номер провадження справи 5/138/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 Справа № 908/2741/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Соколові А.А., розглянувши матеріали справи

За позовом: Першого заступника керівника Пологівської окружної прокуратури Запорізької області (вул. Залізнична, буд. 17, м. Запоріжжя, 69002; ) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:

Позивача-1: Оріхівської міської ради (вул. Шевченка, буд. 11, м. Оріхів, Запорізька область, 70500; )

Позивача-2: Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області (пр. Соборний, буд. 164, м. Запоріжжя, 69107; )

Позивача-3: Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (вул. Володимира Антоновича, буд. 22, корпус 2, м. Дніпро, 49101; )

До відповідача-1: Комунального некомерційного підприємства Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Оріхівської міської ради (фактична адреса: вул. Перемоги, буд. 95-а, м. Запоріжжя, 69005; адреса реєстрації: вул. Паркова, буд. 2, м. Оріхів, Пологівський район, Запорізька область, 70500; )

До відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Євроенерготрейд (вул. Київська, буд. 34-а, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131; )

про визнання недійсними додаткових угод до договору № 1503 від 15.03.2021 про постачання електричної енергії споживачу та стягнення безпідставно сплачених грошових коштів у розмірі 126 775,98 грн.

За участю представників сторін:

Від прокуратури: Стешенко В.Є. (в залі суду) посвідчення №075793 від 01.03.2023;

Від позивача-1: не з`явився;

Від позивача-2: не з`явився;

Від позивача-3: не з`явився;

Від відповідача-1: не з`явився;

Від відповідача-2: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

01.09.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява першого заступника керівника Пологівської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі позивача-1 - Оріхівської міської ради, позивача-2 - Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області та позивача-3 - Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області до відповідачів: 1) Комунального некомерційного підприємства Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Оріхівської міської ради, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю Євроенерготрейд про визнання недійсними додаткових угод до договору № 1503 від 15.03.2021 про постачання електричної енергії споживачу та стягнення безпідставно сплачених грошових коштів у розмірі 126 775,98 грн.

01.09.2025 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/2741/25 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 08.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2741/25 в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.10.2025 о 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку учасників справи визнано обов`язковою.

Ухвалою від 06.10.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Євроенерготрейд про направлення справи № 908/2741/25 за територіальною підсудністю до Господарського суду Київської області та відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Євроенерготрейд про залишення позовної заяви без розгляду. Розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено на 03.11.2025 о 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою та запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 03.11.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Євроенерготрейд про забезпечення проведення усіх судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено частково. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Євроенерготрейд про забезпечення проведення судового засідання призначеного на 03.11.2025 о 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції відмовлено та вирішено наступні судові засідання проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 03.11.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Євроенерготрейд про зупинення провадження у справі задоволено та зупинено провадження у справі № 908/2741/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24. Зобов`язано сторони повідомити суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у цій справі.

05.12.2025 від Запорізької обласної прокуратури до суду надійшла заява про поновлення провадження у справі № 908/2741/25.

Ухвалою суду від 08.12.2025 провадження у справі № 908/2741/25 поновлено з 12.01.2026 та підготовче засідання призначено на 12.01.2026 об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Призначене судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми "Електронний суд ЄСІКС. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою.

Ухвалою суду від 12.01.2026 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті та перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 02.02.2026 об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою. Призначене судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми «Електронний суд» ЄСІКС.

Ухвалою від 02.02.2026 оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 02.03.2026 об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою. Призначене судове засідання вирішено здійснювати в режимі відеоконференцзв`язку з використанням підсистеми «Електронний суд» ЄСІКС.

У судовому засіданні 02.03.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 02.03.2026 фіксувалось з використанням підсистеми Електронний суд ЄСІКС.

Прокурор підтримав заявлені позовні вимоги в обґрунтування яких посилається на те, що ТОВ «Євроенерготрейд» ініціювало укладення додаткових угод №№5, 6, 8, 9 та 10 та збільшення ціни за одиницю товару загалом на 60,95 % від ціни, визначеної договором №1503 від 15.03.2021, який укладено між КНП «Оріхівська БЛІЛ» та ТОВ «Євроенерготрейд», що суттєво перевищує законодавчо встановлений ліміт у 10%. Такі дії є порушенням принципів публічних закупівель, оскільки вони нівелюють результати аукціону та спричиняють нераціональне витрачання бюджетних коштів. Надані експертні висновки не є належним підтвердженням ринкових коливань, а зміна ціни на вже спожиту енергію суперечить нормам ЦК України. Прокурор посилається на ст.ст. 23, 24 Закону України Про прокуратуру, ч. 4 ст. 53, ст.ст. 162-164 ГПК України, ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 2 ст. 632, ст. 1212 Цивільного кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 5, п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі та просить суд визнати дійсними додаткові угоди №№5, 6, 8, 9 та 10 укладені до договору №1503 від 15.03.2021 та стягнути з ТОВ «Євроенерготрейд» 126 775,98 грн. безпідставно сплачених коштів на користь місцевого бюджету. Окремо зазначає, що термін позовної давності не сплив через його зупинення на період дії воєнного стану в Україні. Також обґрунтував обставини, зазначених в ч. 4 ст. 53 ГПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру щодо представництва інтересів держави.

Представник Позивача 1: Оріхівської міської ради у судове засідання не з`явився.

В матеріалах справи міститься заява Оріхівської міської ради від 06.10.2025 за вих. №03-28/0495 згідно якої Позивач 1 просить суд розглянути справу №908/2741/25 без участі уповноваженого представника, за наявними в матеріалах справи документами. Також вказано, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник Позивача 2: Оріхівська міська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області у судове засідання не з`явився.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення Оріхівської міської військової адміністрація Пологівського району Запорізької області від 12.09.2025 за вих. №01-42/0681 щодо неможливості зареєструвати свій електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС та заява від 06.10.2025 за вих. №01-42/0732 про розгляд справи без участі уповноваженого представника Позивача 2, за наявними матеріалами справи, в якій також вказано, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник Позивача 3: Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області у судове засідання не з`явився.

В матеріалах справи містяться письмові пояснення Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 06.10.2026, в яких зазначено, що Управлінням відповідно до п. 3.2.2.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Східного офісу Держаудитслужби на I квартал 2022 року та на підставі направлень на проведення ревізії від 10.01.2022 №№8-11, виданих, начальником управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, ревізійною групою під керівництвом заступника начальника відділу управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області Рахуби О.В. проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального некомерційного підприємства «Оріхівська багатопрофільпа лікарня інтенсивного лікування» Оріхівської міської ради Запорізької області за період з 01.01.2020 по 31.01.2022 року. Результати ревізії оформлено актом від 18.02.2022 № 040804-20/1. В ході проведення ревізії договірні відносини між Комунальним некомерційним підприємством «Оріхівська багатопрофільпа лікарня інтенсивного лікування» Оріхівської міської ради Запорізької області та ТОВ «Євроенерготрейд» за договором від 15.03.2021 № 1503 перевірялися лише в частині сум наявної заборгованості (відсутності заборгованості) за поставлені товари. При цьому, моніторинг закупівлі UA-2021-02-04-003226-a органами Держаудитслужби не проводився. Органам Держаудитслужби як суб`єктам владних повноважень (у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України), правовий статус яких визначено Законом № 2939, надано право звертатися до суду з відповідним позовом про відшкодування збитків. Реалізація результатів заходів державного фінансового контролю, зокрема, спрямована на усунення виявлених порушень чи відшкодування заподіяної шкоди (у конкретно визначених випадках), здійснюються відповідно до законів та порядків залежно від виду заходу державного фінансового контролю, що проводився. Фактично категорію спорів, у яких Держаудитслужба може бути безпосередньо позивачем (діяти в інтересах держави), визначено пунктом 10 статті 10 Закону №2939. Аналогічний припис містить абзац третій підпункту 9 пункту 4 Положення. З огляду на викладене Управління позбавлено можливості надати пояснення щодо суті позовних вимог Прокурора. На підставі викладеного, просить суд здійснювати розгляд справи без участі представника Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області.

Представник відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Євроенерготрейд у судове засідання не з`явився.

