ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2026 року м.Дніпро Справа № 908/3491/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Дарміна М.О., Іванова О.Г.

секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.08.2025 (суддя Сушко Л.М.)

у справі № 908/3491/21

про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейроцитрон"

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 31.07.2025 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута. Товариство з обмеженою відповідальністю "Нейроцитрон", 69095, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 2-В, - ліквідовано. Провадження у справі №908/3491/21 закрито.

20.07.2025. до господарського суду Запорізької області від арбітражного керуючого Коршуна Владислава Володимировича, 69091, м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 19-А надійшла заява про стягнення з кредиторів його основної грошової винагороди та відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням повноважень у справі № 908/3491/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейроцитрон".

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.08.2025 у справі №908/3491/21 заяву арбітражного керуючого Коршуна Владислава Володимировича - задоволено. Стягнуто з ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ в особі відокремленого підрозділу - Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області на користь арбітражного керуючого Коршун Владислава Володимировича основну грошову винагороду та понесені ним витрати під час виконання повноважень розпорядника майна, ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейроцитрон", 69095, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 2-В, у загальному розмірі 601 353,09 грн (шістсот одну тисячу триста п`ятдесят три гривні 09 коп.).

Не погодившись з вказаною ухвалою Головним управлінням ДПС у Запорізькій області подано апеляційну скаргу, згідно якої просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.08.2025 у справі № 908/3491/21, якою задоволено заяву арбітражного керуючого Коршуна В.В. щодо стягнення з Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь арбітражного керуючого Коршуна Владислава Володимировича основної грошової винагороди та понесені ним витрати під час виконання повноважень розпорядника майна, ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейроцитрон", 69095, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 2-В, у загальному розмірі 601 353,09 грн (шістсот одну тисячу триста п`ятдесят три гривні 09 коп.) та виданий на підставі цієї ухвали Наказ - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволення заяви арбітражного керуючого Коршуна В.В. щодо стягнення з Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь арбітражного керуючого Коршуна Владислава Володимировича основної грошової винагороди та понесені ним витрати під час виконання повноважень розпорядника майна, ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейроцитрон", 69095, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 2-В, у загальному розмірі 601 353,09 грн (шістсот одну тисячу триста п`ятдесят три гривні 09 коп.)

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- при визначенні розміру оплати послуг арбітражного керуючого під час здійснення ним повноважень у справі Господарський суд має дослідити не тільки період здійснення арбітражним керуючим процедури банкрутства, а й які фактичні дії вчинялись арбітражним керуючим протягом відповідної процедури банкрутства, оскільки оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу, протягом якого тривала означена процедура;

- Головне управління ДПС у Запорізькій області протягом 2024- 2025 років не приймало рішень щодо створення фондів для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражних керуючих - ліквідаторів;

- тривалий термін, а саме з 11.05.2023 по 11.06.2025 Головне управління ДПС у Запорізькій області оскаржувало ухвалу Господарського суду Запорізькій області від 11.05.2023 у справі № 908/3491/21 щодо визнання грошових вимог Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу - Головного управління ДПС у Запорізькій області до ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () у розмірі 3 365 035, 57 гривень. Отже за вказаний період ліквідатором не вживались дії щодо реалізації своїх повноважень відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства;

- ухвалою господарського суду Запорiзької областi від 10.12.2024 було затверджено звіт ліквідатора та визначено розмір грошової винагороди арбітражному керуючому, однак зазначена ухвала у резолютивній частині не містить жодної вказівки щодо джерела фінансування такої винагороди та не визначає, з кого саме вона підлягає стягненню. Тобто, ухвала лише затверджує суму, без визначення конкретного платника.

Процесуальний хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах Центрального апеляційного господарського суду.

Хронологія надходження інших процесуальних документів до суду.

25.10.2025 до Центрального апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Коршуна В.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Решта учасників справи про банкрутство правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні 09.02.2026 брав участь представник кредитора ГУ ДПС у Запорізькій області (апелянт). Інші учасники провадження, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не проінформували.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G.B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Тобто сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі учасників справи, що не з`явилися.

Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.

Представник апелянта в судовому засіданні 09.02.2026 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про стягнення винагороди та витрат арбітражного керуючого.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як передбачено ст. 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII (який діяв до 21.10.2019 року) справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII (зі змінами, що набрав чинності 21.10.2019р.) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 9 КУзПБ).

За положеннями ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.12.2021 відкрито провадження у справі №908/3491/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейроцитрон", 69095, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 2-В, . Визнані грошові вимоги кредитора - Головного управління ДПС у Запорізькій області, 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166 до боржника на суму 76 700,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 1 520 054,60 грн - 3 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 1 680 473,74 грн - 6 черга задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Коршуна Владислава Володимировича.

20.12.2021 за №67912 у встановленому законодавством порядку оприлюднено повідомлення про відкриття справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейроцитрон", .

