ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30 березня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/94/26
Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Кравець С.Г.,
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будхаб" від 20.03.2026
(вх.№01-44/1173/26) про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будхаб"
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайтвуд"
про стягнення 93 296,68грн.
Без повідомлення (виклику) учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Будхаб" (далі - позивач, ТОВ "Будхаб") звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайтвуд" (далі - відповідач, ТОВ "Вайтвуд") про стягнення 93 296,68грн, з яких: 79 500,00грн основного боргу (сума попередньої оплати), 3 017,38грн 3% річних, 10 779,30грн інфляційних втрат, а також судових витрат.
Ухвалою суду від 26.01.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №906/94/26 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.02.2026.
Ухвалою суду від 23.02.2026 відкладено розгляд справи по суті на 18.03.2026. Повторно роз`яснено ТОВ "Вайтвуд" його обов`язок згідно частини 6 ст.6 ГПК України зареєструвати свій електронний кабінет в ЄСІКС.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 18.03.2026 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Вайтвуд" на користь ТОВ "Будхаб": 79 500,00грн основного боргу в рахунок повернення попередньої оплати, 3 017,38грн 3% річних, 10 779,30грн інфляційних втрат, а також 2 660,80грн витрат по сплаті судового збору.

У судовому засіданні 18.03.2026 при розгляді справи по суті представник позивача - адвокат Кавчук А.В. просив суд вирішувати питання про стягнення судових витрат на послуги адвоката після ухвалення рішення у даній справі.

20.03.2026 через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "Будхаб" надійшла заява від 20.03.2026 про ухвалення додаткового рішення, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача 20 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 23.03.2026 прийнято до розгляду заяву ТОВ "Будхаб" від 20.03.2026 (вх.№01-44/1173/26) про ухвалення додаткового рішення у справі №906/94/26 щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Розгляд заяви постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи. Запропоновано відповідачу подати до суду письмові заперечення (у разі їх наявності) щодо заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в строк до 27.03.2026.

Правом на подачу заперечень щодо заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу ТОВ "Вайтвуд" не скористалось.

Дослідивши заяву позивача від 20.03.2026 про ухвалення додаткового рішення у сукупності з матеріалами справи, господарський суд враховує наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 123 ГПК України).

Згідно з частиною 1 статті 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, згідно пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 цього Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Адвокатський гонорар може існувати у двох формах: фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката, залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Водночас, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частинами 1, 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Водночас, чинним процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, згідно приписів якої розподіл здійснюється таким чином: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, у частині 5 зазначеної статті цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу.

Зокрема, відповідно до частини 5 ст.129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, що у подальшому були відображені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постановах від 19.02.2022 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Схожих критеріїв дотримується Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (зокрема, рішення ЄСПЛ у справах "Лавентс проти Латвії", "Ніколова проти Болгарії", "Єчюс проти Литви").

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справах "Баришевський проти України", "Двойних проти України", "East/West Alliance Limited" проти України").

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123- 130 Господарського процесуального кодексу України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

ТОВ "Будхаб" у позовній заяві від 21.01.2026 зазначено, що орієнтовний розмір витрат позивача на правничу допомогу, яку Товариство очікує понести у суді першої інстанції складає 20 000,00грн. Вказано, що докази понесених судових витрат будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду (а.с.3).

У судовому засіданні 18.03.2026 при розгляді справи по суті представник позивача - адвокат Кавчук А.В. просив суд вирішувати питання про стягнення судових витрат на послуги адвоката після ухвалення рішення у даній справі.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 18.03.2026 позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Вайтвуд" на користь ТОВ "Будхаб": 79 500,00грн основного боргу в рахунок повернення попередньої оплати, 3 017,38грн 3% річних, 10 779,30грн інфляційних втрат та 2 660,80грн витрат по сплаті судового збору.

20.03.2026 через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "Будхаб" надійшла заява від 20.03.2026 про ухвалення додаткового рішення, у якій представник позивача просить стягнути з відповідача 20 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу (а.с.48-49).

Тобто, заявником дотримано строку, встановленого частиною 8 ст.129 ГПК України.

На підтвердження факту понесення ТОВ "Будхаб" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00грн заявником подано: договір про правничу допомогу №19-01/26 від 19.01.2026; додаток №1 до договору; акт наданих послуг №19/03 від 19.03.2026; детальний опис наданих послуг від 19.03.2026; рахунок на оплату №19/01 від 19.01.2026; платіжну інструкцію №149 від 19.01.2026 (а.с.52-58).

Судом встановлено, що правничу допомогу ТОВ "Будхаб" в межах справи №906/94/26 у Господарському суді Житомирської області надавав Кавчук Андрій Вікторович, який має статус адвоката згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №000536 від 23.02.2017, виданого Радою адвокатів Львівської області на підставі рішення №63 від 27.01.2017.

