РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.03.2026Справа № 910/303/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФУДТІНЕСПО"

до Товариства з обмеженою відповідністю "АСІКС ГРУП"

про стягнення 248 074,01 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ФУДТІНЕСПО" (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідністю "АСІКС ГРУП" (далі - відповідач) про стягнення 248 074,01 грн (239 808,82 грн основного боргу, 7 535,91 грн пені, 729,28 грн 3% річних).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договорами № 12/12-2 від 12.12.2023 та № 12/22-07 від 25.12.2023 в частині оплати товару у погоджені договорами строки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2026 відкрито провадження у справі № 910/303/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), а також встановлено учасникам справи строки для вчинення процесуальних дій.

Позивач, його представник та відповідач повідомлені про відкриття провадження у справі шляхом доставки копії ухвали до їх електронних кабінетів 22.01.2021 після 17 години та відповідно до приписів ст. 242 Господарського процесуального кодексу України вважаються повідомленими про відкриття провадження у справі 23.01.2026.

Крім того, ухвала суду від 22.01.2026 опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Інших заяв та клопотань до суду не надходило.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

12.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФУДТІНЕСПО" (далі - позивач/постачальник) та Товариством з обмеженою відповідністю "АСІКС ГРУП" (далі - відповідач/покупець) укладено договір поставки товару № 12/12-2 (далі - договір № 12/12-2), за умовами якого постачальник зобов`язався поставляти та передавати у власність покупцеві продукти харчування в саме: консерви м`ясні та м`ясорослинні в асортименті (далі - товар), а покупець зобов`язався приймати товар і сплачувати його вартість на умовах, визначених даним договором.

Під визначенням товар слід розуміти як кожну окрему партію товару (надалі за текстом - кожна окрема партія товару та/або партія товару), так і загальну кількість усіх поставлених постачальником та прийнятих покупцем партій товару за цим договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору № 12/12-2 поставка товару здійснюється партіями за попередньою письмовою або усною заявкою покупця.

Згідно з п. 5.3 договору № 12/12-2 постачальник поставляє товар окремими партіями відповідно до заявки покупця в строки, визначені в заявці, але не менше 14 календарних днів з дати 100% сплати за заявлений товар.

Як погоджено в п. 6.2 договору № 12/12-2, передача товару здійснюється в пункті поставки, визначеному в заявці.

Відповідно до п. 6.7 договору № 12/12-2 право власності на поставлений товар переходить до покупця в момент отримання товару від постачальника за видатковою накладною.

Згідно з п.п. 8.1, 8.2 договору № 12/12-2 оплата вартості товару здійснюється шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок постачальника. Покупець повинен сплатити 100% вартості зазначеного товару постачальнику.

Як погоджено сторонами в п. 9.7 договору № 12/12-2, у разі несплати вартості товару покупцем у строк, установлений п. 8.2 цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої партії товару за кожний день прострочення.

Вказаний договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2024 (п. 11.1 договору № 12/12-2).

Згідно з п. 11.2 договору № 12/12-2 у разі якщо жодна зі сторін протягом 20 календарних днів до дня закінчення дії договору не заявить про намір змінити або припинити, то цей договір автоматично пролонгується на той самий термін та тих самих умовах, що визначені даним договором.

Крім того, 25.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФУДТІНЕСПО" (далі - позивач/постачальник) та Товариством з обмеженою відповідністю "АСІКС ГРУП" (далі - відповідач/покупець) укладено договір поставки № 12/23-07 (далі - договір № 12/23-07), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець - прийняти й оплатити товару в повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Пунктом 6.5 договору № 12/23-07 порядок розрахунку за товар здійснюється за домовленістю сторін, а саме:

- на умовах оплати кожної окремої товару, в об`ємі поставки, вказаному в товарно-транспортних накладних, видаткових накладних, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 14 календарних днів з моменту виставлення рахунку та отримання товару покупцем за вказаною в заявці адресою;

- у розмірі 80% від загальної вартості кожної окремої партії та залишок - у розмірі 20% такої партії після виконання зобов`язання, передбаченого п. 6.7 договору.

Відповідно до п. 7.1 договору № 12/23-07 право власності на товару, а разом з ним і ризик випадкової загибелі переходить від постачальника до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент отримання товару.

Як погоджено п. 9.4 договору № 12/23-07, за порушення зобов`язання щодо розрахунку за товар, за виключенням затримки оплати за товар у випадках, передбачених цим договором, покупець сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми невиконаного зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на це представниками і скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2023. У разі якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна сторона не заявить про бажання розірвати його, то дія договору автоматично продовжується на один рік на тих же умовах (п. 12.1 договору № 12/23-07).