Постановою господарського суду Запорізької області від 11.05.2022. Товариство з обмеженою відповідальністю "Нейроцитрон" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Коршуна Владислава Володимировича.

Ухвалою суду від 10.12.2024 арбітражного керуючого Коршуна Владислава Володимировича відсторонено від виконання повноважень ліквідатора у справі №908/3491/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейроцитрон", 69095, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 2-В, . Новим ліквідатором призначено арбітражного керуючого Острика Сергія Юрійовича /свідоцтво № 300 від 28.02.2013 року, адреса: 69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 35/. Затверджений звіт арбітражного керуючого Коршуна Владислава Володимировича про нарахування та виплату основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейроцитрон", 69095, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 2-В, за період з 11.05.2022. по 11.09.2024. у розмірі 587 167,86 грн.

Ухвалою суду від 31.07.2025 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута. Товариство з обмеженою відповідальністю "Нейроцитрон", 69095, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 2-В, - ліквідовано. Провадження у справі №908/3491/21 закрито.

20.07.2025 до господарського суду Запорізької області від арбітражного керуючого Коршуна Владислава Володимировича, 69091, м. Запоріжжя, вул. Нижньодніпровська, 19-А надійшла заява про стягнення з кредиторів його основної грошової винагороди та відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням повноважень у справі №908/3491/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейроцитрон".

У поданій заяві зазначається, що загальний розмір заборгованості з виплати грошової винагороди арбітражному керуючому Коршуну В.В. за виконання ним повноважень ліквідатора у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () за період з 11.05.2022 по 11.09.2024 становить 587 167,86 (п`ятсот вісімдесят сім тисяч сто шістдесят сім грн. 86 коп.) гривень.

Так, ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 затверджений звіт арбітражного керуючого Коршуна В.В. про нарахування і виплату основної грошової винагороди за виконання ним повноважень ліквідатора у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () за період з 11.05.2022 по 11.09.2024 в розмірі 587 167,86 (п`ятсот вісімдесят сім тисяч сто шістдесят сім грн. 86 коп.) гривень. Рішення суду набуло законної сили але до теперішнього часу не виконане. Жодного платежу в рахунок оплати грошової винагороди арбітражному керуючому Коршуну В.В. та відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, не здійснено.

Також, Коршун В.В. вважав, що на кредиторів також має бути покладений обов`язок щодо розподілу витрат на оплату грошової винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого Коршуна В.В. понесені ним в процедурі розпорядження майном боржника у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» (), які не були задоволені за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду в порядку, передбаченому абз. 6 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства.

За наслідками розгляду звіту арбітражного керуючого Коршуна В.В. про нарахування і виплату основної грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна за період з 20.12.2021 по 30.03.2022 в розмірі 65 590,91 (шістдесят п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто грн. 91 коп.) гривень та відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням ним повноважень розпорядника майна у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () в розмірі 7 094,32 (сім тисяч дев`яносто чотири грн. 32 коп.) гривень, ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.04.2022 та ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.12.2022 у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () основна грошова винагорода сплачена лише частково - за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду у розмірі 58 500,00 (п`ятдесят вісім тисячі п`ятсот грн. 00 коп.) гривень. Рішення суду набуло законної сили в порядку вимог ст. 235 ГПК України.

Отже, залишок несплаченої основної грошової винагороди арбітражного керуючого Коршуна В.В. за виконання ним повноважень розпорядника майна ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () за період з 20.12.2021 по 30.03.2022 становить 7 090,91 (сім тисяч дев`яносто грн. 91 коп.) гривень. Витрати арбітражного керуючого Коршуна В.В. пов`язані з виконанням ним повноважень розпорядника майна за період з 20.12.2021 по 30.03.2022 у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () в розмірі 7094,32 (сім тисяч дев`яносто чотири грн. 32 коп.) гривень, також не сплачені.

Враховуючи неможливість оплати грошової винагороди арбітражного керуючого Коршуна В.В. та здійснити відшкодування витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство за рахунок майна банкрута через відсутність у нього будь-яких активів, керуючись ст. 12, 30 Кодексу України з процедур банкрутства Коршун В.В. просить суд стягнути з кредитора ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) в особі відокремленого підрозділу - ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) на користь арбітражного керуючого Коршун Владислава Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , рахунок отримувача НОМЕР_2 в ПАТ «Приватбанк», МФО 313399) основну грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () за період з 11.05.2022 по 11.09.2024 в розмірі 587 167,86 (п`ятсот вісімдесят сім тисяч сто шістдесят сім грн. 86 коп.) гривень. Стягнути з кредитора ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) в особі відокремленого підрозділу - ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) на користь арбітражного керуючого Коршун Владислава Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , рахунок отримувача НОМЕР_2 в ПАТ «Приватбанк», МФО 313399) основну грошову винагороду за період з 20.12.2021 по 30.03.2022 в розмірі 7 090,91 (сім тисяч дев`яносто грн. 91 коп.) гривень, здійснення та відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням ним повноважень розпорядника майна у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () в розмірі 7 094,32 (сім тисяч дев`яносто чотири грн. 32 коп.) гривень. Видати накази.