В матеріалах справи міститься письмовий відзив ТОВ Євроенерготрейд від 18.09.2025 на позовну заяву, в якому зазначено, що за умови наявності коливання ціни електроенергії на ринку, якщо ця інформація міститься на сайті «Оператор ринку» у Сторін договору є всі законні підстави вносити зміни в Договір в частині збільшення ціни за одиницю товару і це право Сторін передбачено Законом і це ні в якому разі не є порушенням п.2. ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Зміна умов Договору відбувалась за погодженням сторін, а не за рішенням суду, а отже оцінка достатності підстав для внесення змін до договору належала саме до компетенції Сторін Договору. Для підняття ціни за Договором Товариством (Постачальником електричної енергії) Споживачу в кожному випадку завжди надавались експертні висновки, що підтверджують коливання ціни на ринку за певні календарні періоди дії Договору, при цьому кожна наступна довідка показувала дані щодо коливання і враховувала попередні цінові дані на ринку (що саме слугували підставою для попередньої зміни ціни), а цей формат як раз і надає можливість встановити наявність саме коливання ціни товару на ринку. Щоразу звертаючись до Споживача з пропозицією укласти додаткові угоди до договору про зміну ціну за одиницю товару, Відповідач - 2 (Постачальник) письмово направляв відповідні обґрунтовані листи-пропозиції з аргументацією даного рішення. На підтвердження коливання ціни електричної енергії на ринку Постачальник в кожному випадку надавав Споживачу експертні висновки Черкаської торгово промислової палати, які документально підтверджували факт коливання ціни електроенергії на ринку. При укладанні спірних угод, якими Відповідачем - 1 та Відповідачем - 2 збільшено ціну за електричну енергію було дотримано вимоги п.2 ч. 5 ст. 41 Закону, оскільки зазначену ціну збільшено в межах коливань ціни зазначеного товару на ринку, а це жодним чином не суперечить нормам Закону. Отже, попри однозначно встановлену можливість декілька разів підвищувати ціну за одиницю товару, в Законі також жодним чином не обмежується підсумковий, кінцевий відсоток підвищення ціни за весь час виконання Договору, даних застережень Закон не містить. Підсумовуючи викладене, зазначив, що підвищення ціни за одиницю електричної енергії до 10% пропорційно збільшенню ринкової ціни шляхом укладання кількох додаткових угод, за умови наявності коливання ціни електричної енергії на ринку, повністю відповідає нормам Закону України «Про публічні закупівлі» і не суперечить йому, більше того це прямо дозволено Законом. Також зазначено, що ліміт до 10%, як прямо про це зазначено в п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», застосовується не як максимальній ліміт зміни ціни за весь час дії Договору, а кожного разу при внесенні до нього змін, за наявності коливання ціни на ринку в сторону збільшення. Законом не передбачено, що 10% поріг збільшення ціни розраховується при кожній зміні ціни саме від первинної ціни Договору, як це зазначає Прокурор. Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. Однак, Прокурор жодним чином не довів факт порушення Сторонами Договору Закону України «Про публічні закупівлі». Підписавши додаткові угоди про збільшення тарифу за Договором в порядку та у спосіб, передбачений законодавством України, Сторони Договору тим самим добровільно погодилися на нові умови, визначені даними додатковими угодами, а саме на умови збільшення ціни електричної енергії за одиницю товару, на обгрунтованість наданих документів, що підтверджують коливання ціни на ринку, на періоди таких коливань, на початок дії зміненого тарифу, тощо. Приймаючи до уваги, що внесення змін до Договору відбувалося за взаємною згодою Сторін внаслідок коливання цін на ринку електричної енергії в сторону збільшення, що не залежало ані від Постачальника, ані від Споживача та відповідало умовам Договору і вимогам Закону України "Про публічні закупівлі", збільшення ціни за одиницю товару у кожній додатковій угоди не більше ніж до 10%, та не збільшення загальної суми договору, в сукупності свідчать про дотримання Сторонами Договору положень ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та положень ст. 632, 652 ЦК України, а отже про відсутність підстав для визнання додаткових угод недійсними та про стягнення грошових коштів. Отже, за недоведеності обґрунтування позовних вимог Прокурора, відсутності підстав для визнання недійсними Додаткових угод до Договору та наявності допустимих доказів на обґрунтування позиції Відповідача - 2, позовні вимоги Прокурора є такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги Прокурора та твердження про те, що Відповідач - 1 та Відповідач - 2 уклали незаконні додаткові угоди до Договору є недоведеними, а вимоги про визнання додаткових угод недійсними такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, Відповідач -2 просить суд в задоволенні позову відмовити.

У своїй відповіді від 03.10.2025 на відзив прокурор зазначив, що надані постачальником експертні висновки не встановлюють наявності факту коливання ціни на електричну енергію у відповідні проміжки часу та надана інформація має лише довідковий характер, про що зазначено в самих висновках (постанова Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №927/685/20), а отже вони не є належними доказами коливання ціни на електричну енергію. Таким чином, додаткові угоди № 5 від 05.05.2021, № 6 від 11.05.2021, № 8 від 30.08.2021, № 9 від 31.08.2021, № 10 від 15.10.2021 до договору № 1503 від 13.03.2021 укладені з порушенням вимог пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (в частині належного обґрунтування існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, доведення та документального підтвердження існування таких обставин), що є підставою для їх скасування. Отже, коливання ціни товару на ринку кожного разу при укладанні відповідних додаткових угод сторонами договору жодним чином не обґрунтовано та об`єктивно не підтверджено, у зв`язку з чим ними не дотримано вимоги п.2 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та безпідставно змінено істотні умови договору. Укладання додаткових угод № 5 від 05.05.2021, № 6 від 11.05.2021, № 8 від 30.08.2021, № 9 від 31.08.2021, № 10 від 15.10.2021, правовою підставою зміни ціни в яких визначено п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», зумовили зміну істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару понад 10% від ціни, визначеної в договорі № 1503 від 15.03.2021), що є прямим порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону. Внаслідок укладання вказаних додаткових угод ціну за 1 кВт*год електричної енергії збільшено з 2,0075 грн. до 3,231 грн., тобто на 1,2235 грн. (на 60,95 % від первинної ціни ), та зменшено кількість товару з 300 000 кВт*год до 232 019,50 кВт*год, що на 67 980,50 кВт*год менше від обсягу, визначеного сторонами у договорі № 1503 від 15.03.2021, що є порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та підставою для їх скасування. Таким чином, укладення між сторонами оскаржуваних додаткових угод про збільшення ціни за товар за відсутності підстав для цього та зменшення його кількості жодним чином не відповідає принципу максимальної економії та ефективності, спотворює результати закупівлі та нівелює економію, яку було досягнуто під час підписання договору.

У запереченнях від 07.10.2025 щодо відповіді на відзив ТОВ Євроенерготрейд зазначило, що прокурором не враховано, що Договір, до якого укладалися додаткові угоди про зміну ціни, є не просто Договором про постачання електричної енергії, а Договором про закупівлю. І даний Договір, як і всі зміни до нього (додаткові угоди) повинні укладатися і були укладені відповідно до вимог та процедур, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі». Щодо застосування ч. 3 ст. 631 ЦК Україні при укладенні додаткової угоди про зміну ціни, то ані Закон України «Про публічні закупівлі», ані Договір не містять жодних заборон на застосування сторонами Договору норм ЦК України, в т.ч. ст. 631 ЦК України. Більше того, Закон містить пряму вказівку на укладання договору у відповідності до Цивільного та Господарського Кодексів України (ч. 1 ст. 41 Закону) з урахуванням особливостей визначених цим Законом. Зміна ціни за укладеними додатковим угодами відбувалася виключно в часові рамки та період дії Договору Крім того, зміна ціни за спірними додатковими угодами з використанням ч. 3 ст. 631 ЦК України не застосовувалася до вже виконаних договірних відносини. На момент укладання додаткових угод Відповідач - 1 та Відповідач - 2 керувалися виключно вимогами Закону, ніяких додаткових нормативно-правових актів, роз`яснень, які б по іншому трактували норми Закону «Про публічні закупівлі», а саме п. 2 ч. 5 ст. 41 та хоч якось ставили під сумнів дане трактування, на момент укладання додаткових угод не було. З огляду на викладене, Відповідач 2 просить суд в задоволенні позову відмовити.

Також у своїх поясненнях від 12.01.2026р. прокурор зазначив, що Велика Палата Верховного Суду (постанова від 21.11.2025 у справі №920/19/24 (п. 198)) не знайшла підстав для відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, на яку, у тому числі посилався Перший заступник керівника Пологівської окружної прокуратури Запорізької області при обґрунтуванні позовних вимог щодо визнання недійсними додаткових угод до договору від 15.03.2021 № 1503 про постачання електричної енергії споживачу та стягнення безпідставно сплачених коштів у сумі 126 775,98 грн.

Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до бази даних «Діловодство спеціалізованого суду» Господарського суду Запорізької області Комунальне некомерційне підприємство Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Оріхівської міської ради має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС.

З метою повідомлення Відповідача - 1 про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду по справі №908/2741/25 направлені до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС КНП Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Оріхівської міської ради, яке отримало ухвалу суду, що підтверджується Довідками про доставку електронного листа.

Отже, Відповідач - 1належним чином повідомлений про розгляд справи №908/2741/25 в суді.

Станом на 02.03.2026 Відповідач 1 запропонований ухвалами суду від 08.09.2025 та від 06.10.2025 відзив на позовну заяву та додані до нього документи, на адресу суду не надіслав, отже своїми правами, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України, не скористався.

Суд враховує, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною права на суд, адже в іншому випадку положення ст. 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії.

Також про хід розгляду справи, дату, час і місце проведення судового засідання у даній справі Відповідач-1 мав можливість дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України Єдиний державний реєстр судових рішень: //reyestr. court. gov. ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України Про доступ до судових рішень № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст. 3 Закону України Про доступ до судових рішень визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, а також в ухвалі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 910/6964/18.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що Відповідач-1 мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалами суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статей 182, 183 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Наявні матеріли справи дозволяють розглянуті справу по суті.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, суд,

ВСТАНОВИВ:

Комунальним некомерційним підприємством Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Оріхівської міської ради (далі КНП «Оріхівська БЛІЛ») 04.02.2021 на офіційному веб-сайті системи публічних закупівель «Prozorro» оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів за № UA-2021-02-04 003226-а (режим доступу https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2021-02-04-003226-a) по закупівлі електричної енергії (ДК 021:2015:09310000-5 кількістю 300 000 кіловат годин з очікуваною вартістю 750 000 грн.

Згідно з реєстром отриманих тендерних пропозицій документи для участі у відкритих торгах подали: ТОВ «Євроенерготрейд» з остаточною ціновою пропозицією 602 254,80 грн., ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» з остаточною ціновою пропозицією 602 614,80 грн., ТОВ «ТРЕЙДЕНЕРДЖИ» з остаточною пропозицією 612 543,00 грн., ТОВ «ЗАПОРІЖЖЯЕЛЕКТРОПОСТАЧАННЯ» 648 000,00 грн. та ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» з остаточною ціновою пропозицією 645 000,00 грн.

