ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2026 м. Дніпро Справа № 904/1839/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Демчини Т.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Кошлі А.О., Стефанів Т.В.,

з участю секретаря судового засідання: Старини А.С.,

представника позивача (апелянта): Маринеску А.В.,

представника відповідача: Крюкової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 (головуючий в першій інстанції Васильєв О.Ю., повний текст складений та підписаний 19.01.2026)

у справі за позовом Дніпровської міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ СЕРВІС»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради; Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради; Головне управління ДПС у Дніпропетровській області,

про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

1. Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

У квітні 2024 року Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛЛ СЕРВІС» (надалі ТОВ «Сілл Сервіс») про розірвання договору оренди земельної ділянки, яка розташована по шосе Донецькому в районі буд.№ 2 Д (Амур-Нижньодніпровський район), кадастровий номер :01:236:0016, площею 0,4578 га, укладеного між Дніпровською міською радою та ТОВ «Сілл Сервіс», та зобов`язання ТОВ «Сілл Сервіс» повернути вказану земельну вказану ділянку у стані, не гіршому, ніж її було передано в оренду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 задоволено спільну заяву Дніпровської міської ради та ТОВ «Сілл Сервіс» та затверджено мирову угоду сторін у редакції від 22.08.2024, якою передбачено взаємні грошові зобов`язання сторін, строки їх виконання, з подальшим розірванням договору оренди. Цією ж ухвалою провадження у справі було закрито.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2025 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 скасовано, а справу направлено до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.12.2025 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2025 скасовано, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 про затвердження мирової угоди залишено в силі.

29.12.2025 Дніпропетровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про визнання такою, що не підлягає виконанню, ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 у справі № 904/1839/24, якою затверджено мирову угоду, укладену між Дніпровською міською радою та ТОВ «Сілл Сервіс».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 відмовлено у задоволені вищезазначеної заяви Дніпровської міської ради. Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заява Дніпровської міської ради обґрунтована невиконанням відповідачем умов мирової угоди, належним способом захисту прав позивача в цьому випадку є звернення із заявою до органів ДВС про примусове виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, а не звернення до суду із заявою про визнання цієї ухвали такою, що не підлягає виконанню, а у частині зобов`язань, не охоплених мировою угодою - з новими вимогами про стягнення грошових коштів у позовному провадженні.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеною ухвалою, позивач у справі Дніпровська міська рада звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою про скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 та ухвалення постанови про визнання такою, що не підлягає виконанню, ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024, якою затверджено мирову угоду від 22.08.2024, укладену між Дніпровською міською радою та ТОВ «Сілл Сервіс» у даній справі.

Апелянт вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Вказує, що у проміжок часу з вересня 2024 року по серпень 2025 року ТОВ «Сілл Сервіс» подало до ГУ ДПС у Дніпропетровській області виправлені податкові декларації зі збільшеними сумами зобов`язань, за даними ДПС України станом на 01.08.2025 у ТОВ «Сілл Сервіс» обліковується заборгованість з орендної плати у розмірі 5164525,99 грн, у тому числі несплаченої пені. Апелянт вважає, що на теперішній час виконання мирової угоди є неможливим у зв`язку з істотними змінами, оскільки існує суттєва різниця у сумах зобов`язань на момент укладення мирової угоди і на даний час, у зв`язку з чим з виконанням передбачених мировою угодою зобов`язань спірні правовідносини, що виникли на підставі договору оренди, фактично не завершаться.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відповідач проти вимог апеляційної скарги заперечує, наголошує, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 про затвердження мирової угоди у даній справі набрала законної сили з моменту її прийняття відповідно до ст.235 ГПК України, її дія не зупинялась, її законність підтверджена судом касаційної інстанції.

Крім того, відповідач вказує, що саме Дніпровська міська рада допустила протиправну бездіяльність щодо невиконання умов мирової угоди у встановлені угодою строки, а наразі використовує цю обставину для ухилення від виконання остаточного судового рішення, що суперечить принципу обов`язковості судових рішень, закріпленому у ст.326 ГПК України та ст.129 Конституції України.

Відповідач звертає увагу, що під час підготовки та затвердження мирової угоди у липні-вересні 2024 року, у жодного з учасників справи, включаючи позивача та Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, яке ініціювало апеляційне оскарження, не виникало жодних питань чи зауважень щодо сум, визначених мировою угодою, що підтверджується наявними в матеріалах справи листами.

