СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Харків Справа № 922/4161/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О. , суддя Россолов В.В.

за участю секретаря судового засідання Семченко Ю.О.

від заявника апеляційної скарги :Корякін Д.В. особисто

ліквідатор: Паркулаб В.Г.

від інших представників учасників справи: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича с.Казанка, Миколаївська область на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.01.2026 у справі №922/4161/24

за заявою Фізичної особи-підприємця Нікітіна Олега Валентиновича

до ТОВ Дергачівська фабрика гофрокартону

про визнання боржника банкрутом

В С Т А Н ОВ И В:

В провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа №922/4161/24 про визнання ТОВ Дергачівська фабрика гофрокартону банкрутом.

Постановою Господарського суду у Харківській області від 31.03.2025 по справі №922/4161/24 ТОВ Дергачівська фабрика гофрокартону (далі - Банкрут) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Паркулаба Володимира Григоровича (свідоцтво № 983 від 23.05.2013), призначено судове засідання з розгляду звіту ліквідатора щодо стану ліквідаційної процедури.

До суду 03.10.2025 від особи, що не є учасником даної справи про банкрутство, надійшла скарга Корякіна Дмитра Вадимовича (далі- Скаржник) вх. №22965 від 03.10.2025 на дії ліквідатора у даній справі при виконанні ним обов`язків щодо договору про відчуження майнових прав банкрута, в якій він просить суд зобов`язати ліквідатора Банкрута - арбітражного керуючого Паркулаба Володимира Григоровича- передати йому , як покупцю, документи, які засвідчують права, що передані (відступлені) за актом про придбання майна на аукціоні від 19 вересня 2025, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Ухвалою суду від 24.11.2025 зазначену скаргу задоволено, зобов`язано ліквідатора Банкрута - арбітражного керуючого Паркулаба В.Г. передати покупцю фізичній особі- підприємцю Корякіну Дмитру Вадимовичу документи, які засвідчують права, що передані (відступлені) за актом про придбання майна на аукціоні від 19 вересня 2025, та іншу інформацію, що стосується цих прав.

Скаржник звернувся до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про примусове виконання зазначеної вище ухвали Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 по справі №922/4161/24.

Старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 25.12.2025 Ляховою Тетяною Борисівною винесено повідомлення №79867870 про повернення без прийняття до виконання ухвали Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 по справі №922/4161/24, оскільки законом не визначено, що ухвала суду, постановлена за наслідками розгляду скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора, є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.

До суду першої інстанції 26.12.2025 від Скаржника вх. №30369 надійшла скарга на дії державного виконавця, в якій він просив суд:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Київського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ - Ляхової Т.Б., що полягають у поверненні ухвали Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 у справі №922/4161/24, без прийняття до виконання

- скасувати рішення старшого державного виконавця Київського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ - Ляхової Т.Б. про повернення ухвали Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 у справі №922/4161/24, без прийняття до виконання, що оформлене повідомленням від 25.12.2025, про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

- зобов`язати старшого державного виконавця Ляхову Т.Б., або іншу посадову особу Київського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ усунути порушення (поновити порушене право Скаржника), розпочавши примусове виконання ухвали Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 у справі №922/4161/24.

Скарга обґрунтована наявністю неправомірних дій державного виконавця Ляхової Т.Б., які полягали у безпідставному поверненні ухвали суду від 24.11.2025 без виконання, оскільки, за твердженням Скаржника, положеннями частини третьої статті 327 ГПК України передбачено, що наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.01.2026 у справі №922/4161/24 відмовлено в задоволенні скарги за мотивами відсутності в діях державного виконавця порушень вимог чинного законодавства, оскільки ухвала суду, що постановлена за наслідками розгляду скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора - не є виконавчим документом, яка підлягає примусовому виконанню у розумінні вимог чинного законодавства.

Скаржник з ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.01.2026 у справі №922/4161/24, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги, наведені вище у скарзі.

Скаржник зазначав про порушення такими діями державного виконавця його права на справедливий суд та забезпечення ефективного виконання судового рішення, що залишено судом першої інстанцій поза увагою.