Відповідно до протоколу тендерних пропозицій від 23.02.2021 в результаті проведення електронного аукціону у процедурі відкритих торгів за предметом: «Електрична енергія» UA-2021-02-04-003226-a, переможцем визначено ТОВ «Євроенерготрейд» з ціновою пропозицією 602 254,80 грн.

За результатами проведеної закупівлі між КНП «Оріхівська БЛІЛ» та ТОВ «Євроенерготрейд» укладено договір про постачання електричної енергії № 1503 від 15.03.2021 (далі - Договір № 1503).

За цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

Згідно з комерційною пропозицією, яка є додатком 2 Договору ціна (тариф) електричної енергії з урахуванням вартості тарифу на передачу та ПДВ становить 2,007516 грн/кВт*год, планованим обсягом 300 000 кВт*год. Договір набирає чинність з дати його підписання та діє по 31.12.2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов`язань.

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до Договору (п. 3.3).

У подальшому між сторонами укладено 11 додаткових угод.

Додатковою угодою № 1 від 31.03.2021 сторони домовились викласти п. 5.1 Договору у наступній редакції: «Загальна сума цього Договору становить 602 254,80 грн. з ПДВ, без ПДВ 501 879 грн, ПДВ 10 037,8 грн. Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору». Крім того, доповнено п. 2.3 п. 2 Предмет договору, який викладено у наступній (новій) редакції: «Предметом закупівлі є товар (електрична енергія) згідно класифікатору 021:2015:09310000-5 Електрична енергія». Також сторони домовились визначити місце поставки (п. 3.4 Договору): «Місце поставки: Запорізька область, м. Оріхів, вул. Паркова, буд. 2 та 20-г».

Додатковими угодами № 2 від 01.04.2021, № 3 від 06.04.2021 та № 4 від 07.04.2021 сторони домовились внести зміни до п. 5.7. Договору щодо порядку оплати рахунків постачальника.

Додатковими угодами № 7 від 07.06.2021 - змінено реквізити постачальника, а № 11 від 30.11.2021 - строк дії договору, який сторони вирішили достроково розірвати з 01.12.2021 року.

Додатковою угодою № 5 від 05.05.2021 сторонами погоджено зменшення обсягу закупівлі електричної енергії у кількості до 274 933,76 кВт*год та збільшено ціну за одиницю товару до 2,20806 грн. (на 9,99% від ціни, визначеної договором № 1503 від 15.03.2021).

Додатковою угодою № 6 від 11.05.2021 сторонами погоджено зменшення обсягу закупівлі електричної енергії у кількості до 250 921,7684 кВт*год та збільшено ціну за одиницю товару до 2,20806 грн. (на 9,99 % від ціни, визначеної договором №1503 від 15.03.2021).

Додатковою угодою № 8 від 30.08.2021 сторонами погоджено обсяг закупівлі електричної енергії у кількості у розмірі 262 224,09 кВт*год та збільшення ціни за одиницю товару до 2,428644 грн. (на 20,98 % більше від ціни, визначеної договором № 1503 від 15.03.2021).

Додатковою угодою № 9 від 31.08.2021 сторонами погоджено зменшення обсягу закупівлі електричної енергії у кількості до 248 685,32 кВт*год та збільшення ціни за одиницю товару до 2,67126 грн. (на 33,06 % більше від ціни, визначеної договором №1503 від 15.03.2021).

Додатковою угодою № 10 від 15.10.2021 сторонами погоджено зменшення обсягу закупівлі електричної енергії у кількості до 232 019,50 кВт*год та збільшення ціни за одиницю товару до 3,231 грн. (на 60,95 % більше від ціни, визначеної договором № 1503 від 15.03.2021 та на 20,95% більше від ціни, встановленої додатковою угодою № 9 від 31.08.2021).

Таким чином, внаслідок укладення додаткових угод № 5 від 05.05.2021, № 6 від 11.05.2021, № 8 від 30.08.2021, № 9 від 31.08.2021, № 10 від 15.10.2021 ціну за 1 кВт*год електричної енергії збільшено з 2,0075 грн до 3,231 грн, тобто на 1,2235 грн. (на 60,95 % від первинної ціни ), та зменшено кількість товару з 300 000 кВт*год до 232 019,50 кВт*год, що на 67 980,50 кВт*год менше від обсягу, визначеного сторонами у договорі № 1503 від 15.03.2021.

Згідно із звітом про виконання договору про закупівлю UA-2021-02-04-003226-a від 30.01.2022, розміщеного на офіційному веб-сайті публічних закупівель Prozorro сума оплати за договором про закупівлю складає 581 726,62 грн. (в тому числі ПДВ 79 847,62 грн), джерело фінансування закупівлі - місцевий бюджет.

Водночас, згідно з відомостями, наявними на Єдиному веб-порталі використання публічних коштів, за період з квітня по грудень 2021 року КНП «Оріхівська БЛІЛ» на користь ТОВ «Євроенерготрейд» на виконання вказаного договору сплачено 574 781,13 грн.

Відповідно до інформації УДКСУ в Оріхівському районі Запорізької області від 06.02.2025 № 02-06.6/91 щодо руху коштів по казначейських рахунках, відкритих на ім`я КНП «Оріхівська БЛІЛ» за період з 01.02.2021 по 31.12.2021 здійснено перерахування коштів на користь ТОВ «Євроенерготрейд» за придбану електричну енергію на загальну суму 574 782,13 грн., що підтверджується виписками по рахунках КНП «Оріхівська БЛІЛ», а саме:

16.04.2021 - здійснено оплату у розмірі 48 204,48 грн. за фактичне споживання електроенергії за березень 2021 року згідно договору від 15.03.2021 № 1503, акту виконаних робіт №5 від 12.04.2021;

19.05.2021 - здійснено оплату у розмірі 48 226,56 грн. за фактичне споживання електроенергії у квітні 2021 року згідно договору від 15.03.2021 № 1503, акту виконаних робіт №6 від 12.05.2021;

14.06.2021 - здійснено оплату у розмірі 47 025,05 грн. за фактичне споживання електроенергії у травні 2021 року згідно договору від 15.03.2021 № 1503, акту виконаних робіт №0 від 09.06.2021;

14.07.2021 - здійснено оплату у розмірі 41 825,08 грн. за фактичне споживання електроенергії у червні 2021 року згідно договору від 15.03.2021 № 1503, акту виконаних робіт №1 від 07.07.2021;

19.08.2021 - здійснено оплату у розмірі 54 947,57 грн. за фактичне споживання електроенергії у липні 2021 року згідно договору від 15.03.2021 № 1503, акту виконаних робіт №2 від 16.08.2021;

16.09.2021 - здійснено оплату у розмірі 55 912,10 грн. за фактичне споживання електроенергії у серпні 2021 року згідно договору від 15.03.2021 № 1503, акту виконаних робіт №8 від 13.09.2021;

22.10.2021 - здійснено оплату у розмірі 65 243,81 грн. за фактичне споживання електроенергії у вересні 2021 року згідно договору від 15.03.2021 № 1503, акту виконаних робіт №2 від 11.10.2021;

19.11.2021 - здійснено оплату у розмірі 109 236,50 грн. за фактичне споживання електроенергії у жовтні 2021 року згідно договору від 15.03.2021 № 1503, акту виконаних робіт №7 від 15.11.2021;

29.12.2021 - здійснено оплату у розмірі 175 544,40 грн. за фактичне споживання електроенергії у грудні 2021 року згідно договору від 15.03.2021 № 1503, акту виконаних робіт №9 від 23.12.2021.

У відповідь на запит прокурора КНП «Оріхівська БЛІЛ» листом від 30.05.2024 за вих. № 373 повідомило, що не має можливості надати документи щодо виконання Договору про постачання електричної енергії споживачу № 1503 від 15.03.2021 у зв`язку з їх знищенням у результаті військової агресії російської федерації.

Листом від 19.02.2025 КНП «Оріхівська БЛІЛ» повідомило, що причинами розбіжностей у сумі виконання Договору, зазначених у звіті про виконання договору про закупівлю UA-2021-02-04-003226-a від 30.01.2022, розміщеному на офіційному веб-сайті публічних закупівель Prozorro та у відомостях, наявних на Єдиному веб-порталі використання публічних коштів (https://spending.gov.ua) полягають у тому, що сума оплати за договором закупівлі становить 581 726,62 грн., у тому числі за рахунок коштів місцевого бюджету 574 781,13 грн. та за рахунок власних коштів підприємства у сумі 6 945,49 грн.

У цьому ж листі КНП «Оріхівська БЛІЛ» надано помісячні відомості у формі таблиці щодо виконання Договору № 1503 та інформацію щодо оплати, згідно з якими протягом березня-грудня 2021 року за Договором №1503 поставлено 225 666 кВт*год електричної енергії на загальну суму 581 726,62 грн.

З метою підтвердження обсягів отриманої за Договором №1503 від 05.03.2021 електричної енергії (з огляду на знищенням у результаті військової агресії російської федерації актів виконаних робіт) КНП «Оріхівська БЛІЛ» звернулась з відповідним запитом до оператора системи розподілу електроенергії, АТ «Запоріжжяобленерго».