На переконання відповідача, наведені у апеляційній скарзі обставини не спростовують законності мирової угоди та не є підставою для визнання її такою, що не підлягає виконанню, у розумінні ст.328 ГПК України, оскільки відсутні передбачені законом підстави (матеріально-правові чи процесуально-правові) для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що затверджена судом мирова угода у даній справі містить умови, що можуть призвести до порушення прав місцевого бюджету та податкового законодавства України. Звертає увагу, що п.13 мирової угоди визначає сплату коштів за кодом бюджетної класифікації 24170000, який відповідає категорії «Інші неподаткові надходження» (надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури). Однак заборгованість, яка підлягає погашенню, є податковим боргом з орендної плати за землю, що відповідно до Бюджетного кодексу України та наказу Міністерства фінансів України від 14.01.2011 № 11 має сплачуватись за кодом бюджетної класифікації 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» (податкові надходження), і сплата коштів за таким неналежним кодом класифікації доходів бюджету призведе до того, що податковий борг ТОВ «Сілл Сервіс» не буде погашеним та порушить права місцевого бюджету щодо надходження податкових платежів за належним напрямком. Третя особа вважає, що листуванням між сторонами не може бути змінено код бюджетної класифікації, оскільки п.5 мирової угоди передбачає можливість повідомлення лише про зміну банківського рахунку, а не про зміну коду доходу бюджету. Вказує, що станом на час розгляду справи податковий борг відповідача з орендної плати значно збільшився порівняно з сумою, визначеною у мировій угоді. На переконання третьої особи, мирова угода не враховує в повному обсязі інтереси місцевого бюджету та не відповідає даним інформаційно-комунікаційної системи податкового органу.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради; Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради відзивів на апеляційну скаргу, інших заяв чи клопотань не подавали.

4. Процедура апеляційного провадження

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2026, для розгляду даної апеляційної скарги визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Демчини Т.Ю. (доповідач), суддів Кошлі А.О., Стефанів Т.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2026 апеляційну скаргу залишено без руху та надано Дніпровській міській раді 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення допущених при поданні апеляційної скарги недоліків.

04.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від ТОВ Сілл Сервіс надійшли заперечення проти відкриття апеляційного провадження.

Дніпровською міською радою подано до Центрального апеляційного господарського суду заяву про усунення недоліків, якою усунуті недоліки, зазначені в ухвалі Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2026.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 у справі № 904/1839/24; розгляд справи призначений у судовому засіданні на 10.03.2026 о 15:00 год. Цією ж ухвалою витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області матеріали вказаної справи.

27.02.2026 матеріали справи № 904/1839/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

05.03.2026 від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке того ж дня задоволено відповідною ухвалою суду.

06.03.2026 від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позов.

09.03.2026 від ТОВ «Сілл Сервіс» надійшов відзив на позов.

В судовому засіданні 10.03.2026 представники позивача (апелянта) та відповідача повністю підтримали позиції сторін, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу. Представник позивача (апелянта) наполягав на неможливості виконання на даний час мирової угоди через сплив строків виконання зобов`язань сторін, що у ній зазначені.

У судовому засіданні 10.03.2026 оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повну постанову складено 23.03.2026.

5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини

29.10.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пустовим С.В. проведено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, розташованої по шосе Донецькому в районі буд. № 2 Д (Амур-Нижньодніпровський район), кадастровий номер :01:236:0016, площею 0,4578 га, укладеного 27.10.2020 між Дніпровською міською радою та ТОВ «Сілл Сервіс», на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.10.2020 індексний номер 548583230, номер запису про інше речове право 38922033.

Вказаний договір оренди укладений за результатами земельних торгів відповідно до протоколу від 23.10.2020 № 1/10 проведення земельних торгів у формі аукціону, функціональне використання земельної ділянки - для будівництва будівель та споруд придорожньої інфраструктури, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

За результатами розгляду адміністративних справ № 160/812/22, № 160/28581/23 судом встановлено неможливість використання ТОВ «Сілл Сервіс» вищезазначеної земельної ділянки за цільовим призначенням.

За результатами розгляду господарської справи № 904/2233/23 судом встановлено наявність у ТОВ «Сілл Сервіс» підстав для звільнення від сплати орендної плати за користування ділянкою у зв`язку із неможливістю її використання.

Відповідно до судових рішень у адміністративній справі № 160/27056/23, змінено режим забудови території, припинено вид користування земельної ділянки для будівництва будівель та споруд придорожньої інфраструктури, територію Набережної по вул.Шолохова - Донецьке шосе по р.Дніпро віднесено до земельних ділянок, які не підлягають забудові.

У квітні 2024 року Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Сілл Сервіс» про розірвання вищезазначеного договору оренди та зобов`язання ТОВ «Сілл Сервіс» повернути вказану земельну ділянку у стані, не гіршому, ніж її було передано в оренду.

Під час розгляду даної справи, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 задоволено спільну заяву Дніпровської міської ради та ТОВ «Сілл Сервіс» про затвердження мирової угоди, та затверджено мирову угоду між Дніпровською міською радою ТОВ «Сілл Сервіс» у редакції сторін від 22.08.2024, та закрито провадження у даній справі.

Згідно з умовами затвердженої судом мирової угоди, сума коштів, що підлягає сплаті Дніпровською міською радою на користь ТОВ «Сілл Сервіс» у строк до 20.10.2024, становить 3670197,89 грн, складається з платежів, внесених ТОВ «Сілл Сервіс» для забезпечення участі в земельних торгах та суми орендної плати з відповідними донарахуваннями станом на 31.10.2024; сума коштів, що підлягає сплаті ТОВ «Сілл Сервіс» на користь Дніпровської міської ради у строк до 30.10.2024, становить 1846180,48 грн та складається із заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою та неустойки. За умови виконання сторонами вищезазначених взаємних грошових зобов`язань, мировою угодою передбачено припинення договору оренди земельної ділянки шляхом його розірвання у формі укладення та нотаріального посвідчення не пізніше 31.10.2024 договору про його розірвання, та припинення у такий спосіб права користування ТОВ «Сілл Сервіс» вказаною земельною ділянкою. У мировій угоді викладено запевнення сторін, що у разі належного виконання її умов вони не матимуть жодних майнових претензій одна до одної щодо спору у справі № 904/1839/24 та сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, вирішено питання розподілу судових витрат у справі № 904/1839/24.

У мировій угоді зазначено, що вона набирає чинності з моменту набрання законної сили ухвали про її затвердження та діє до повного виконання сторонами передбачених у ній зобов`язань, відповідно до ч.2 ст.193 ГПК України є виконавчим документом, у разі її невиконання може бути подана з метою її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до вищезазначеної ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024, вона набирає законної сили з моменту її прийняття - 05.09.2024 та може бути пред`явлена до виконання як виконавчий документ в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" у строк до 06.09.2027.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2025 скасовано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024; справу № 904/1839/24 направлено до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.12.2025 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2025 скасовано, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 у справі № 904/1839/24 про затвердження мирової угоди залишено в силі.

29.12.2025 Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про визнання вищезазначеної ухвали у справі № 904/1839/24 такою, що не підлягає виконанню.

Заява Дніпровської міської ради обґрунтовувалась тим, що на даний час виконання мирової угоди є неможливим у зв`язку з істотними змінами обставин, зокрема, тим, що визначені у ній зобов`язання сторін обчислювались у фіксованих сумах, проте з плином часу реальний розмір заборгованості змінився, а тому наразі її виконання суперечить суті зобов`язання. У заяві зазначається, що сума зобов`язань ТОВ «Сілл Сервіс» за мировою угодою становить 1735119,19 грн, проте станом на 01.08.2025 вона становить 5164525,99 грн, у зв`язку з чим виконанням мирової угоди спірні правовідносини сторін фактично не завершаться. Збільшення заборгованості з орендної плати за землю свідчить про те, що ТОВ «Сілл Сервіс» не має наміру добровільно виконувати свої зобов`язання, що суперечить самій суті мирової угоди та свідчить про відмову ТОВ «Сілл Сервіс» від її виконання. На переконання заявника, виконання мирової угоди у первинному вигляді суперечить реальній фінансовій ситуації, порушує принципи справедливості та добросовісності і є фактично неможливим у первісному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 відмовлено у задоволені заяви Дніпровської міської ради про визнання такою, що не підлягає виконанню, ухвали суду від 05.09.2024 про затвердження мирової угоди у справі № 904/1839/24.