Повноваження та обсяг прав адвоката Кавчука А.В., як представника ТОВ "Будхаб", підтверджується ордером на надання правничої допомоги серії ВС №1432267 від 20.01.2026, відповідно до якого повноваження адвоката не обмежуються (а.с.5).

Як встановлено судом, між Адвокатським бюро "Кавчук і Партнери" (далі - бюро) та ТОВ "Будхаб" (далі - клієнт) укладено договір про правничу допомогу №19-01/26 від 19.01.2026, за умовами п.1 якого, бюро зобов`язане здійснити захист прав, представництво інтересів або надати інші види професійної правничої допомоги клієнту, а клієнт зобов`язаний прийняти та оплатити її (а.с.52-53).

За умовами п.2 договору, бюро надає клієнту правничу допомогу щодо представництва інтересів та захисту прав клієнта в суді у справі щодо стягнення заборгованості з ТОВ "Вайтвуд" за договором поставки №05/24 від 05.09.2024, з правом вчиняти усі процесуальні дії та володіти усіма правами, передбаченими для представника всіма процесуальними кодексами України без обмежень в повноваженнях, а також представництва інтересів клієнта в органах державної влади, місцевого самоврядування та перед усіма фізичними і юридичними особами незалежно від форм власності.

Орієнтовний вид, перелік та кількість послуг, що включені у правничу допомогу на момент укладення договору, вказуються у додатку до договору та/або в рахунку (п.3 договору).

Згідно п.4 договору, клієнт сплачує бюро винагороду (гонорар) за надання правничої допомоги в сумі, порядку, на умовах та в строк, що вказані в додатку до договору та/або в рахунку. Клієнт сплачує гонорар за реквізитами бюро, вказаними в договорі та/або в рахунку.

Відповідно до п.17 договору, по факту надання правничої допомоги (її частини) бюро складає акт наданих послуг та/або детальний опис послуг, які надає клієнту для розгляду та підписання. Клієнт зобов`язаний підписати їх протягом 2 (двох) днів та повернути по одному примірнику бюро.

Договір, відповідно до п.24, вважається укладеним з моменту його підписання сторонам договору вносяться додатковою угодою, а доповнення - у формі додатку до договору, які підписуються сторонами.

До договору про правничу допомогу №19-01/26 від 19.01.2026 між сторонами було підписано додаток №1, за умовами п.1 якого, бюро надає клієнту правничу допомогу, що включає представництво інтересів та захист прав клієнта в суді першої інстанції, а саме: ознайомлення з документами, що стосуються спору, та їх правова оцінка; надання клієнту правових висновків і рекомендацій щодо суті спору та його вирішення; збір, формування і підготовка доказів для подання до суду; ознайомлення з матеріалами справи (при необхідності, одна дія); участь в судових засіданнях (до п`яти засідань); складання і подання заяв по суті та інших процесуальних документів (заяви, клопотання) у справі в інтересах клієнта (при необхідності, до трьох документів); опрацювання і підготовка відповідей (заперечень) на процесуальні документи інших учасників справи (при необхідності, до трьох документів); інформування клієнта про судові рішення (ухвали), що стосуються справи.

За умовами п.2 додатку, вказані в п.1 додатку послуги визначені сторонами на момент укладення договору та є орієнтовними. Фактично надані послуги вказуються у детальному описі послуг та/або в акті наданих послуг, що підписуються сторонами по факту надання послуг.

Відповідно до п.3 додатку, за згодою сторін винагорода (гонорар) бюро за послуги, вказані в п.1 додатку, визначено у фіксованому розмірі і складає: 20 000,00грн. Винагорода (гонорар) за послуги, що не вказані в п.1 додатку, узгоджується між сторонами додатково.

Клієнт сплачує винагороду (гонорар) повністю протягом 3 (трьох) днів з моменту укладення договору та/або отримання рахунку, якщо інше не погоджено сторонами (п.4 договору).

Договір про правничу допомогу №19-01/26 від 19.01.2026 та додаток №1 до договору підписані електронними кваліфікованими підписами представників сторін, їх підписи скріпленні електронними печатками.

Адвокатським бюро "Кавчук і Партнери" 19.01.2026 виставлено ТОВ "Будхаб" рахунок №19/01 на оплату на суму 20 000,00грн (а.с.57).

Цього ж дня, ТОВ "Будхаб" сплачено на рахунок адвокатського бюро 20 000,00грн за правничі послуги, що підтверджується платіжною інструкцією №149 від 19.01.2026 (а.с.58).