У відповідь на цей запит АТ «Запоріжжяобленерго» листом від 02.06.2025 повідомило, що в період з 22.03.2021 по 30.11.2021 КНП «Оріхівська БЛІЛ» отримало електричну енергію від постачальника ТОВ «Євроенерготрейд» в обсязі 225 666 кВт*год, наведеному у Додатку 1 «Інформація щодо споживання електричної енергії КНП «ОРІХІВСЬКА БЛІЛ», а саме: березень 2021 24 012 кВт*год; квітень 2021 24 023 кВт*год; травень 2021 21 297 кВт*год; червень 2021 18 942 кВт*год; липень 2021 24 885 кВт*год; серпень 2021 23 171 кВт*год; вересень 2021 22 206 кВт*год; жовтень 2021 34 892 кВт*год; листопад 2021 32 238 кВт*год.

Таким чином, за період з березня по грудень 2021 року КНП «Оріхівська БЛІЛ» спожито 225 666 кВт*год на загальну суму 581 726,62 грн., з яких 574 781,13 грн. кошти Оріхівського міського бюджету.

Прокурор вважає Додаткові угоди № 5 від 05.05.2021, № 6 від 11.05.2021, № 8 від 30.08.2021, № 9 від 31.08.2021 та № 10 від 15.10.2021 такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим підлягають визнанню судом недійсними.

Судом встановлено, що під час проведення процедури закупівлі та укладання договору Відповідач-2 погодився з вимогами Замовника, щодо постачання електричної енергії в обсязі 300000 кВт*год за тарифом електричної енергії з врахуванням вартості тарифу на передачу та ПДВ 2,007516 грн. / кВт*год загальною вартістю 602 254,80 грн. з ПДВ, що вбачається з поданої пропозиції при участі у процедурі закупівлі та укладеного Договору від 15.03.2021 № 1503.

Статтею 42 ГК України (який був чинний на дату укладення Договору) визначено, що підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тож, рішення переможця про підписання договору є його добровільним волевиявленням, про те, що він погоджується на умови договору, в тому числі на ціну за одиницю товару на день підписання договору.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлює Закон України Про публічні закупівлі, метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Передбачені Законом України Про публічні закупівлі процедури закупівель визначені, з метою забезпечення добросовісної конкуренції серед учасників, досягнення економії та ефективності, а тому базуються на таких принципах (ст. 5 Закону України Про публічні закупівлі). Максимальна економія публічних коштів та ефективність їх використання забезпечується шляхом конкурентного визначення постачальника товарів і послуг, виконання робіт.

Змістом діяльності з проведення публічних закупівель законодавцем визначено проведення відбору переможця процедури закупівель за основним критерієм ціна. Ціна послуги, товару має визначальне значення, а її необґрунтоване збільшення є прямим порушенням вимог законодавства та спробою уникнути наслідків публічного аукціону. Приведення ціни договору у відповідність до існуючих ринкових цін на електричну енергію повністю знецінює зміст інституту публічних закупівель та його мету, оскільки сама закупівля здійснюється для отримання пропозицій, що є кращими (нижчими) за ринкові.

Частиною 1 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм ЦК України та ГК України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 180 ГК України (істотні умови господарського договору) (у тому числі в редакції, яка діяла на час укладання угоди) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/ пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до вимог ст. ст. 632, 638 ЦК України ціна є істотною умовою договору та установлюється за домовленістю сторін.

Згідно ч. 2 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

У абзаці 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі (в редакції на час укладення договору, далі по тексту Закон), істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 23.11.2023 у справі № 917/1009/22, системний аналіз положень ст.ст. 651, 652 Цивільного кодексу України та положень п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі дає підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (подібний правовий висновок також наведений у постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 927/636/21, від 07.12.2022 у справі № 927/189/22, від 16.02.2023 у справі № 903/383/22).

Також Верховний Суд в постанові від 23.11.2023 у справі № 917/1009/22 зазначає про те, що будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, як і у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки. При цьому, така відмова покупця не надає постачальнику права в односторонньому порядку розірвати договір.

Разом з тим, Верховний Суд дійшов висновку у постанові від 23.01.2024 по справі № 922/2321/22, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону № 922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постановах від 18.06.2021 № 927/491/19 та від 07.09.2022 № 927/1058/21.

Отже, Закон встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 Закону, зокрема, за п. 2 ч. 5 наведеної норми у випадку коливання цін товару на ринку чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

Укладання договорів, коли їх сумарна вартість за одиницю товару збільшується більш, ніж на 10 % у порівнянні з тендерною пропозицією та основним договором, повністю нівелює саму процедуру закупівель та спричинює шкоду інтересам держави, оскільки учасником (переможцем) пропонується найнижча ціна, а потім після проведення торгів додатковими угодами вона необґрунтовано суттєво завищується. Як наслідок, заподіюється пряма шкода державі, оскільки кошти за поставлені продукти фінансуються виключно за рахунок видатків бюджетних асигнувань, а збільшення ціни за одиницю товару автоматично тягне за собою зменшення обсягів поставленої продукції.

Стаття 5 Закону України Про публічні закупівлі визначає, що закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції серед учасників та максимальної економії та ефективності.

Подання Відповідачем-2 при проведенні закупівлі однієї цінової пропозиції та подальше підвищення ціни за одиницю товару усупереч п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону та умов Договору не відповідає принципам максимальної економії та ефективності при проведенні публічних закупівель.

Відповідач-2 ініціював укладення додаткових угод та збільшення ціни за одиницю товару загалом на 60,95 %, при цьому пропонуючи лише однобічне збільшення ціни за електроенергію, що вигідно лише Постачальнику. Такі дії ТОВ Євроенерготрейд не відповідають принципу добросовісності.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону визначальним аспектом при збільшенні ціни за одиницю товару є підтвердження (наявність) факту коливання ціни такого товару на ринку.

Верховним Судом у постановах від 23.01.2020 № 907/788/18, від 18.03.2021 № 924/1240/18 зазначено, що укладення додаткових угод до Договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, тим самим спотворює результати торгів та нівелює економію, яка була отримана під час підписання Договору.

Підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Аналогічну правову позицію щодо підстав зміни ціни за одиницю товару у договорі про закупівлю підтримав суд касаційної інстанції (постанова Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 910/4474/17, від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18, постанова Вищого господарського суду України від 15.05.2014 у справі № 904/3255/13). Зокрема, Верховний суд дійшов висновку, що сторони у випадку коливання цін на ринку (як в бік зменшення, так і в бік збільшення ціни) наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше, ніж на 10% від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін. Для внесення змін до умов договору щодо ціни товару визначальним є не просто коливання ціни, а й те, що таке коливання сторонами не було враховано попередніми змінами. Суд звернув увагу, що існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинно бути доведеним, документально підтвердженим. Тобто відповідні документи, що підтверджують коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.

Поряд з цим, виключно коливання цін на ринку електричної енергії не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару. Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й: 1) обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі; 2) обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні; 3) навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним; 4) довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). До таких висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 18.06.2021 № 927/491/19, від 16.02.2023 у справі № 903/366/22, від 11.05.2023 у справі № 906/14520/21, від 05.03.2024 № 918/323/23, від 26.09.2024 № 904/4302/23).

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України Про публічні закупівлі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2019 зі справи №915/1868/18).

Отже, кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Окрім того, порядок внесення змін до істотних умов договору про закупівлю, зокрема про перегляд ціни має бути обов`язково передбачено у договорі.

Відповідно до п. 13.2 Договору № 1503 від 15.03.2021 Постачальник має повідомити про зміну будь-яких умов Договору Споживача не пізніше, ніж за 20 календарних днів до їх застосування з урахуванням інформації про право Споживача розірвати Договір. Постачальник зобов`язаний повідомити Споживача в порядку, встановленому законом, про будь-яке збільшення ціни і про право припинити дію Договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації Постачальнику, якщо Споживач не приймає нові умови.

Водночас, судом встановлено, що на виконання п. 13.2 Договору №1503 від 15.03.2021 про зміну його умов постачальник, ТОВ «Євроенерготрейд», лише один раз завчасно повідомив про це споживача, КНП «Оріхівський БЛІЛ» листом від 21.04.2021 про збільшення ціни у травні, усі інші підвищення відбулись без завчасного попередження, передбаченого договором.

Так, ТОВ «Євроенерготрейд» на адресу КНП «Оріхівська БЛІЛ» направлено лист №601-04/21 від 21.04.2021, яким повідомлено, що у зв`язку з коливанням ціни електричної енергії в бік збільшення на ринках РДН ВДР виникла необхідність у зміні умов Договору в травні 2021 року пропорційно збільшенню ціни за одиницю такого товару на ринку.

На підставі цього, між сторонами укладено Додаткову угоду № 5 від 05.05.2021, якою погоджено зменшення обсягу закупівлі електричної енергії у кількості до 274 933,76 кВт*год та збільшено ціну за одиницю товару до 2,20806 грн.

Внаслідок укладення цієї додаткової угоди збільшена загальна сума основного Договору №1503 від 15.03.2021 з 602 254,8 грн. до 607 070,24 грн., що є прямим порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції Закону від 23.01.2021).

Суд зазначає, що досліджені ним у судовому засіданні експертні висновки Черкаської торгово-промислової палати №О-427 від 23.04.2021, №О-424 від 23.04.2021, №О-699/02 від 28.07.2021, №О-893 від 09.09.2021, №О-950 від 24.09.2021 та О-1002 від 07.10.2021, які були підставами для укладення вказаних Додаткових угод не відповідають критеріям документа, який мав би підтверджувати наявність підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі для збільшення ціни за одиницю товару.