Суд першої інстанції, беручи до уваги обставини відсутності коштів від реалізації майна боржника та від його господарської діяльності на проведення ліквідаційної процедури, відсутність рішення комітету кредиторів про утворення фонду для оплати грошової винагороди ліквідатору, враховуючи те, що законодавцем виключається можливість безоплатного надання послуг арбітражного керуючого у справі про банкрутство, вважає за можливе стягнути з кредитора на користь арбітражного керуючого Коршун Владислава Володимировича його грошову винагороду та відшкодування витрат за період виконання повноважень розпорядника майна, ліквідатора у справі №908/3491/21.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційної скарги, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КУзПБ арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право: звертатися до суду у випадках, передбачених цим Кодексом; скликати збори і комітет кредиторів та брати в них участь з правом дорадчого голосу; проводити збори і засідання комітету кредиторів у разі їх бездіяльності або за їхнім дорученням; отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом; залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Кодексом чи угодою з кредиторами; звертатися із запитами арбітражного керуючого, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, у тому числі банків, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, депозитарних установ та інших професійних учасників ринків капіталу, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб; отримувати від банків, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, депозитарних установ та інших професійних учасників ринків капіталу інформацію про наявність рахунків та/або залишок коштів на рахунках боржника (у тому числі на рахунках у цінних паперах) / електронних гаманцях, рух коштів та операції на рахунках боржника (у тому числі на рахунках у цінних паперах) / електронних гаманцях, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа; отримувати інформацію з державних реєстрів; подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх повноважень; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, абз. 1 ч. 2 ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.

Частиною 4 ст. 30 КУзПБ встановлено, що витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі (абз. 5, 6 ч. 2 ст. 30 КУзПБ).

Відповідно до ч. 6 ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, погашення боргів боржника подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КУзПБ кошти, що надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Після оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, та сплати основної і додаткової винагороди арбітражного керуючого здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому цим Кодексом. У першу чергу оплачуються витрати, пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури, та сплачується винагорода ліквідатора.

Згідно з ч.ч. 1, 4, 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Крім того, п. 14.1.226. ст. 14 Податкового кодексу України визначає: самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Отже, відповідно до приписів ПК України поняття незалежна професійна діяльність визначене через термін "самозайнята особа". Надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, повинно відбуватися на платній основі.

Частиною 5 статті 30 КУзПБ передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) та затверджуються ухвалою господарського суду.

Таким чином, Кодексом України з процедур банкрутства визначено, що сплата грошової винагороди арбітражного керуючого у справі про банкрутство можлива за рахунок: 1) авансування коштів заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду; 2) коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності; 3) коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі; 4) коштів створеного комітетом кредиторів фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Отже, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 16.07.2020 у справі № 918/454/18.

Європейський Суд з прав людини (рішення від 28.03.2006 за заявою №31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі") зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя.

Отже, надання послуг арбітражним керуючим відбувається виключно на платній основі, оскільки безпосередньо Кодексом встановлені мінімальні гарантії щодо оплати послуг арбітражного керуючого - ліквідатора на рівні трьох мінімальних заробітних плат, а також встановлені спеціальні джерела оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, а саме: за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Так, судом встановлено, що арбітражним керуючим Коршун В.В. з 20.12.2021 по 11.05.2022 виконувались повноваження розпорядника майна ТОВ «Нейроцитрон», а з 11.05.2022 по 10.12.2024 ліквідатора у справі № 908/3491/21.

На засіданні комітету кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Нейроцитрон», оформленого протоколом № 1 від 11.05.2023 було:

- схвалено звіт ліквідатора Коршуна В.В. від 11.05.2023 у справі № 904/3491/21 про банкрутство ТОВ «Нейроцитрон» ();

- схвалено звіт арбітражного керуючого Коршуна В.В. про нарахування і виплату основної грошової винагороди за період з 11.05.2022 по 11.05.2023 в сумі 241 190,22 грн, здійснення та відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням ним повноважень ліквідатора у справі № 904/3491/21 про банкрутство ТОВ «Нейроцитрон» () в сумі 5 305,20 грн;

- визнано питання розгляду та затвердження ліквідаційного балансу банкрута ТОВ «Нейроцитрон» () передчасним;

- вирішено продовжити ліквідаційну процедуру й повноваження ліквідатора Коршуна В.В. у справі № 904/3491/21 про банкрутство ТОВ «Нейроцитрон» () до 11.08.2023. Доручити звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Вказане рішення комітету кредиторів надано до господарського суду (супровідний лист від 11.05.2023 № 02-01/57/111).