Як вказує позивач у позові, за період дії вказаних договорів постачальником було поставлено товар загальною вартістю 11 239 808,82 грн, за поставлений товар від покупця на рахунок повчальника в період з 23.12.2024 по момент подання позову надійшла оплата на загальну суму 11 000 000,00 грн, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем в розмірі 239 808,82 грн (11 239 808,82 - 11 000 000,00).

14.11.2025 позивачем надіслано відповідачу вимогу по погашення заборгованості, яка була вручена відповідачу 25.11.2025, що підтверджується даними трекінгу відстеження/пересилання поштової кореспонденції. Проте, як вказує позивач, вказана вимога залишена без відповіді та без задоволення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Крім того, позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача 7 535,91 грн пені та 729,28 грн 3% річних.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених позивачем вимог, суд виходив з наступного.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 2 вказаної норми, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Під час розгляду даної справи суду не надано доказів оплати товару на суму 239 808,82 грн, у зв`язку з чим суд вважає вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів в заявленому до стягнення розмірі основного боргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 729,28 грн, пені в розмірі 7 535,91 грн.

Стосовно вказаних вимог суд вказує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Як визначено ч. 3 вказаної норми, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та пені, суд вказує, що останні є арифметично вірними та виконані відповідно до законодавства, а тому вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 729,28 грн та пені в розмірі 7 535,91 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті позову судовим збором підлягають покладенню на відповідача в розмірі 3 721,11 грн.

Крім того, відповідач просив покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 22 000,00 грн.

На підтвердження понесення позивачем таких витрат позивач надав:

- договір № 10/11/25 від 10.11.2025, укладений між позивачем (далі - позивач/замовник) та Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «ВІННЕР» (далі - виконавець/об`єднання);

- додаток № 1 до вказаного договору;

- рахунок на оплату № 202504 від 08.01.2026 на суму 22 000,00 грн;

- виписку з банківського рахунку від 08.01.2026;

- ордер серії АА № 1664969 від 08.01.2026, виданий об`єднанням адвокату Наконечному О.М.

Стосовно покладання на відповідача витрат позивача на правничу допомогу суд вказує про наступне.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Дослідивши надані позивачем докази понесення витрат на правничу допомогу, суд вказує про наступне.

Як зазначено вище, 10.11.2025 між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «ВІННЕР» укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого виконавець зобов`язується відповідно до завдань замовника надавати йому юридичні послуги, а замовник зобов`язується оплатити юридичні послуги в порядку та на умовах, визначений даним договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору за надання юридичних послуг замовник сплачує виконавцю їх вартість в розмірі, що встановлюється у додатках до договору.

Згідно з п. 3.3 договору оплата послуг здійснюється замовником у строки, що встановлюються у додатках до договору .

Вказаний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2026.

Згідно з додатком № 1 до вищевказаного договору сторонами погоджено надання юридичних послуг щодо представництва інтересів замовника в господарському суді як позивача щодо стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «АКСІС ГРУП» в сумі 239 808,82 грн (п. 1 додатку).

Відповідно до п. 2 додатку вартість юридичних послуг становить 50 000,00 грн з урахуванням аналізу документів, підготовки виконавцем вимог до контрагента і процесуальних документів від імені замовника.

Оплата послуг згідно з п. 2 цього додатку № 1 здійснюється замовником на підставі виставлених виконавцем рахунків.

08.01.2026 об`єднанням виставлено рахунок № 202604 на суму 22 000,00 грн на оплату послуг, який, як вбачається з дебетового повідомлення від 08.01.2026, був оплачений позивачем у розмірі 22 000,00 грн.

Витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Поряд з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Відповідачем під час розгляду даної справи не подано заперечень неспівмірності витрат позивача, при цьому судом також не встановлено підстав обмеження розміру витрат позивача на правничу допомогу.

Суд вважає за можливе витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 22 000,00 грн покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 123, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідністю "АСІКС ГРУП" (04202, м. Київ, пр-кт Литовський, буд. 10, літера А, код 41514045) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФУДТІНЕСПО" (46001, м. Тернопіль, вул. Камінна, буд. 4, офіс 208, код 44735166) 239 808,82 грн (двісті тридцять дев`ять тисяч вісімсот вісім грн 82 коп.) основного боргу, 7 535,91 грн (сім тисяч п`ятсот тридцять п`ять грн 91 коп.) пені, 729,28 грн (сімсот двадцять вісім грн 28 коп.) 3% річних, 3 721,11 грн (три тисячі сімсот двадцять одна грн 11 коп.) судового збору, 22 000,00 грн (двадцять дві тисячі 00 коп.) витрат на правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 27.03.2026.

Суддя О.Г. Удалова