Зокрема, вказані висновки не містять даних про початкову дату, з якої після укладення договору, попередніх додаткових угод почалися змінюватися ціни на ринку, не містить даних про ринкові ціни на товар протягом всього періоду коливання цін (з розбивкою на певну дату). Також не зазначено, якою є середня ціна на території окремих регіонів України та відсутні посилання на договір №1503 від 15.03.2021. Крім того, у вказаних висновках зазначено, що інформація між довідковий характер; експерт не несе відповідальності за будь-які фінансові, правові та інші судження і дії, стосовно наданої інформації.

Закон України Про торгово-промислову палату не містить положень щодо наявності повноважень у торгово-промислової палати на видачу довідок (експертних висновків) щодо коливання ціни на товар на ринку. Натомість вказаним Законом визначено право торгово-промислової палати проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість.

Вказане означає, що надані постачальником експертні висновки не встановлюють наявності факту коливання ціни на електричну енергію у відповідні проміжки часу та надана інформація має лише довідковий характер (постанова Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №927/685/20).

Крім того, Верховний Суд неодноразово виснував, що підтверджуючі документи (як наприклад експертні висновки торгово-промислової палати) не містять аналізу динаміки ціни на товар у періоди між укладанням основного договору та відповідною додатковою угодою, а тому не є належним та допустимим доказом коливання ціни товару на ринку (постанови від 07.03.2024 № 910/401/23, від 22.05.2024 № 924/427/23).

Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора, що коливання ціни товару на ринку кожного разу при укладенні оспорюваних додаткових угод сторонами договору належним чином не обґрунтовано та об`єктивно не підтверджено.

При цьому суд також приймає до уваги, що Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19 виснував, що постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (п. 134).

Разом з тим, судом встановлено, що спірні Додаткові угоди № 5 від 05.05.2021, № 6 від 11.05.2021, № 8 від 30.08.2021, № 9 від 31.08.2021 та № 10 від 15.10.2021 укладені без обґрунтування постачальником чому підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання первісного договору по запропонованій постачальником ціні згідно з Договором №1503 від 15.03.2021.

При цьому Постачальник (Відповідач-2) не навів причин, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Також постачальником не доведено, що підвищення ціни є для нього непрогнозованим, це неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерних пропозицій.

Суд також враховує, що у постанові від 24.01.2024 по справі № 922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до ч. 3 ст. 632 ЦК України (п. 45, 75). Аналогічна позиція наведена у постановах від 28.05.2024 № 915/75/23, від 10.09.2024 № 918/703/23.

Однак судом встановлено, що при укладенні додаткових угоди № 5, 6, 8-10 до договору від 15.03.2021 № 1503 сторони (відповідачі) зазначили про те, що умови додаткових угод, зокрема ціна за 1 кВт*год, розповсюджуються на відносини, що виникли до їх укладення, а саме:

- згідно з п. 5 Додаткової угоди № 5 від 05.05.2021, якою збільшено ціну за одиницю товару до 2,20806 грн. /кВт*год та збільшено обсяг (планований) електричної енергії протягом 2021 року до 274933,76 кВт*год, застосовується з 01.05.2021;

- згідно з п. 5 Додаткової угоди № 6 від 11.05.2021, якою збільшено обсяг (планований) електричної енергії протягом 2021 року до 250 921,7684 кВт*год, застосовується з 01.05.2021;

- згідно з п. 5 Додаткової угоди № 8 від 30.08.2021, якою збільшено ціну за одиницю товару до 2,428644 грн/кВт*год та збільшено обсяг (планований) електричної енергії протягом 2021 року до 262 224,09 кВт*год, застосовується з 01.08.2021;

- згідно з п. 5 Додаткової угоди № 9 від 31.08.2021, якою збільшено ціну за одиницю товару до 2,67126 грн / кВт*год та зменшено обсяг (планований) електричної енергії протягом 2021 року до 248 685,32 кВт*год, застосовується з 15.08.2021;

- згідно з п. 5 Додаткової угоди № 10 від 15.10.2021, якою збільшено ціну за одиницю товару до 3 231 грн. / кВт*год та зменшено обсяг (планований) електричної енергії протягом 2021 року до 232 019,50 кВт*год, застосовується з 01.10.2021.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач-2 протягом періоду дії Договору №1503 від 15.03.2021 щоденно постачав електричну енергію, а Комунальне некомерційне підприємство Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Оріхівської міської ради (Споживач, Відповідач-1) приймав у власність та споживав електричну енергію.

Таким чином, уклавши додаткові угоди № 5, № 6, № 8, № 9, № 10, сторони змінили ціну вже фактично спожитої електричної енергії.

Приймаючи рішення у цій справи суд також враховує, що зупинення провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24. було зумовлено тим, що 29.01.2025 ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі 920/19/24 справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків, викладених у постанові Великої палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, які використовував Позивач в якості обґрунтування своїх позовних вимог.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24 касаційну скаргу ТОВ Енергетичне партнерство залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 та рішення Господарського суду Сумської області від 26.06.2024 у цій справі залишено без змін.

При цьому Велика Палата Верховного Суду виклала наступні висновки щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII

150. Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII.

151. Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону

№ 922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад

10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.

152. Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону № 922-VIII.

153. Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.

154. До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.

155. Велика Палата Верховного Суду з урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, беручи до уваги усталену та послідовну судову практику, вважає, що зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10 % при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності.

156. Варто наголосити на тому, що, з`ясовуючи законодавчу еволюцію пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на нормативне закріплення подібної можливості у постанові КМУ № 1178, у підпункті 2 пункту 19 (в редакції постанови КМУ № 1067) якої, з-поміж іншого, визначено, що обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 % застосовується щодо кожного окремого випадку збільшення ціни за одиницю товару (без обмеження кількості змін), а змінена ціна за одиницю товару не повинна перевищувати 50 % ціни за одиницю товару, що передбачена в початковому договорі про закупівлю.

157. Тобто положеннями постанови КМУ № 1178 (в редакції постанови КМУ від 01 вересня 2025 року № 1067), на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, чітко визначені як можливість застосування 10-відсоткового обмеження щодо збільшення ціни щодо кожного окремого випадку збільшення (без обмеження кількості змін), а не в цілому до усіх внесених змін, так і граничне значення на рівні 50 %, на яке може бути змінена передбачена в початковому договорі про закупівлю ціна за одиницю товару, що вкотре додатково підтверджує, що приписи частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не передбачають можливість збільшення ціни за одиницю товару на 10 % під час кожного внесення змін до договору про закупівлю.

158. Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду висновує, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом № 1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

159. Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII,повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що Додаткові угоди № 5 від 05.05.2021, № 6 від 11.05.2021, № 8 від 30.08.2021, № 9 від 31.08.2021 та № 10 від 15.10.2021, укладені з порушенням вимог ч. 2 ст. 632 ЦК України, п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі в частині збільшення ціни за одиницю товару понад 10% від ціни, визначеної в договорі та без належного обґрунтування коливання ціни на ринку товару на певну дату, а тому позовні вимоги прокурора про визнання їх недійсними є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо стягнення з ТОВ Євроенерготрейд безпідставно сплачених грошових коштів у сумі 126 775.98 грн.

Статтею 5 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції серед учасників та максимальної економії та ефективності.

Так, згідно зі ст. І.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Натомість, неодноразове підвищення ціни за одиницю товару з ініціативи ТОВ «Євроенерготрейд» не відповідає принципу добросовісної конкуренції серед учасників. Укладення КНП «Оріхівська БЛІЛ» № 5 від 05.05.2021, № 6 від 11.05.2021, № 8 від 30.08.2021, № 9 від 31.08.2021, № 10 від 15.10.2021 зі збільшенням ціни за товар та загальної вартості договору жодним чином не відповідає принципу максимальної економії та ефективності.

Споживач, КНП «Оріхівська БЛІЛ» мав беззаперечне право на отримання електричної енергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами договорі, однак, без будь-яких письмових заперечень сторони підписали оспорювані додаткові угоди, внаслідок чого ціна електричної енергії значно збільшилася, а обсяг поставки електричної енергії за договором істотно зменшився.

Така поведінка сторін призвела до повного нівелювання результатів публічної закупівлі. Законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов. При цьому, Споживач як сторона договору розпоряджався не власними коштами, а коштами місцевого бюджету, тобто коштами відповідної громади, проте таке розпорядження було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам Оріхівської міської територіальної громади, в особі міської ради, якою відповідною програмою цілеспрямовано виділялися грошові кошти на задоволення потреб міської лікарні (споживача по спірному договору) в забезпеченні електричної енергії.

Статтею 5 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції серед учасників та максимальної економії та ефективності.

Отже, пропозиція ТОВ «Євроенерготрейд» при проведенні торгів менша від найближчої пропозиції ТОВ «ЕКОТЕХНОІНВЕСТ» на 360 грн, що в перерахунку на вартість 1 кВт становить різницю в 0,0012 грн.

Подальше підвищення ціни більше ніж на 60% не відповідає принципу добросовісної конкуренції серед учасників.

Таким чином, укладання сторонами додаткових угод № 5 від 05.05.2021, № 6 від 11.05.2021, № 8 від 30.08.2021, № 9 від 31.08.2021, № 10 від 15.10.2021 було неефективним, здійсненим на шкоду інтересам держави та громади, з порушенням норм Закону України «Про публічні закупівлі» та засад цивільного законодавства (добросовісного користування правами та принципу максимальної економії та ефективності).

Відповідно до позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19, під час розгляду спору про визнання правочину недійсним відповідачами мають бути всі учасники (сторони) цього правочину.