Рішенням кредиторів, оформленого Протоколом від 11.08.2023 № 2 схвалений звіт арбітражного керуючого Коршуна В.В. про нарахування і виплату основної грошової винагороди за період з 12.05.2023 по 11.08.2023 в розмірі 60 657,51 (шістдесят тисяч шістсот п`ятдесят сім грн. 51 коп.) гривень, за виконання ним повноважень ліквідатора у справі №908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» ().

Вказане рішення комітету кредиторів надано до господарського суду (супровідний лист від 11.08.2023 № 02-01/57/120).

Рішенням кредиторів, оформленого Протоколом від 11.09.2023 № 3 схвалений звіт арбітражного керуючого Коршуна В.В. про нарахування і виплату основної грошової винагороди за період з 12.08.2023 по 11.09.2023 в розмірі 18 577,27 (вісімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят сім грн. 27 коп.) гривень, за виконання ним повноважень ліквідатора у справі №908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» ().

Вказане рішення комітету кредиторів надано до господарського суду (супровідний лист від 11.09.2023 № 02-01/57/127).

Рішенням кредиторів, оформленого Протоколом від 11.12.2023 № 4 схвалений звіт арбітражного керуючого Коршуна В.В. про нарахування і виплату основної грошової винагороди за період з 12.09.2023 по 11.12.2023 в розмірі 42 768,33 сорок дві тисячі сімсот шістдесят вісім грн. 33 коп.) гривень, за виконання ним повноважень ліквідатора у справі №908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» ().

Вказане рішення комітету кредиторів надано до господарського суду (супровідний лист від 11.12.2023 № 02-01/57/136).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.12.2024 затверджений звіт арбітражного керуючого Коршуна В.В. про нарахування і виплату основної грошової винагороди за виконання ним повноважень розпорядника майна та ліквідатора у справі №908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () за період з 11.05.2022 по 11.09.2024 в розмірі 587 167,86 (п`ятсот вісімдесят сім тисяч сто шістдесят сім грн. 86 коп.) гривень.

Вказана ухвала ГУ ДПС у Запорізькій області не оскаржувалася та набрала законної сили.

Слід зазначити, що законодавством визначено декілька джерел для здійснення оплати послуг ліквідатора, у тому числі і за рахунок коштів кредиторів, виходячи з принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Судом встановлено, що кредиторами у цій справі не створювався фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, господарської діяльності боржник не здійснював та не було виявлено активів, кошти від реалізації яких можливо було б спрямувати на оплату грошової винагороди ліквідатора та відшкодування його витрат.

Необхідно наголосити на тому, що у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи з принципу пропорційності їх грошовим вимогами (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, від 30.01.2019 у справі № 910/32824/15, від 16.04.2019 у справі № 914/2458/16).

У зв`язку із відсутністю у боржника коштів та будь-яких майнових активів, покладення оплати основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період виконання повноважень ліквідатора у справі на кредиторів за реєстром, пропорційно сумам визнаних вимог, є правомірним, оскільки вказане положення закріплене законодавством як одне із джерел для здійснення оплати послуг арбітражного керуючого.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № Б14/040-07/15-08, від 14.08.2019 у справі № 5/80-10, від 13.02.2019 у справі № 910/22696/15, від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17, від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 19.04.2018 у справі № 265/2б-02/14/13-08, від 21.03.2018 у справі № 3/67-Б.

Верховний Суд у постановах від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17 зазначав, що ініціюючи провадження у справі про банкрутство кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

Встановивши факт невиконання кредиторами у добровільному порядку обов`язку щодо оплати послуг арбітражного керуючого, господарський суд приймає рішення про примусове стягнення з таких кредиторів відповідних грошових сум шляхом винесення ухвали та видачі судового наказу.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17 наголосив, що відмова від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956р., Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957р. ратифіковану Україною 05.10.2000р.), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996р. тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Також варто зазначити, що законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) в залежність від обсягу його діяльності (за умови достатності та відповідності цих дій вимогам Закону про банкрутство), від розміру задоволених вимог кредиторів у справі, майнового стану кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів роботи арбітражного керуючого у справі про банкрутство (див. постанови Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №11/Б-921/1448/2013, від 30.01.2019 у справі № 910/32824/15, від 13.02.2019 у справі № 910/22696/15).

За таких умов, аргументи апелянта про те, що ГУ ДПС у Запорізькій області протягом 2024-2025 років не приймало рішень щодо створення фондів для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражних керуючих - ліквідаторів не можуть нівелювати обов`язок кредитора здійснити відповідне фінансування та можливість суду присудити з останнього на користь арбітражного керуючого обґрунтовані суми.

Таким чином, невиявлення ліквідатором в процедурі ліквідації боржника його майна, інших активів та грошових коштів, за умови встановленого судом факту повноти та належності виконання ним своїх обов`язків у цій процедурі, жодним чином не впливає на оплату його послуг.