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного оскарження є висновки місцевого господарського суду щодо відсутності правових та фактичних підстав для визнання ухвали про затвердження мирової угоди такою, що не підлягає виконанню. Згідно з доводами апелянта, викладеними у заяві про визнання ухвали суду про затвердження мирової угоди такою, що не підлягає виконанню, а також в апеляційній скарзі, зміна розміру зобов`язань орендаря зі сплати орендної плати з плином строку перебування земельної ділянки в оренді та з інших причин призведе до того, що виконанням наведених у мировій угоді зобов`язань спір між сторонами вичерпаний не буде, спірні правовідносини, що виникли на підставі договору оренди, фактично не завершаться, строки виконання сторонами мирової угоди своїх зобов`язань за нею закінчились, виконання мирової угоди на даний час суперечитиме суті зобов`язань ТОВ «Сілл Сервіс».

Обґрунтовуючи рішення про відмову у задоволенні заяви Дніпровської міської ради про визнання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 у справі № 904/1839/24 такою, що не підлягає виконанню, місцевий господарський суд зазначив, що оскільки заява Дніпровської міськради обґрунтована невиконанням відповідачем умов мирової угоди, то належним способом захисту прав позивача в такому випадку є звернення вищезазначеної ухвали суду до примусового виконання, а визнання її такою, ще не підлягає виконанню. Що стосується збільшення розміру заборгованості відповідача перед позивачем за користування спірною земельною ділянкою, то в цьому випадку Дніпровська міська рада не позбавлена можливості звернутися з новим позовом до відповідача про стягнення тих сум, що не охоплені мировою угодою, у окремому позовному провадженні.

Оцінюючи такі доводи апелянта та висновки місцевого господарського суду, апеляційний суд виходить з наступного.

На даний час ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 про затвердження мирової угоди у справі № 904/1839/24 є чинною.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.192 ГПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Згідно зі ст.193 ГПК України, виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про її затвердження може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

У постанові від 09.08.2023 у справі № 914/1789/19 Верховний Суд, аналізуючи наведені положення процесуального законодавства, дійшов висновку, що мирова угода у позовному провадженні - це письмова домовленість між сторонами спору про його вирішення, яка укладається в добровільному порядку з метою припинити спір на погоджених сторонами умовах. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони припиняють наявний правовий конфлікт самостійним (без державного примусу) врегулюванням розбіжностей на погоджених умовах. Спір може бути врегульовано укладенням мирової угоди на будь-якій стадії господарського процесу, у тому числі на стадії виконання судового рішення.

На відміну від звичайного договору, мирова угода у позовному провадженні укладається в процесі розгляду справи в господарському суді у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню господарським судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/661/20 та постановах Верховного Суду від 21.03.2023 у справі № 914/3014/20, від 12.05.2021 у справі № 910/11213/20.

Верховний Суд у постановах від 05.08.2021 у справі № 911/1070/20, від 17.04.2018 у справі № 917/672/17 зазначив, що мирова угода підпадає під ознаки зобов`язання у цивільно- равовому розумінні з усіма наслідками, що з цього випливають. Наступне затвердження мирової угоди судом не змінює правового характеру цієї угоди, оскільки зазначені процесуальні дії суду є лише однією з форм завершення розгляду справи судом і жодним чином не позначаються на правовій природі укладеної сторонами мирової угоди.

У разі ухилення однією зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов`язків за цією угодою, якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", вона є виконавчим документом і підлягає примусовому виконанню (постанови Верховного Суду від 05.08.2021 у справі № 911/1070/20, від 21.03.2018 у справі № 908/1125/17, від 22.03.2023 у справі № 916/1932/20, від 06.11.2024 у справі № 920/482/24).

За приписами ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, у тому числі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

У ч.1 ст.4 Закону України "Про вик4онавче провадження" наведено вимоги до виконавчого документа. Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 05.09.2024 про затвердження мирової угоди у даній справі відповідає вимогам виконавчого документу. Крім того, у п.8 резолютивної частини ухвали зазначено, що вона може бути пред`явлена до виконання як виконавчий документ, в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», у строк до 06.09.2027, який на момент апеляційного перегляду не закінчився.

Згідно з ч.2 ст.328 ГПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним. При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видачу виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видачу виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачає вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання; помилкову видачу виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачу виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 755/15479/15-ц).

Разом з тим, зміст ч.2 ст.238 ГПК України свідчить про існування двох альтернативних умов для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню: помилковості його видачі, або встановлення повної чи часткової відсутності обов`язку боржника.