З огляду на те, що оспорювані додаткові угоди були укладені між КНП «Оріхівська БЛІЛ» та ТОВ «Євроенерготрейд», вказані юридичні особи визначені відповідачами у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надмірно сплачені кошти внаслідок укладення додаткових угод № 5 від 05.05.2021, № 6 від 11.05.2021, № 8 від 30.08.2021, № 9 від 31.08.2021, № 10 від 15.10.2021 до договору № 1503 від 15.03.2021 стягуються з Відповідача 2: ТОВ «Євроенерготрейд» з наступних підстав.

Статтею 203 ЦК України унормовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до приписів частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно-правових актів держави.

Крім того, ч. 2 ст. 208 ГК України визначено, що у разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Стаття 670 ЦК України передбачає, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 1, 2, 9, 10 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Загальні положення та умови договору мають бути справедливими і прозорими, викладеними чітко і ясно, не містити процедурних перешкод, що ускладнюють здійснення прав споживача. Жодне положення договору постачання електричної енергії споживачу не має створювати обмежень права споживача на зміну електропостачальника.

Крім того, договір не може містити положення, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який здійснює зазначене право. В іншому разі таке положення вважається недійсним з моменту укладення договору.

Частиною 2 статті 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 зроблено висновок, що додаткові угоди, укладені з порушенням вищезазначеного законодавства, підлягають визнанню судом недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між сторонами регулюються договором, а грошові кошти є такими, що були безпідставно одержані постачальником електричної енергії, підстава їх набуття відпала, у зв`язку з чим вони підлягають поверненню на підставі ст.ст. 216, 1212 ЦК України.

Отже, недійсність Додаткових угод № 5 від 05.05.2021, № 6 від 11.05.2021, № 8 від 30.08.2021, № 9 від 31.08.2021, № 10 від 15.10.2021 означає, що зобов`язання сторін регулюються Договором № 1503 від 15.03.2021.

З матеріалів справи вбачається, що загальна кількість отриманої КНП «Оріхівська БЛІЛ» електричної енергії за договором № 1503 від 15.03.2021 за період з березня по грудень 2021 року становить 225 666 кВт*год на загальну суму 581 726,62 грн, з яких 223 164,42 кВт придбано за кошти місцевого бюджету на суму 574 781,13 грн.

За ціною, встановленою в Додатку №2 до Договору про закупівлю (постачання) електричної енергії від 15.03.2021 №1503 (Комерційна пропозиція) (укладеному відповідно до вимог ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»), по 2,007516 грн. за 1 кВт*год сума перерахованих коштів постачальнику за поставлену електричну енергію за бюджетні кошти мала б становити 448 006,15 грн. (223 164,42 х 2,007516=448 006,15 грн.)

Фактично КНП «Оріхівська БЛІЛ» з березня по грудень 2021 року за бюджетні кошти сплачено 574 781,13 грн., отже з урахуванням укладених додаткових угод, якими збільшено ціну за поставлену електричну енергію, перераховано з місцевого бюджету кошти у сумі більшій, на 126 775,96 грн. (574 781,13 448 006,15 = 126 775,98 грн.

Отже, на підставі недійсних додаткових угод № 5 від 05.05.2021, № 6 від 11.05.2021, № 8 від 30.08.2021, № 9 від 31.08.2021, № 10 від 15.10.2021 до договору №1503 від 15.03.2021 зайво сплачено бюджетних коштів на загальну суму 126 775,98 грн.

Таким чином, безпідставно сплачена сума за товар становить 126 775,98 грн. Відповідно до ст. 57 Бюджетного кодексу України, право бюджетних установ на витрачання бюджетних асигнувань, передбачених у кошторисах поточного року, припиняється 31 грудня поточного року.

Згідно з п. 2.4. Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 372 від 02.04.2014, суми коштів, які надходять у поточному бюджетному періоді на реєстраційні, спеціальні реєстраційні рахунки, відкриті в органах Казначейства, або поточні рахунки, відкриті в установах банків (крім власних надходжень), як повернення дебіторської заборгованості, яка виникла у попередніх бюджетних періодах, перераховуються до доходів загального фонду відповідного бюджету.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку щодо визнання недійсними Додаткових угод № 5 від 05.05.2021, № 6 від 11.05.2021, № 8 від 30.08.2021, № 9 від 31.08.2021, № 10 від 15.10.2021 до договору № 1503 від 15.03.2021, то безпідставно сплачені кошти у загальному розмірі 126 775,98 грн., на підставі ст.ст. 216, 1212 ЦК України підлягають стягненню з Відповідача-2 на користь місцевого бюджету Оріхівської міської територіальної громади, з якого вони фактично були витрачені.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїх постановах від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 та від 09.08.2023 у справі № 924/1283/21.

Доводи Відповідача щодо відсутності його відповідальності та вини відносно того, що згідно зі ст. 44 Закону України Про публічні закупівлі, відповідальність за порушення у сфері закупівель покладається саме на замовників (їх уповноважених осіб), а не на постачальника як суб`єкта господарювання, та у матеріалах справи відсутні докази вини ТОВ Євроенерготрейд у нібито безпідставній витраті бюджетних коштів, суд зазначає наступне.

Факт виконання ТОВ Євроенерготрейд своїх зобов`язань за Договором від №1503 від 15.03.20241 в частині постачання електричної енергії не свідчить про правомірність протиправно укладених спірних додаткових угод до вказаного Договору.

Навпаки, керуючись принципом обов`язковості умов договору, не надавши належного документального підтвердження коливання ціни на товар, що встановлено судом, ТОВ Євроенерготрейд мало поставити товар за ціною, зазначеною в Договорі №1503 від 15.03.2021.

Як вже зазначалося судом, підвищення цін на електроенергію може здійснюватися пропорційно збільшенню ціни на ринку, так часто, як це потрібно, але не більше ніж до 10% щоразу, а тому доводи Відповідача-2 в цій частині суперечить вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі (в редакції на час укладення Договору №1503 від 15.03.2021).

Встановлення інших особливостей закупівлі електричної енергії, як товару, не передбачено законодавством України у сфері публічних закупівель.

Крім того, вказане твердження Відповідача-2 не спростовує необхідності належного документального підтвердження ним коливання ціни електричної енергії на ринку та дотримання принципів здійснення публічних закупівель при внесенні змін до договору про закупівлю, що призводять до отримання замовником товару за більшою ціною за його одиницю.

Оскільки свобода договору для замовників у сфері публічних закупівель не є абсолютною, то п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі встановлено вимоги, при дотриманні яких може бути збільшено ціну за одиницю товару.

Твердження представника Відповідача-2 про те, що Споживач був згоден з умовами спірних додаткових угод до Договору №1503 від 15.03.2021 та здійснив відповідну оплату не спростовує того, що сторони вказаного Договору мали діяти відповідно до положень законодавства України у сфері публічних закупівель.

Інші доводи Відповідача-2 судом відхиляються в силу викладеного.

Щодо обґрунтування прокурором підстав для здійснення представництва інтересів держави суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі, обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Підстави для звернення до суду прокурора визначені у ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, відповідно до норм якої, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №3-рп/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до приписів зазначених нормативних актів законодавець наділяє прокурора повноваженнями по представництву інтересів держави лише за умови їх порушення або загрози порушення та виключно у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) у разі відсутності органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції яких належить захист інтересів держави у відповідній сфері; 3) у випадку відсутності в органу повноважень щодо звернення за захистом інтересів до суду.

Інтереси держави повинні насамперед захищати відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор, який не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень. Водночас, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор, реалізуючи представницькі повноваження, виконує субсидіарну роль та замінює в судовому провадженні суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно, а також у випадку відсутності такого органу.

Аналогічної позиції з приводу субсидіарної ролі прокурора в захисті інтересів держави в суді дотримується і Верховний Суд, який висловив її у низці постанов у справах за позовами прокурорів (постанова Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, від 15.10.2019 у справі № 904/2820/18, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та інші).

Обґрунтовуючи порушення інтересів держави слід зазначити, що преамбулою Закону України Про публічні закупівлі визначено мету вказаного законодавчого акта, яка полягає у забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції у цій сфері, розвитку добросовісної конкуренції.

Виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням імперативних норм, закріплених законодавством у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України Про публічні закупівлі та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в даному Законі.

Використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу держави, чим останнім завдається значна матеріальна шкода.

Окрім того, відповідно до преамбули Закону України Про публічні закупівлі, цей Закон встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Додержання всіма учасниками суспільних відносин принципу законності, який закріплено у ст. 68 Конституції України (кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь i гідність інших людей), є обов`язковою передумовою досягнення загальнонаціональної мети українського народу - побудови демократичної, соціальної, правової держави.

Як свідчить усталена практика, держава та територіальна громада можуть володіти відповідними майном та грошовими коштами, здійснення належного розпорядження якими є одним із тих інтересів, що захищаються прокурором шляхом звернення до суду, в тому числі з вимогою про визнання недійсними правочинів, що передбачають оплату за рахунок публічних коштів (у разі, якщо таким правочином завдається шкода державі/територіальній громаді) та стягнення таких коштів.

Отже, в даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що під час виконання договору, укладеного за результатами проведення процедури закупівлі порушено вимоги чинного законодавства, принцип максимальної ефективності та економії, що зумовило протиправне витрачання коштів міського бюджету Запорізької міської територіальної громади, нераціональне та неефективне їх використання.

Інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Звернення прокурора до суду у даній справі зумовлено необхідністю усунення порушення законодавства щодо публічних закупівель за бюджетні кошти, та дотримання встановлених Конституцією України принципів верховенства права та законності, а також задоволення суспільної потреби у дотриманні вимог чинного законодавства під час витрачання бюджетних коштів.