Судом апеляційної інстанції встановлено відсутність в матеріалах справи скарг ГУ ДПС у Запорізькій області на дії та бездіяльність ліквідатора боржника арбітражного керуючого Коршуна В.В., а також доказів, що підтверджували б неналежне виконання останнім своїх повноважень.

В свою чергу, Кодекс з процедур банкрутства не містить заборони винесення на затвердження господарського суду звіту про нарахування грошової винагороди та відшкодування витрат у разі його не схвалення комітетом кредиторів.

При цьому рішення зборів кредиторів не є нормативними актами (п. 57 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №15 „Про судову практику в справах про банкрутство"), вони є доказами факту волевиявлення, які оцінюються судом нарівні з іншими доказами по справі при вирішенні певних питань у процедурах банкрутства.

Відповідні схвалення та погодження комітетом кредиторів звітів про нарахування грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за своїм змістом є додатковими гарантіями дотримання прав учасників провадження у справі про банкрутство та в силу Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд не зв`язаний такими погодженнями (або ж їх відсутністю) у своїх правових позиціях та процесуальних діях під час провадження у справі про банкрутство; наявність чи відсутність відповідних погоджень підлягає дослідженню судом та обґрунтованому врахуванню або відхиленню.

Як свідчать матеріали справи, звіт арбітражного керуючого Коршуна В.В. про нарахування і виплату основної грошової винагороди за період з 12.12.2023 по 10.06.2024 в розмірі 132 165,00 (сто тридцять дві тисячі сто шістдесят п`ять грн. 00 коп.) гривень, за виконання ним повноважень ліквідатора у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» (), на засіданні комітету кредиторів, оформленого Протоколом від 10.06.2024 № 5, кредиторами не схвалений. Так, із даного протокола вбачається, що в ході засідання присутнім членам комітету кредиторів також наданий звіт ліквідатора, звіт арбітражного керуючого Коршуна В.В. про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат, пов`язаних з виконанням ним повноважень ліквідатора у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () з документами, що підтверджують розмір витрат, реєстр вимог кредиторів, документи щодо проведення ліквідаційної процедури, матеріали інвентаризації, ліквідаційний баланс банкрута, інші документи. Виступив представник кредитора ГУ ДПС У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (код ЄДРПОУ ВП 44118663) Клейменова Л.В., яка доповіла, що проаналізувавши звіт арбітражним керуючим у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () встановлено, що він ґрунтується на інформації, яка вже була предметом дослідження попередніх звітів. Додаткові заходи в інтересах кредитора тривалий час не вчинялись. За результатами обговорення вчинених ліквідатором заходів та дослідження наданих ним документів, ГУ ДПС у Запорізькій області приходить до висновку про несхвалення звіту ліквідатора Коршуна В.В.

Звіт арбітражного керуючого Коршуна В.В. про нарахування і виплату основної грошової винагороди за період з 12.12.2023 по 11.09.2024 в розмірі 206 107,86 (двісті шість тисяч сто сім грн. 86 коп.) гривень, за виконання ним повноважень ліквідатора у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» (), на засіданні комітету кредиторів, оформленого Протоколом від 11.09.2024 № 6, кредиторами не розглянутий, рішення по ньому не прийняте. В порушення вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань провадження та застосування процедур банкрутства у період дії воєнного стану» від 13.07.2023 № 3249-IX, ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства та встановленого порядку голосування шляхом опитування, результати голосування кредитора за порядком денним протягом встановленого п`ятнадцятиденного терміну (11.09.2024 - 26.09.2024) для їх подання арбітражному керуючому не надходили, а тому при оформленні Протоколу не враховані.

Документи, що свідчать про направлення вказаного звіту кредитору надано до господарського суду (супровідний лист від 04.10.2024 № 02-01/57/161).

Щодо несхвалення звіту арбітражного керуючого Коршуна В.В. про нарахування і виплату основної грошової винагороди за період з 12.12.2023 по 11.09.2024 в розмірі 206 107,86 (двісті шість тисяч сто сім грн. 86 коп.) гривень, ліквідатором надані наступні пояснення:

Станом на 12.12.2023 за наслідками проведення ліквідаційної процедури арбітражним керуючим Коршуном В.В. встановлено, що показники ліквідаційної маси підприємства-банкрута ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () відсутні. Дебіторська заборгованість банкрута, грошові кошти та їх еквіваленти відсутні. Заяви інвесторів, які бажають прийняти участь у відновленні платоспроможності боржника шляхом введення процедури санації чи укладання мирової угоди до ліквідатора не надходили. Відсутність внутрішніх та зовнішніх фінансових ресурсів для реалізації заходів з відновлення платоспроможності боржника, а також існуючі економічні показники банкрута явно свідчать про неможливість виконати грошові зобов`язання перед кредиторами в повному обсязі. Коштів та майнових активів банкрута не вистачає для подальшого проведення підприємницької діяльності та функціонування згідно із Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», Цивільним кодексом та Господарським кодексом Україні.