Помилковості постановлення місцевим господарським судом ухвали про затвердження мирової угоди як виконавчого документу з матеріалів справи не вбачається, апелянт також не посилається на наявність таких обставин в обґрунтування вимог апеляційної скарги.

Одночасно, під час розгляду апеляційної скарги апеляційним судом встановлено, що жодна зі сторін мирової угоди до примусового виконання на даний час ухвалу суду від 05.09.2024 не звертала, матеріали справи не містять також доказів виконання сторонами угоди передбачених у ній обов`язків у добровільному порядку. Отже, відсутні підстави для висновку, що обов`язок кожного з боржників за ухвалою про затвердження мирової угоди на теперішній час є відсутнім чи припиненим.

Стосовно «інших причин», колегія апеляційного господарського суду зазначає, що чинне законодавство не наводить переліку інших причин, з яких може бути визнаний виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, проте виходячи зі змісту відповідних процесуальних норм та сформованої судової практики, такими підставами можуть бути лише обставини, які у будь-якому разі об`єктивно свідчать про відсутність обов`язку боржника або неможливість його виконання, а не суб`єктивне небажання сторони виконувати судове рішення чи намагання переглянути його по суті поза межами встановлених законом процедур.

Апеляційний суд вважає відсутніми підстави для висновку про неможливість примусового виконання ухвали про затвердження мирової угоди через сплив регламентованих мировою угодою строків на добровільне виконання сторонами своїх зобов`язань, адже на даний час строк пред`явлення ухвали суду про затвердження мирової угоди як виконавчого документа до примусового виконання не закінчився. Не вказує на неможливість виконання затвердженої судом мирової угоди і наявність у ТОВ «Сілл Сервіс» за даними податкового обліку зобов`язань зі сплати орендної плати за землю за інший період, не охоплений мировою угодою. Вищезазначені обставини не можуть бути визнані «іншими причинами, які унеможливлюють виконання виконавчого документа».

Не впливають на можливість примусового виконання ухвали про затвердження мирової угоди і можливі помилки у зазначенні реквізитів для сплати орендарем платежів за землю, оскільки такі відомості цілком можуть бути уточнені у прийнятний та належний спосіб під час примусового виконання.

За таких обставин апеляційний суд констатує відсутність будь-якої з умов, передбачених ч.2 ст.328 ГПК України, як підстави визнання у даному випадку виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Ті обставини, що виконанням умов мирової угоди спір між сторонами вичерпаний не буде, а правовідносини, що виникли на підставі договору оренди, фактично не завершаться, не спростовують вищезазначених висновків про відсутність правових підстав для визнання ухвали такою, що не підлягає виконанню. При цьому апеляційним судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що виконання мирової угоди на даний час суперечитиме суті зобов`язань ТОВ «Сілл Сервіс».

Щодо доводів апелянта про зміну істотних обставин, у зв`язку з якими збільшилась заборгованість відповідача перед позивачем, колегія апеляційного суду також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не позбавлений права звернутися з новим позовом до відповідача про стягнення коштів за періоди та у обсягах, які не врегульовані цією мировою угодою.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.3 ГПК України, обов`язковість судового рішення є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства. Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Визнання такою, що не підлягає виконанню, ухвали про затвердження мирової угоди, яка набрала законної сили, не містить ознак помилковості її видання, обов`язки боржника за якою не припинились, можливості звернення до примусового виконання якої не вичерпані призведе до порушення принципу обов`язковості судового рішення як однієї з основних засад господарського судочинства.

Проаналізувавши доводи заяви Дніпровської міської ради про визнання ухвали про затвердження мирової угоди такою, що не підлягає виконанню, правильно встановивши та оцінивши обставини, місцевий господарський суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для її задоволення. З наведених у мотивувальній частині цієї постанови підстав апеляційний суд цілком погоджується з таким рішенням.

7.Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом ст.236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Згідно зі ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки з урахуванням встановлених ст.269 ГПК України меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку про додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

8. Розподіл судових витрат

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.192, 193, 269, 270, 271, 275, 276, 282-284, 287, 326, 328 ГПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 у справі № 904/1839/24 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 у справі № 904/1839/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 ГПК України.

Повна постанова складена 23.03.2026.

Головуючий суддя Т.Ю.Демчина

Судді А.О.Кошля

Т.В.Стефанів