За результатом надання послуг, 19.03.2026 між сторонами підписано акт наданих послуг №19/03, відповідно до якого адвокатське бюро надало послуги (виконало роботи), а клієнт прийняв і оплатив послуги в галузі права за договором №19-01/26 від 19.01.2026 у справі №906/94/26 щодо стягнення заборгованості з ТОВ "Вайтвуд" на загальну суму 20 000,00грн (а.с.55).

Відповідно до детального опису наданих адвокатом послуг від 19.03.2026, який підписаний між сторонами, Адвокатським бюро "Кавчук і Партнери" надано ТОВ "Будхаб" правничу допомогу на суму 20 000,00грн (фіксований розмір), а саме:

1. Складання та подання позову до суду, в тому числі: узгодження з клієнтом правової позиції з представництва інтересів в суді; розрахунок інфляційних втрат, 3% річних на суму заборгованості; написання позовної заяви і формування додатків (доказів); інформування клієнта про розмір, спосіб і реквізити оплати судового збору; подання позову до суду та надсилання іншим учасникам справи.

2. Складання та подання додаткових заяв/пояснень, в тому числі: написання та подання до суду заяви про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції; написання та подання до суду додаткових пояснень у справі.

3. Підготовка до участі та участь в судовому засіданні 23.02.2026.

4. Підготовка до участі та участь в судовому засіданні 18.03.2026.

5. Інформування клієнта про результати розгляду справи в суді та роз`яснення щодо подальшого його виконання.

Оцінивши витрати позивача на отримання правничої допомоги, з урахуванням всіх аспектів даної справи, дослідивши подані представником документи, якими останній підтверджує факт надання таких послуг, господарський суд прийшов до висновку, що заявлені ТОВ "Будхаб" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00грн є дещо неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову у розмірі 93 296,68грн.

Так, у ході розгляду даної справи адвокатом позивача було подано: позовну заяву від 21.01.2026 з додатками (а.с.1-16); заяву від 04.02.2026 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.23); додаткові пояснення від 16.03.2026 (а.с.33-35) та заяву від 20.03.2026 про ухвалення додаткового рішення (а.с.48-49).

На переконання суду, адвокату позивача, з метою захисту прав та законних інтересів ТОВ "Будхаб" в межах даної справи не потребувалося тривалого часу для аналізу спірних правовідносин, пошуку судової практики, приписів діючого законодавства України із спірного питання, аналізу великої кількості доказів, значних затрат часу та зусиль. Судова практика у даних спорах є сталою.

Предметом спору у даній справі було стягнення з відповідача суми основного боргу (в рахунок повернення попередньої оплати), 3% річних та інфляційних втрат. При цьому, розрахунки 3% річних та інфляційних втрат виконуються по існуючим формулам за допомогою відповідних електронних калькуляторів. Відповідач відзиву на позов не подавав і його представник жодного разу не брав участь у судових засідання, тому у представника позивача не було необхідності готувати відповідь на відзив.

Крім того, заява про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції та додаткові пояснення у справі подавалися з ініціативи представника позивача, що не може вказувати про необхідність витрат часу для їх підготовки.

Адвокат позивача приймав участь у 2 (двох) судових засіданнях, які відбулися 23.02.2026 та 18.03.2026.

За висновком суду, обґрунтованою, співмірною та документально підтвердженою у даній справі є загальна вартість наданих адвокатом послуг у розмірі 12 000,00грн, яка складається з підготовки і подання позовної заяви (8 000,000грн) та участі представника позивача у 2 (двох) судових засіданнях в режимі відеоконференції (всього 4 000,00грн; по 2 000,00грн за 1 судове засідання).

Таким чином, беручи до уваги принципи справедливості й верховенства права, співмірності й розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, встановлені обставини щодо часткової неспівмірності заявлених витрат, господарський суд дійшов висновку про те, що обґрунтованою сумою витрат ТОВ "Будхаб" на отримання правничої допомоги у даній справі у суді першої інстанції є 12 000,00грн, які підлягають стягненню з ТОВ "Вайтвуд". Решта витрат на правничу допомогу покладається на позивача.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будхаб" від 20.03.2026 (вх.№01-44/1173/26) про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайтвуд" (12452, Житомирська область, Житомирський район, село Кодня, вулиця Гонти, будинок 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будхаб" (79069, Львівська область, місто Львів, вулиця Шевченка, будинок 317; ): 12 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного додаткового рішення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено: 30.03.26

Суддя Кравець С.Г.

Направити:

1 - позивачу та представнику - електронний кабінет,

2 - відповідачу (; 12452, Житомирська обл., Житомирський р-н, село Кодня, вул. Гонти, буд. 1) (рек.).