Між тим, кредитором ГУ ДПС У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (код ЄДРПОУ ВП 44118663) на засіданні комітету кредиторів прийнято рішення, оформлене Протоколом № 4 від 11.12.2023, про визнання питання розгляду та затвердження ліквідаційного балансу банкрута ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () передчасним до моменту набуття чинності рішенням суду з розгляду грошових вимог кредитора та необхідності продовження ліквідаційної процедури й повноважень арбітражного керуючого Коршуна В.В. ліквідатора у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () до 11.04.2024.

Таким чином, тривалий розгляд судом додаткових грошових вимог ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ () в особі відокремленого підрозділу - ГУ ДПС У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (код ЄДРПОУ ВП 44118663) до боржника у розмірі 3 365 035,57 гривень (з яких 1 969 030,00 грн. зобов`язання; 497 357,50 грн. штрафні санкції та 898 648,07 грн. пеня) та 5 368,00 гривень судового збору заявлених ним до суду ще 13.04.2023 й до теперішнього часу не розглянутих, зумовлений не діями ліквідатора, а об`єктивними обставинами, які пов`язані із зміною сталої правової позиції, яка в подальшому знайшла своє відображення у Постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 17.01.2024 у справі № 903/51/20, в якій викладений інший (змінений) підхід до визначення моменту виникнення грошових вимог податкового органу за кожним несплаченим божником та заявленим контролюючим органом податком (https://reyestr.court.gov.ua/Review/114355573), що з точки зору термінів судового розгляду не залежить від арбітражного керуючого Коршуна В.В., який сумлінно супроводжував та продовжує супроводжувати судовий процес з їх розгляду, своєчасно формує та подає відповідні документи сторонам у справі й до суду та виконує інші повноваження з метою належного формування пасиву боржника, відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

Наразі розгляд вищевказаних грошових вимог кредитора триває, справа вже двічі була в апеляційній та касаційній інстанції й в черговий раз постановою Верховного суду від 03.09.2024 касаційну скаргу ГУ ДПС У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (код ЄДРПОУ ВП 44118663) задоволено частково, постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2024 у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () в частині відхилених грошових вимог в розмірі 497 357,50 гривень (штрафні санкції) скасовано, справу № 908/3491/21 в скасованій частині передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121688548).

Ліквідатор вважає, що питання розгляду грошових вимог (робота ліквідатора, яка передбачає вчинення комплексу заходів, зокрема, проведення відповідної правової роботи з вивчення та аналізу нормативної бази, що регулює відповідні правовідносини з порушеного питання, належне формування та викладення правової позиції, підготовки та направлення письмових документів сторонам у справі та до суду, участі в судових засіданнях, оскарження судових рішень, ведення реєстру, тощо) кредитора ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ () в особі відокремленого підрозділу - ГУ ДПС У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (код ЄДРПОУ ВП 44118663) є однією (в тому числі але не виключно) з функцій арбітражного керуючого, яка належним чином виконувалася й підтверджується матеріалами справи, а тому твердження кредитора про не вжиття ліквідатором Коршуном В.В. дій щодо реалізації своїх повноважень відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства, є надуманими та безпідставними.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи не міститься будь-яких рішень комітету кредиторів про визнання неналежними чи неправомірними дій ліквідатора, а суд не встановлював недоліків та не визнавав незадовільною роботу ліквідатора за період з 11.05.2022 по 10.12.2024, як і неповноту виконання ним своїх обов`язків.

Натомість матеріалами справи підтверджується, що у січні 2024 ліквідатором боржника вчинені заходи з формування активу боржника, вжиті заходи, спрямовані на пошук дебіторської заборгованості, а також пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, зокрема:

17.01.2024 ліквідатор Коршун В.В. повторно звернувся із запитом № 02-01/57/137 до ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖПРОДСПОЖИВСЛУЖБИ В М. КИЄВІ з вимогою про надання інформації щодо наявності у боржника ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () на праві власності тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів;

17.01.2024 ліквідатор Коршун В.В. повторно звернувся із запитом № 02-01/57/138 до ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДЕРЖГЕОКАДАСТРУ У М. КИЄВІ з вимогою про надання інформації щодо наявності у боржника ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () у власності чи користуванні земельних ділянок, а також інформацію щодо всіх юридично значимих дій банкрута, пов`язаних із виникненням, зміною чи припиненням земельних правовідносин за останні три роки.

У лютому місяці 2024 ліквідатором боржника Коршуном В.В. проведений аналіз фінансово-господарської діяльності боржника, проаналізовано кредиторську та дебіторську заборгованість, а також існуючі економічні показники банкрута, внаслідок чого обставини чи документи, які свідчили б, що керівні особи ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () вчинили правочини, що завдали збитків боржнику або кредиторам з підстав, передбачених ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства та мали б стати підставою для звернення із заявою до господарського суду про недійсність правочинів боржника та / або повернення до складу ліквідаційної маси майна чи вартості майна боржника, не встановлені.