Також зазначав, що арбітражним керуючим на виконання ухвали суду від 24.11.2025 було направлено відповідний пакет документів та надано відповідні докази його направлення. Однак, судом першої інстанції не досліджено факту неотримання поштового повідомлення та усіх документів покупцем, яке відбулось внаслідок невірно зазначеного поштового індексу та не зазначення номеру телефону, що також підтверджується інформацією з сайту Укрпошти.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Скаржника, розгляд справи призначено на 09.03.2026 о 11:15.

На адресу Східного апеляційного господарського суду від державного виконавця Ляхової Т.Б. надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого вона вважала ухвалу господарського суду Харківської області прийняту з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки скаржником не враховано, що зазначена ухвала не може вважатись виконавчим документом, у розумінні статті 327 ГПК України.

В судове засідання 09.03.2026 з`явився апелянт, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу суду від 26.01.2026.

Ліквідатор проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважаючи рішення державного виконавця обгрунтованим.

Інші представники сторін (учасників справи) у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, отже судова колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності, оскільки вони не скористались своїм правом участі в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги. Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частини першої статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. (частини перша та третя статті 327 ГПК України).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 вищезгаданого Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду від 24.11.2025 в межах справи про банкрутство №922/4161/24 задоволено скаргу Корякіна Д.В. вх. №22965 від 03.10.2025 на дії ліквідатора у справі №922/4161/24 - арбітражного керуючого Паркулаба В.Г. та зобов`язано ліквідатора передати Скаржнику документи, які засвідчують права, що передані (відступлені) за актом про придбання майна на аукціоні від 19 вересня 2025, та іншу інформацію, що стосується цих прав.

Внаслідок звернення Скаржника із заявою про примусове виконання зазначеної вище ухвали, старшим державним виконавцем Київського ВДВС у місті Харкові Східного МУМЮ 25.12.2025 Ляховою Т.Б. винесено повідомлення №79867870 про повернення без прийняття до виконання ухвали Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 по справі №922/4161/24 за мотивами відсутності у зазначеної ухвали законних ознак виконавчого документу, оскільки вона постановлена в порядку розгляду скарги на дії ліквідатора у справі про банкрутство.

Зазначену постанову Скаржник розглядає як таку, що порушує його право на примусове виконання судового рішення.

Судова колегія вважає такі доводи безпідставними з огляду на наступне.

Окрім наказу, ухвалами, які можуть мати ознаки виконавчих документів у розумінні положень процесуального закону є ухвала про забезпечення доказів (ч.10 статті 112 ГПК України), ухвала про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом (ч.3 статті 134 ГПК України), ухвала про стягнення штрафу (ч. 5 статті 135 ГПК України), ухвала про забезпечення позову (ч.1 статті 144 ГПК України), ухвала про затвердження мирової угоди (ч.2 статті 193 ГПК України), а у розумінні Кодексу України з процедур банкрутства ухвала про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів (ч.1 статті 40 КУзПБ) та ухвала про припинення повноважень виконавчого органу боржника та покладання його обов`язків на розпорядника майна (ч.2 статті 40 КУзПБ).

Отже, закон чітко відмежовує перелік ухвал, які мають ознаки виконавчого документу і винятку з цих правил законом не передбачено.

За змістом позиції ВС, що викладена в постанові від 06.02.2024 у справі № 910/21840/14, за змістом положень КУзПБ заперечень та незгоди з діями (бездіяльністю) арбітражного керуючого, зокрема ліквідатора, під час здійснення процедури банкрутства (неплатоспроможності), а також враховуючи мету, яку намагається досягнути заявник, не погоджуючись та оскаржуючи дії (бездіяльність) арбітражного керуючого, звернення заявника умовно можна поділити на три типи, згідно з якими заявник домагається:

- усунення та виправлення арбітражним керуючим відповідних помилок, недоліків при виконанні своїх обов`язків у справі про банкрутство (неплатоспроможність) задля приведення до належного виконання цих обов`язків, і, відповідно, до належного здійснення процедури банкрутства (неплатоспроможності);

- відсторонення арбітражного керуючого від виконання ним обов`язків у відповідній справі з призначенням іншого арбітражного керуючого для виконання відповідних функцій (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора);

- відшкодування арбітражним керуючим шкоди, заподіяної ним при виконанні відповідних повноважень та обов`язків у справі про банкрутство (неплатоспроможність).

Згідно із частиною третьою статті 60 КУзПБ у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора та здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Наведеній нормі кореспондують положення частини шостої статті 61 цього Кодексу, згідно з якими дії (бездіяльність) ліквідатора можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).

Механізм захисту права кредитора, інших учасників справи про банкрутство від помилки або незаконних дій ліквідатора законодавець реалізував, визначивши в розділі І книги другої КУзПБ обсяг і підстави відповідальності арбітражного керуючого за невиконання або неналежне виконання обов`язків.

Зокрема, невиконання або неналежне виконання арбітражним керуючим своїх обов`язків законодавець відносить до дисциплінарного проступку, що є підставою для притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності (частина перша, пункт 3 частини другої статті 19 КУзПБ).

Крім того невиконання або неналежне виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого, зловживання правами арбітражного керуючого, подання до суду неправдивих відомостей тощо є підставою для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень, що здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою (пункти 1- 3 частини четвертої статті 28 цього Кодексу).

Отже, ухвала суду від 24.11.2025, примусового виконання якої в порядку вимог Закону України Про виконавче провадження намагається досягнути Скаржник, постановлена судом в порядку ч.3 ст.60 КУзПБ з метою усунення та виправлення ліквідатором відповідних помилок, недоліків при виконанні своїх обов`язків у справі про банкрутство задля належного здійснення процедури банкрутства та не є судовим рішенням, яке підлягає примусовому виконанню в порядку вимог Закону України Про виконавче провадження.

Доводи Скаржника, що внаслідок відсутності можливості примусового виконання цієї ухвали порушуються його цивільні права, як покупця на аукціоні права вимоги банкрута, судова колегія не приймає до уваги, оскільки в межах даного апеляційного оскарження розглядається висновок суду щодо правомірності повернення державним виконавцем до примусового виконання ухвали суду, що постановлена внаслідок оскарження бездіяльності ліквідатора в межах справи про банкрутство, а не судового рішення, яким розглянутий спір з приводу порушення прав Скаржника щодо отримання повного пакету документів за відступленою вимогою.

Таких позовних вимог Скаржником в межах справи про банкрутство не заявлялося, судове рішення з цього приводу відсутнє.

Крім того, в наведеній ухвалі суду від 24.11.2025 взагалі відсутнє посилання на конкретні документи або речі, що мають бути передані заявнику, що виключає можливість примусового виконання такої ухвали в порядку Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 2 частини 3 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання в інших випадках, передбачених законом.

При поверненні виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією частиною, приватний виконавець зобов`язаний письмово зазначити підстави повернення, право стягувача оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби.

Наразі, у цій справи державним виконавцем у повідомленні №79867870 про повернення без прийняття до виконання ухвали Господарського суду Харківської області від 24.11.2025 по справі №922/4161/24 зазначено про те, що положеннями законодавства не передбачено, що ухвала суду, постановлена за наслідками розгляду скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора, є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню.

На підставі викладеного, судова колегія не вбачає в діях державного виконавця порушень норм чинного законодавства, а висновки господарського суду щодо відсутності підстав до задоволення скарги є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про невірне зазначення ліквідатором поштового індексу скаржника при направленні пакету документів, на виконання ухвали суду від 24.11.2025, не мають значення у контексті розгляду скарги на дії державного виконавця. Таке право може бути захищене шляхом подання окремого позову, оскільки апелянт не є учасником справи про банкрутство.

Інших доводів для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, скаржником не наведено.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що ухвала господарського суду Харківської області від 26.01.2026 у справі № 922/4161/24 ґрунтується на дотриманні норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича с.Казанка, Миколаївська область на ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.01.2026 у справі №922/4161/24 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 26.01.2026р. у справі № 922/4161/24 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції за подання апеляційної скарги, покласти на Фізичну особу-підприємця Корякіна Дмитра Вадимовича с.Казанка, Миколаївська область.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 20.03.2026.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя В.В. Россолов