Неналежне виконання умов договору закупівлі товару всупереч норм ЦК України, ГК України, Закону України Про публічні закупівлі є порушенням законності в бюджетній системі, порушує принципи добросовісної конкуренції, об`єктивної та неупередженої оцінки тендерних пропозицій, та принципу запобігання корупційним діям і зловживанням при проведенні публічних закупівель.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а неналежне виконання договорів про закупівлю товарів за бюджетні кошти, шляхом ненадання в повному обсязі товару, за який бюджетні кошти були сплачені, що призвело до безпідставного їх використання, не відповідають суспільному інтересу.

Таке звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності та раціонального використання бюджетних коштів.

Також судом встановлено, що згідно з оголошенням про проведення відкритих торгів UA-2021-02-04-003226-а джерелами фінансування закупівлі є кошти місцевого бюджету, а замовником виступає Комунальний некомерційний заклад «Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Оріхівської міської ради (КНЗ «Оріхівський БЛІЛ»), 02.08.2001 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців як самостійна юридична особа.

В свою чергу, відповідно до п.1.1 Статуту КНП «Оріхівська БЛІЛ» підприємство є лікарняним закладом охорони здоров`я, що надає послуги первинної та вторинної/ спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом.

Засновником Підприємства є Оріхівська міська рада. Підприємство є підпорядкованим, підзвітним і підконтрольним засновнику та органу управління майном (п.1.3 Статуту).

Відповідно до п.4.3 Статуту, КНП «Оріхівська БЛІЛ» підприємство здійснює некомерційну господарську діяльність, організовує свою діяльність відповідно до фінансового плану, який погоджується з органом управління майном та затверджується засновником. Підприємство має право укладати угоди (договори), набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути особою, яка бере участь у справі, що розглядається в судах України, міжнародних та третейських судах (п.4.7).

Джерелами формування майна та коштів підприємства, згідно п. 5.7 Статуту є, зокрема кошти місцевого бюджету.

Відповідно до п. 7.1 Статуту, управління підприємством здійснює Засновник, який затверджує фінансовий план підприємства та контролює його виконання, здійснює контроль за ефективністю використання майна, що є власністю територіальної громади в особі Оріхівської міської ради (п.7.3).

Згідно із відповіддю Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 03.02.2025 на запит окружної прокуратури, із місцевого бюджету Оріхівської міської територіальної громади на фінансування енергоносіїв у 2021 році для КНП «Оріхівська БЛІЛ» було виділено 1128,1 тис. грн. відповідно до програми підтримки комунального некомерційного підприємства.

За змістом ч. 3 ст. 215 ЦК України, правочин може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованих осіб.

Згідно ч. 3 ст. 16 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, доходи місцевих бюджетів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Місцеві бюджети є самостійними, вони не включаються до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів (ч. 6 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

За змістом ч. 1 ст. 114 Бюджетного кодексу України, контроль за дотриманням бюджетного законодавства (контроль за виконанням рішення про місцевий бюджет) здійснюють відповідні місцеві ради.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, до місцевих бюджетів належать бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 22 Бюджетного кодексу України, розпорядник бюджетних коштів може уповноважити одержувача бюджетних коштів на виконання заходів, передбачених бюджетною програмою, шляхом доведення йому бюджетних асигнувань та надання відповідних коштів бюджету (на безповоротній чи поворотній основі). Одержувач бюджетних коштів використовує такі кошти відповідно до вимог бюджетного законодавства на підставі плану використання бюджетних коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань.

За змістом ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Відповідно до ч. 12 ст. 23 Бюджетного кодексу України, усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 78 Бюджетного кодексу України, ведення бухгалтерського обліку виконання місцевих бюджетів та порядок закриття рахунків місцевих бюджетів після закінчення бюджетного періоду здійснюються з урахуванням положень статей 56 і 57 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 57 Бюджетного кодексу України, не пізніше 31 грудня поточного бюджетного періоду або останнього дня іншого бюджетного періоду Казначейство України закриває всі рахунки, відкриті у поточному бюджетному періоді для виконання бюджету. Усі надходження і витрати записуються в тому бюджетному періоді, в якому вони здійснені (ч. 3 ст. 57 Бюджетного кодексу України).

Тобто, право розпорядників бюджетних коштів на їх використання припиняється 31 грудня поточного року.

Відповідно до абз. 1 п. 2.4. розділу ІІ Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 372 від 02.04.2014, сума коштів, які надходять у поточному бюджетному періоді на реєстраційні, спеціальні реєстраційні рахунки, відкриті в органах Казначейства, або поточні рахунки, відкриті в установах банків (крім власних надходжень), як повернення дебіторської заборгованості, яка виникла у попередніх бюджетних періодах, перераховуються до доходів загального фонду відповідного бюджету.

За змістом ч. 1 ст. 327 Цивільного кодексу України, майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді є комунальною власністю.

Відповідно до п. 39 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України, штрафні санкції внаслідок невиконання укладених розпорядником бюджетних коштів договорів з суб`єктами господарювання на придбання товарів, робіт і послуг за рахунок коштів відповідних бюджетів місцевого самоврядування належать до доходів загального фонду бюджетів сільських, селищних, міських територіальних громад.

Згідно з довідником місцевих бюджетів, розміщеним на сайті Міністерства фінансів України (режим доступу https://mof.gov.ua/uk/dovidnyky-misc-budg) розпорядником бюджету Оріхівської міської територіальної громади у Пологівському районі у Запорізькій області (КОАТУУ5 - , код бюджету - 0) є Оріхівська міська рада.

Відповідно до платіжних інструкцій та виписок по рахунках у спірних правовідносинах, головним розпорядником бюджетних коштів, згідно з кодом бюджету 0) є Оріхівська міська рада, код економічної класифікації видатків бюджету: КЕКВ 2610 - Субсидії та поточні трансферти підприємствам з кодом програмної класифікації видатків місцевого бюджету КПКВК: 0212010 Багатопрофільна стаціонарна медична допомога населенню.

З огляду на викладене, КНП «Оріхівська БЛІЛ» у співних правовідносинах, які виникли щодо закупівлі електричної енергії за договором № 1503 від 15.03.2025, діяло як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником зазначеного товару в обсязі та межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня, яким є Оріхівська міська рада.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21, щодо застосування статті 23 Закону України «Про прокуратуру», рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, а тому є належним позивачем у справі.

Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 09.10.2024 у справі №918/728/23.

Таким чином, Оріхівська міська рада є органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Крім того, в умовах військового стану представниками територіальних громад є військові адміністрації населених пунктів, у разі їх утворення.

Так, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до тепер.

Закон України "Про правовий режим воєнного стану" визначає зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.

Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування.

Військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, а також в інших випадках, передбачених цим Законом.

Військову адміністрацію населеного пункту (населених пунктів) очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади Президентом України за пропозицією Генерального штабу Збройних Сил України або відповідної обласної державної адміністрації.

Начальником військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) може бути призначений відповідний сільський, селищний, міський голова.

Указом Президента України від 07.04.2023 № 197/2023 утворено Оріхівську міську військову адміністрацію Пологівського району Запорізької області.

Розпорядженням Президента України від 07.04.2023 № 60/2023 призначено ВініченкаМ.Д. начальником Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області.

Згідно з частиною 2 статті10 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", у разі утворення військової адміністрації населеного пункту (населених пунктів) Верховна Рада України за поданням до Президента України може прийняти рішення про те, що у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування, начальник військової адміністрації, крім повноважень, віднесених до його компетенції цим Законом, здійснює повноваження сільської, селищної, міської ради, її виконавчого комітету, сільського, селищного, міського голови.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Постанови Верховної Ради України від 02.05.2023 «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Бердянському, Василівському, Мелітопольському та Пологівському районах Запорізької області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» начальники, зокрема, Оріхівської міських військових адміністрацій Пологівського району Запорізької області, крім повноважень, віднесених до їх компетенції Законом України "Про правовий режим воєнного стану", здійснюють повноваження відповідних сільських, селищних, міських рад, їх виконавчих комітетів, відповідних сільських, селищних, міських голів.

Отже, відповідно до пункту 1 постанови Верховної Ради України від 02 травня 2023 року № 3059-ІХ, начальник Оріхівської міської військової адміністрації крім повноважень, віднесених до його компетенції Законом України «Про правовий режим воєнного стану», здійснює повноваження відповідної міської ради, її виконавчого комітету, відповідного міського голови.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із забезпечення ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів; складання та затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, забезпечення виконання відповідного бюджету.

Частиною 6 статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що начальник військової адміністрації є розпорядником бюджетних коштів, представляє відповідну військову адміністрацію та територіальну громаду у відносинах із державними органами, органами місцевого самоврядування, громадськими об`єднаннями, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, громадянами; звертається до суду щодо визнання незаконними актів органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади та ін.

Порушення у сфері розпорядження бюджетними коштами зачіпає майнові інтереси Оріхівської міської територіальної громади, отже, на даний час належним уповноваженим державою органом на розпорядження бюджетними коштами місцевого бюджету, а відповідно і на захист інтересів держави також є Оріхівська міська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області.

Згідно з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 № 912/2385/18 відповідно до частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності.

На виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» окружною прокуратурою на адресу Оріхівської міської ради 24.07.2025 та 30.01.2025 на адресу Оріхівської міської військової адміністрації скеровано листи з викладом виявлених порушень вимог законодавства у сфері публічних закупівель та наявності підстав для вжиття відповідних заходів, у тому числі в судовому порядку.

У відповідь на запит прокурора Оріхівська міська рада листом від 28.07.2025 повідомила, що на теперішній час не має можливості вжити заходів щодо поновлених інтересів територіальної громади шляхом звернення з позовом про стягнення коштів внаслідок укладання незаконних додаткових угод між КНП Оріхівська БЛІЛ» та ТОВ «Євроенерготрейд» до договору № 1503 від 15.03.2021, а також зазначила, що не зверталась та не планує звертатись до суду з позовом про визнання недійсними додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів за договором.

В свою чергу, Оріхівська міська військова адміністрація листом від 03.02.2025 повідомила, що не має можливості вжити заходи, спрямовані на поновлення порушених інтересів територіальної громади шляхом звернення до суду з позовом про стягнення коштів внаслідок укладення незаконних додаткових угод між КНП «Оріхівський БЛІЛ» та ТОВ «Євроенерготрейд» до договору №1503 від 15.03.2021.

Також Оріхівська міська військова адміністрація не зверталася і не планує звертатися до суду з позовом з питань визнання вказаних додаткових угод недійсними та стягнення коштів. Таким чином, протягом тривалого часу з моменту отримання інформації про порушення прав та інтересів громади Оріхівською міською радою та Оріхівською міською військовою адміністрацією не вжито заходів щодо стягнення з ТОВ «Євроенерготрейд» надмірно сплачених бюджетних коштів за договором № 1503 від 15.03.2021, та їх вжиття не планується.

Таким чином, не зважаючи на повідомлення прокурора, Оріхівська міська рада та Оріхівська міська військова адміністрація захист інтересів держави не здійснила заходів, спрямованих на захист порушених інтересів держави, зокрема, шляхом звернення до суду з відповідним позовом, чим поруили закріплений у ст. 22 Бюджетного кодексу України обов`язок ефективного та раціонального використання бюджетних коштів.

Також прокурор пред`явив цей позов в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби в особі управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні унормовано положеннями Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-ХІІ та приписами Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Головними завданнями органу державного фінансового контролю серед інших є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, ефективним використанням коштів, дотриманням законодавства про закупівлі (ч. 1 ст. 2 цього Закону).

Відповідно до п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі Положення) Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до пп. 18 п. 6 зазначеного Положення Східний офіс Держаудитслужби має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Із системного тлумачення вищенаведених правових норм вбачається, що саме до повноважень Держаудитслужби та її підрозділів належить вжиття заходів контролю щодо додержання вимог чинного законодавства при проведенні замовниками публічних закупівель, а також звернення до суду в інтересах держави з позовними заявами у разі невиконання ними вимог про усунення виявлених порушень.

Окружною прокуратурою направлено запит від 30.01.2025 до Східного офісу Держаудитслужби та Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області з метою інформування про встановлені порушення, з`ясування інформації про вжиті заходи на захист інтересів держави, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, а якщо такі заходи не вживалися, то у зв`язку з чим.

Листом від 26.02.2025 Східним офісом Держаудитслужби повідомлено, що здійснення фінансового та реалізація його результатів на територіях Запорізькій області покладено на структурний підрозділ Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, відповідь про результати розгляду по суті буде надано Управлінням.

В свою чергу Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області листом від 17.02.2025 повідомило, що в КНП «Оріхівська БЛІЛ» проведено ревізію фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2020 по 31.01.2022 (акт від 18.02.2022 № 08.04-20/1). При цьому інформація про наявність та/або відсутність порушень щодо закупівлі UA-2021-02-04-003226-а в акті ревізії відсутня. Враховуючи зазначене підстави для звернення Управління з позовом до суду про визнання договору, укладеного за результатами процедури закупівлі відсутні.

Таким чином, органом фінансового контролю протягом тривалого часу не вживалися заходи щодо перевірки дотримання вимог законодавства при проведенні закупівлі UA-2021-02-04-003226-а, укладення додаткових угод за завищеними цінами, вжиття таких заходів не планується.

Необхідність звернення з цим позовом зумовлена потребою захистити інтереси держави у воєнний час у зв`язку з нездійсненням відповідних повноважень органом Державної аудиторської служби України - Східним офісом Держаудитслужби, який держава наділила повноваженнями щодо реалізації державної політики у сфері державного фінансового контролю, зокрема при здійсненні державних закупівель.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 906/296/18, від 29.07.2020 у справі № 24/316/18, від 30.07.2020 у справі № 904/5598/18, від 01.09.2020 у справі № 911/1534/19, від 06.10.2020 у справі № 905/121/19 та ін.

З урахуванням викладеного, Східний офіс Держаудитслужби є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель на території Запорізької області.

Таким чином, звернення прокурора до суду в інтересах держави, а саме Оріхівської міської ради інтереси якої тимчасово представляє Оріхівська міська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області та Східного офісу Держаудитслужби в особі управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області має на меті комплексний захист прав держави та є правомірним і виправданим, оскільки, як зазначалося вище, вказаними органами самостійно таких заходів не вжито і, як наслідок, інтереси держави залишилися незахищеними.

Верховним Судом у постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначено, що факт незвернення до суду відповідного органу державної влади чи місцевого самоврядування з позовною заявою, яка б відповідала вимогам процесуального законодавства та відповідно мала змогу захистити інтереси Українського народу, свідчить про те, що зазначений орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Також суд враховує, що вказані судом обставини узгоджуються з висновками, викладеними у Рішенні Конституційного Суду України у справі № 6-р(ІІ)/2025 від 3 грудня 2025 року щодо конституційної природи та меж здійснення прокуратурою функції представництва інтересів держави в суді.

Крім цього, суд бере до уваги, що із позовом у цій справі № 908/2741/25 прокурор звернувся ще 01.09.2025р., тобто до прийняття вказаного Рішення Конституційного Суду України.

Отже, оскільки КСУ визнав неконституційними приписи статті 23 Закону Про прокуратуру щодо права прокурора самостійно визначати підстави для представництва через неналежний захист органом влади, але у резолютивній частині суд визначив, що ці положення втрачають чинність з 1 січня 2027 року. Таким чином, оскільки неконституційна норма залишається чинною до 2027 року, то суд не зобов`язаний припиняти провадження у справах за позовами, які прокурори подали раніше. Отже, на момент подання позову і на дату прийняття рішення у цій справі прокурор наділений відповідними повноваженнями згідно із Законом.

Враховуючи викладене суд погоджується з доводами прокурора, що у спірних правовідносинах наявні підстави для пред`явлення цього позову прокурором в інтересах держави в особі Оріхівської міської ради, яку тимчасово представляє Оріхівська міська військова адміністрація Пологівського району Запорізької області та Східного офісу Держаудитслужби в особі управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20, наголосив на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам. Отже, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача-2, оскільки спір виник внаслідок його неправомірних дій.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 05.05.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 1503 від 15.03.2021, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Оріхівської міської ради (фактична адреса: вул. Перемоги, буд. 95-а, м.Запоріжжя, 69005; адреса реєстрації: вул. Паркова, буд. 2, м. Оріхів, Пологівський район, Запорізька область, 70500; ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (вул. Київська, буд. 34-а, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131; ).

3. Визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 11.05.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 1503 від 15.03.2021, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Оріхівської міської ради (фактична адреса: вул. Перемоги, буд. 95-а, м.Запоріжжя, 69005; адреса реєстрації: вул. Паркова, буд. 2, м. Оріхів, Пологівський район, Запорізька область, 70500; ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (вул. Київська, буд. 34-а, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131; ).

4. Визнати недійсною додаткову угоду № 8 від 30.08.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 1503 від 15.03.2021, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Оріхівської міської ради (фактична адреса: вул. Перемоги, буд. 95-а, м.Запоріжжя, 69005; адреса реєстрації: вул. Паркова, буд. 2, м. Оріхів, Пологівський район, Запорізька область, 70500; ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (вул. Київська, буд. 34-а, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131; ).

5. Визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 31.08.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 1503 від 15.03.2021, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Оріхівської міської ради (фактична адреса: вул. Перемоги, буд. 95-а, м.Запоріжжя, 69005; адреса реєстрації: вул. Паркова, буд. 2, м. Оріхів, Пологівський район, Запорізька область, 70500; ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (вул. Київська, буд. 34-а, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131; ).

6. Визнати недійсною додаткову угоду № 10 від 15.10.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 1503 від 15.03.2021, укладеного між Комунальним некомерційним підприємством Оріхівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування Оріхівської міської ради (фактична адреса: вул. Перемоги, буд. 95-а, м. Запоріжжя, 69005; адреса реєстрації: вул. Паркова, буд. 2, м. Оріхів, Пологівський район, Запорізька область, 70500; ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (вул. Київська, буд. 34-а, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131; ).

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (вул.Київська, буд. 34-а, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131; ) кошти в сумі 126 775 (двадцять шість тисяч сімсот сімдесят п`ять) грн. 98 коп. в дохід місцевого бюджету Оріхівської міської територіальної громади в особі Оріхівської міської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області (пр. Соборний, 164, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69107; ).

8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (вул. Київська, буд. 34-а, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131; ) на користь Запорізької обласної прокуратури (, вул. Дмитра Апухтіна, 29А, м. Запоріжжя, 69005, розрахунковий рахунок: UA0000271, відкритий в державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені на сплату у 2025 році судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 14 534 (чотирнадцять тисяч п`ятсот тридцять чотири) грн. 40 коп.

9. Видати відповідні накази після набрання рішенням законної сили.

У зв`язку із запровадженням графіків обмеження електропостачання у м. Запоріжжі та відрядженням судді повне судове рішення складено та підписано 27.03.2026р.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.