Розглянувши можливість заявлення в судовому порядку вимог до третіх осіб та покладення на керівника, засновників (учасників, акціонерів боржника - юридичної особи) субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства, передбачену ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, необхідно дійти висновку про відсутність відповідних правових підстав, оскільки документально підтверджених фактів незаконних дій посадових осіб (засновників) боржника чи незаконного вибуття майнових активів (майна та / або майнових прав) з законного володіння ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () чи такого, що відбулося поза межами волі керівника, засновників банкрута, не встановлено, а отже - відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями посадових осіб (засновників) боржника та негативними наслідками такого вибуття.

Розглянувши можливість встановлення в судовому порядку факту порушення керівником ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства місячного строку на звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство та покладення на нього солідарної відповідальності за невиконання боржником зобов`язань, необхідно дійти висновку про відсутність відповідних правових підстав, оскільки в процедурі банкрутства наявний лише один кредитор, грошові вимоги якого визнані господарським судом та включені до реєстру вимог кредиторів, що унеможливлює встановлення обставин (юридичного факту) загрози неплатоспроможності боржника (постанова Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20 та від 02.11.2022 у справі № 902/1068/20).

У березні 2024 ліквідатором боржника Коршуном В.В. вчинені заходи з формування активу боржника, вжиті заходи, спрямовані на пошук дебіторської заборгованості, а також пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, зокрема:

19.03.2024 ліквідатор Коршун В.В. звернувся із запитом № 02-01/57/139 до УКРАЇНСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ ОФІС ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ТА ІННОВАЦІЙ та ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ» з вимогою про надання інформації щодо зареєстрованих за боржником ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () об`єктів промислової власності (винаходи, промислові зразки, знаки для товарів та послуг), а також авторського права, суміжних прав, інших об`єктів інтелектуальної власності.

У травні 2024 ліквідатором боржника Коршуном В.В. вчинені заходи з формування активу боржника, вжиті заходи, спрямовані на пошук дебіторської заборгованості, а також пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, зокрема:

15.05.2024 ліквідатор Коршун В.В. повторно звернувся із запитом № 02-01/57/142 до УКРАЇНСЬКИЙ НАЦІОНАЛЬНИЙ ОФІС ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ТА ІННОВАЦІЙ та ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «УКРАЇНСЬКИЙ ІНСТИТУТ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ» з вимогою про надання інформації щодо зареєстрованих за боржником ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () об`єктів промислової власності (винаходи, промислові зразки, знаки для товарів та послуг), а також авторського права, суміжних прав, інших об`єктів інтелектуальної власності.

У липні 2024 ліквідатором боржника Коршуном В.В., враховуючи ухилення кредитора від прийняття рішень та участі в представницьких органах, вчинені заходи з підготовки та направлення до ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ () в особі відокремленого підрозділу ГУ ДПС У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (код ЄДРПОУ ВП 44118663) запиту від 01.07.2024 № 02-01/57/143 про надання вичерпної та нормативно обґрунтованої письмової позиції кредитора ГУ ДПС У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (код ЄДРПОУ ВП 44118663) щодо подальшого конструктивного руху справи № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» ().

У серпні 2024 ліквідатором боржника Коршуном В.В., вчинені заходи з підготовки та направлення до Верховного суду відзиву від 05.08.2024 № 02-01/57/150 на касаційну скаргу ДЕРЖАВНОЇ ПОДАТКОВОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ () в особі відокремленого підрозділу ГУ ДПС У ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (код ЄДРПОУ ВП 44118663) на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2024 у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () в частині відхилення грошових вимог у розмірі 497 357,50 грн. (штрафні санкції), що була призначена до розгляду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в судовому засіданні на 03.09.2024.

Також у вказаний період, арбітражним керуючим вчинені заходи з підготовки та проведення декількох засідань комітету кредиторів боржника, які передбачають, зокрема, проведення відповідної роботи з підготовки ліквідатором відповідних поточних звітів про діяльність, звітів про нарахування та виплату грошової винагороди, реєстру вимог кредиторів, проміжних ліквідаційних балансів, документів з формування активу та пасиву боржка, матеріалів аналізу фінансово-господарського стану, інших документів щодо процедури банкрутства, скликання засідань, визначення та узгодження порядку денного, відправлення / отримання / оформлення результатів голосування учасників засідань, складання протоколів, підготовки та направлення письмових документів сторонам у справі та до суду, тощо, а саме:

11.12.2023 - засідання комітету кредиторів, оформлене протоколом № 4;

10.06.2024 - засідання комітету кредиторів, оформлене протоколом № 5;

11.09.2024 - засідання комітету кредиторів, оформлене протоколом № 6.

Вказані документи містяться в матеріалах справи.

