Покупця, якого правонаступник замінив.

Щодо права.

Відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс-2020) термін СРТ - фрахт / перевезення оплачено до (... назва місця призначення) означає, що поставка відбулася в момент, коли продавець доставив товар названому перевізникові або іншій особі в узгодженому сторонами місці. Продавець несе всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту його поставки, а покупець - з моменту поставки товару.

За приписами ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 629 ЦК України та ст.193 Господарського кодексу (далі - ГК) України (діяв у період спірних правовідносин) одностороння відмова від зобов`язання не допускається, договір є обов`язковим для виконання сторонами і зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства.

В ч.2 ст.712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.2 ст.664 ЦК України якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч.1 ст.691 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. За загальним правилом, встановленим у ч.2 ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом підп.«б» п.187.1. ст.187 ПК України (тут і далі - в редакції, що діяла у період спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, - зокрема, дата відвантаження товарів.

За приписами ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін (абз.1 п.201.1.); податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок як попередня оплата (абз.1 п.201.7.).

Згідно з п.201.10. ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання платник податку - продавець товарів зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів, є для покупця таких товарів підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту; податкова накладна та / або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів, є для покупця таких товарів достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження; підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та / або розрахунку коригування до ЄРПН є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня; датою та часом надання податкової накладної та / або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Щодо вимоги про стягнення боргу.

Враховуючи зміст п.п.3.6., 5.2. Договору, п.п.2, 4 та 6 специфікацій до нього і висновки суду, наведені в розділі «Щодо фактів» цього рішення, Постачальник належним чином виконав свої обов`язки за Договором, а виконання грошових зобов`язань Покупця мало відбутися протяом 10-ти календарних днів з дати поставки Ресурсів, якою є 02.02.2022 (для Ресурсів, вказаних у видатковій накладній №246) і 09.02.2022 (для Ресурсів, вказаних у видатковій накладній №306).

Отже, на момент звернення позивача до суду строки оплати поставлених Ресурсів настали, прострочення Покупця триває з 15.02.2022 і з 22.02.2022 відповідно.

Позивач стверджує, що поставлені Ресурси загальною вартістю 59099,28грн залишаються неоплаченими, і іншого відповідач суду не довів.

Покупець заперечував перед судом не факт прийняття Ресурсів уповноваженою ним особою, а лише наявність у нього документів, які підтверджують поставку, що саме по собі не є обставиною, яка звільняє від обов`язку оплатити отримані Ресурси.

З посиланням на п.п.10.3., 10.8. Договору відповідач наполягав, що будь-яке електронне листування між сторонами, навіть якщо воно відбувалося, не змінює права та обов`язки сторін до моменту оформлення таких змін у письмовому вигляді та скріплення їх підписами і печатками сторін, а скріншоти електронного листування не є ані письмовими, ані електронними доказами та неможливо встановити достовірність наведеної в них інформації.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що листування шляхом надіслання електронних листів стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за ст.7 ЦК України. Крім того, юридична сила електронного документа як доказу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму (постанови Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №914/2505/17 (п.18), від 13.10.2021 у справі №923/1379/20 (п.78), від 18.01.2023 у справі №910/15383/21 (п.37)). В п.п.81, 82 постанови від 13.10.2021 у справі №923/1379/20 Верховний Суд зазначив: лист електронної пошти є таким, що містить відомості про факт відправлення повідомлення із відповідної електронної адреси, час відправлення, адресатів листа - осіб, до відома яких доведено таке повідомлення тощо. У випадку, якщо позивач подає позов у паперовій формі, то електронний лист може бути наданий суду у вигляді відповідної роздруківки. Така роздруківка електронного листа та додатків до нього є паперовою копією електронного доказу.

Суд зауважує, що між сторонами цього спору вочевидь склалася інша, більш спрощена, практика ділових відносин, ніж передбачав Договір, однак це не свідчить ані про порушення основних умов Договору, ані про недоведеність факту поставки.

Суд наголошує, що Покупець не надав належних і допустимих доказів на підтвердження фактів блокування власних облікових записів та втрати доступу до електронного листування, про які він стверджував, заперечуючи проти позову.

Суд враховує, що представник Покупця не відмовилась отримати Ресурси відповідно до п.6.5. Договору та під час отримання не навела зауважень щодо якості / походження Ресурсів чи відсутності необхідних документів, іншого неналежного виконання Постачальником своїх зобов`язань за Договором.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що під час розгляду справи відповідач не спростовував факт отримання Ресурсів, а лише намагався вказати на недоліки наданих доказів і, хоча первинна документація має дефекти, сукупність доказів за стандартом доказування «вірогідність доказів» свідчить про здійснення поставки Ресурсів.

На підставі викладеного та із застосуванням стандарту доказування «вірогідність доказів» суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест ПокровськВугілля» 59099,28грн боргу за поставлені 02.02.2022 та 09.02.2022 Ресурси є належним чином доведеною, правомірною, обґрунтованою та такою, що не спростована відповідачем і підлягає задоволенню.

Щодо аргументів відповідача.

Відповідач просив відмовити у задоволенні позову, навівши три самостійні підстави.

1) Доводи відповідача про те, що позивач не довів факт здійснення поставки та виконання умов договору, які є умовою для оплати ресурсів, і за відсутності інших доказів, які б підтверджували факт поставки, податкові накладні не можуть бути належним і допустимим доказом факту поставки та існування у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем суд відхиляє з огляду на таке.

У постанові від 04.11.2019 у справі №905/49/15 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду виснував: визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належало дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару; зокрема, обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця (п.9.9.); у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (п.9.10.); як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним (п.9.12.); крім того, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі, суди повинні враховувати положення ПК України та фактичні дії як постачальника, так і покупця щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару (п.9.13.).

Наведена практика є усталеною (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.02.2024 у справі №908/2586/22, від 29.01.2025 у справі №904/4061/23, від 10.09.2025 у справі №910/1615/24, від 25.11.2025 у справі №910/5274/23).

Отже, у разі невизнання Покупцем факту постачання товару Постачальник не позбавлений права доводити цей факт податковими накладними та іншими доказами, які в сукупності будуть переконливо свідчити про обставини здійснення поставок і реальний рух активів. В матеріалах цієї справи такі докази наявні: підписані обома сторонами видаткові накладні, оформлені Експедиторами експрес-накладна і товарно-транспортна накладна, довіреність Покупця на отримання Ресурсів (докладно досліджені судом в розділі «Щодо фактів» цього рішення). Натомість відомості свого бухгалтерського обліку на підтвердження відсутності відображення в ньому спірних поставок Ресурсів відповідач суду не надав.

2) Щодо твердження відповідача про те, що має місце прострочення кредитора, оскільки виконання зобов`язання перерахувати грошові кошти на користь позивача є неможливим в силу прямих заборон, встановлених ч.6 ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки позивач не змінив свою податкову адресу з тимчасово окупованої території на іншу територію України, суд зауважує таке.

В постанові від 26.03.2024 у справі №913/768/21, в якій розглядалось питання нікчемності договору про надання правової допомоги, укладеного з особою, адреса місцезнаходження якої зареєстрована на тимчасово окупованій РФ територій, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду виснував: право особи на справедливий суд ґрунтується на законодавчих актах вищої юридичної сили, а саме Конституції України та Конвенції [про захист прав людини і основоположних свобод] (п.91); необґрунтованим є обмеження права особи на отримання професійної правничої допомоги з тих підстав, що місцезнаходження чи місце проживання останньої в умовах війни опинилося в окупації, особливо враховуючи динамічну зміну лінії фронту та переліку окупованих / деокупованих територій (п.92); чинне процесуальне законодавство не забороняє таким особам виступати як позивачами, так і відповідачами в суді, тобто визнає їх процесуальну правоздатність (п.93).

Отже, реєстрація місцезнаходження позивача на тимчасово окупованій території сама по собі не є підставою для відмови у задоволенні позову.

3) Щодо аргументу відповідача про те, що здійснення позивачем дій зі встановлення обставин спірних правовідносин і звернення до суду лише після початку активних бойових дій на території розташування підприємства відповідача позбавило останнього можливості захистити свої права (надати докази на спростування доводів позивача) свідчить про недобросовісну поведінку позивача, що є формою зловживання правом і підставою для відмови у позові згідно з ч.3 ст.16 ЦК України: суд не вбачає в діях позивача ані ознак недобросовісності та зловживання правом, ані штучного створення собі можливості отримати кошти, на які він не має права.

Щодо вимоги про стягнення пені.

Посилаючись на невиконання Покупцем взятих на себе зобов`язань за Договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 4278,79грн пені за загальний період 14.02.- 17.08.2022.

Перевіривши розрахунки пені (а.с.6-7), суд встановив: позивач визначив, що прострочення оплати поставлених Ресурсів відбулось:

- за видатковою накладною №246 від 02.02.2022 - 14.02.2022, але фактично нарахував пеню, починаючи з 15.02.2022, що відповідає умовам п.5.2. Договору, п.4 специфікації №3 та приписам ст.ст.253, 254 (ч.5) ЦК України (перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок; якщо останній день строку припадає на вихідний, днем закінчення строку є перший за ним робочий день);

- за видатковою накладною №306 від 07.02.2022 - 17.02.2022, проте з підстав, наведених в розділі «Щодо фактів» цього рішення, суд виходить з того, що прийняття Покупцем Ресурсів, поставлених за вказаною накладною, відбулось 09.02.2022 - відповідно прострочення оплати відбулось 22.02.2022 (з урахуванням припису ч.5 ст.254 ЦК України).

Отже, на підставі п.7.2. Договору, приписів ст.549 ЦК України, ст.ст.216-218, ч.1 ст.230 ГК України (діяв у період спірних правовідносин) на користь позивача підлягає стягненню пеня в загальній сумі 4228,39грн, нарахована на заборгованість за Ресурси, поставлені за видатковими накладними:

- №246 від 02.02.2022 - в сумі 1998,24грн за період 15.02.- 14.08.2022;

- №306 від 07.02.2022 - в сумі 2230,15грн за період 22.02.- 17.08.2022.

Щодо вимог про стягнення річних та інфляційних.

Посилаючись на невиконання Покупцем взятих на себе зобов`язань за Договором та приписи ст.625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача 4908,00грн - 3% річних за загальний період 14.02.2022- 22.11.2024 та 22877,23грн інфляційних за період березень 2022 року - жовтень 2024 року.

Перевіривши розрахунки 3% річних (а.с.7-8), суд встановив, що:

- вони не є арифметично правильними, оскільки у формулі розрахунку позивач не врахував, що 2024 рік був високосним (за цей період нарахування формула має містити значення « 366», а не « 365» днів у році»);

- з підстав, наведених в цьому рішенні щодо періодів нарахування пені, прострочення Покупця триває з 15.02.2022 - за видатковою накладною №246 від 02.02.2022 і з 22.02.2022 - за видатковою накладною №306 від 07.02.2022.

Отже, стягненню на користь позивача підлягають 3% річних в загальній сумі 4893,30грн, нараховані на заборгованість за Ресурси, поставлені за видатковими накладними:

- №246 від 02.02.2022 - в сумі 2293,69грн за період 15.02.2022-22.11.2024;

- №306 від 07.02.2022 - в сумі 2599,61грн за період 22.02.2022-22.11.2024.

Перевіривши розрахунки інфляційних (а.с.6-8), суд встановив, що вони не суперечать умовам Договору і приписам чинного законодавства, не містять арифметичних помилок, але містять описку в значенні індексу інфляції за березень 2023 року (« 100,5» замість « 101,5»), що призвело до зменшення розміру заявлених до стягнення інфляційних.

За приписами ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог (ст.14); при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог (ч.2 ст.237).

Отже, стягненню на користь позивача підлягають інфляційні в заявленій до стягнення сумі 22877,23грн, нараховані на заборгованість за Ресурси, поставлені за видатковими накладними:

- №246 від 02.02.2022 - в сумі 10683,96грн за період березень 2022 року - жовтень 2024 року;

- №306 від 07.02.2022 - в сумі 12193,27грн за період березень 2022 року - жовтень 2024 року.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.129 ГПК України на відповідача покладається судовий збір в сумі 2420,67грн.

Керуючись ст.ст.2, 7, 13-15, 74-80, 86, 129, 210, 233, 236-238, 240 (ч.ч.4, 5), 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АзовТракСервіс», м.Маріуполь Донецької області, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест ПокровськВугілля», м.Покровськ Донецької області, про стягнення 59099,28грн боргу, 4278,79грн пені, 4908,00грн - 3% річних, 22877,23грн інфляційних - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест ПокровськВугілля» (85300, Донецька область, м.Покровськ, вул.Захисників України, буд.31; ідентифікаційний код 01236070) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АзовТракСервіс» (87554, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Будівельників, буд.187, кв.9; ідентифікаційний код 36996228) 59099,28грн боргу, 4228,39грн пені, 4893,30грн - 3% річних, 22877,23грн інфляційних, 2420,67грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суд склав і підписав повне рішення 31.03.2026.

Суддя О.М. Шилова

надр. 1прим. - у справу

(сторони мають електронні кабінети)