Крім того, у вказаний період, арбітражним керуючим вчинені заходи із супроводження судових процесів, які передбачають, зокрема, проведення відповідної правової роботи з вивчення та аналізу нормативної бази, що регулює відповідні правовідносини з порушеного питання, належне формування та викладення правової позиції, підготовки та направлення письмових документів сторонам у справі та до суду, зокрема й участі в судових засіданнях, а саме:

04.03.2024 судовий розгляд справи у Центральному апеляційному господарському суді (https://reyestr.court.gov.ua/Review/117505959);

27.05.2024 судовий розгляд справи у Центральному апеляційному господарському суді (https://reyestr.court.gov.ua/Review/119484155);

03.09.2024 судовий розгляд справи у Верховному Суді у складі колегії суддів Касаційного господарського суду (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121688548).

Наведеним спростовуються доводи скаржника про те, що за період 11.05.2023 по 11.06.2025 період ліквідатором не вживались дії щодо реалізації своїх повноважень відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства.

Клопотань єдиного кредитора ГУ ДПС у Запорізькій області про зменшення розміру нарахованої розпорядником майна, ліквідатором грошової винагороди за період здійснення відповідної процедури до суду не надходило.

Отже, основна грошова винагорода арбітражного керуючого, нарахована при виконанні повноважень розпорядника майна/ліквідатора боржника, яка не була погашена за рахунок коштів банкрута, підлягає оплаті за рахунок коштів кредиторів, пропорційно до їх вимог.

Зі змісту звіту та ліквідаційного балансу банкрута вбачається, що ліквідатором до підсумкового реєстру вимог кредиторів включено наступних кредиторів:

1. Головне управління ДПС у Запорізькій області, 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166 на суму 76 700,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 3 489 084,60 грн. - 3 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 3 076 479,31 грн. - 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Отже, у зв`язку з відсутністю фонду для оплати грошової винагороди розпорядника майна, ліквідатора та у банкрута майнових активів достатніх для відшкодування основної грошової винагороди та його витрат, зважаючи на заборону безоплатного надання послуг арбітражним керуючим у справі, колегія суддів погоджується з правомірним покладенням оплати грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого за період виконання повноважень розпорядника майна та ліквідатора у справі на кредитора в загальному розмірі 601 353,09 грн, розрахунок яких підтверджено наявними у справі доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ухвалою Господарського суду Запорiзької областi від 10.12.2024 було затверджено звіт ліквідатора та визначено розмір грошової винагороди арбітражному керуючому, однак зазначена ухвала у резолютивній частині не містить жодної вказівки щодо джерела фінансування такої винагороди та не визначає, з кого саме вона підлягає стягненню. Тобто, ухвала лише затверджує суму, без визначення конкретного платника є безпідставними, позаяк у справі № 908/3491/21 про банкрутство ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () наявний лише один кредитор - ГУ ДПС у Запорізькій області, яким є апелянт, а відтак обов`язок з відповідного фінансування покладається саме на нього.

Колегія суддів також відхиляє як необґрунтовані твердження апелянта про тривалість строків ліквідаційної процедури Боржника, що призвело до збільшення розміру основної грошової винагороди ліквідатора, позаяк саме ГУ ДПС у Запорізькій області з 11.05.2023 по 11.06.2025 здійснювало заходи з оскарження ухвали Господарського суду Запорізькій області від 11.05.2023 у справі № 908/3491/21 за наслідком розгляду грошових вимог Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу - Головного управління ДПС у Запорізькій області до ТОВ «НЕЙРОЦИТРОН» () у розмірі 3 365 035,57 грн. До того ж, як було зазначено вище, у вказаний період часу ліквідатором Коршун В.В. вчинялися відповідні дії з метою реалізації своїх повноважень, передбачених Кодексом.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними. Громадяни мають впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22 вересня 2005 року, № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року, № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» постановив, що статтю 1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" 8 листопада 2005 року (Заява N 63134/00) у пункті 22 Суд наголосив, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1 ( 994_535 ), має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1 (див. Broniowski v. Poland, N 31443/96, пар. 98).

Відтак апеляційний суд погоджується з висновком господарського суду про можливість стягнення з Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу - Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на користь арбітражного керуючого Коршун Владислава Володимировича основної грошової винагороди та понесені ним витрати під час виконання повноважень розпорядника майна, ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейроцитрон" у загальному розмірі 601 353,09 грн.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, не виявлено.

З огляду на все вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, не спростовують мотивів та висновків господарського суду, викладених в оскаржуваній ухвалі, у зв`язку з чим, відхиляються як необґрунтовані, наслідком чого є відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали Господарського суду Запорізької області від 06.08.2025.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі положень ст. 129 ГПК України покладаються на її заявника.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.08.2025 у справі № 908/3491/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 06.08.2025 у справі № 908/3491/21 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 30.03.2026

Головуючий суддя В.Ф.Мороз

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов