УХВАЛА

31 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/1405/14 (910/16475/21)

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: Жукова С.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Винниченка Юрія Валентиновича

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2025

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2026

у справі № 910/1405/14 (910/16475/21)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" в особі ліквідатора Демчана О.І.

до Фізичної особи-підприємця Винниченка Юрія Валентиновича,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фермерське господарство "Агроінвест-Топилище",

про визнання недійсним правочину

в межах справи № 910/1405/14

за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2025 у справі № 910/1405/14 (910/16475/21) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Винниченка Юрія Валентиновича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 12, ідентифікаційний номер 33307354) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних та касаційнийх скарг у розмірі 47 670 (сорок сім тисяч шістсот сімдесят) грн.00 коп.

Додаткове рішення суд першої інстанції мотивував тим, що оскільки за наслідками нового розгляду справи №910/1405/14 (910/16475/21) позовні вимоги задоволено повністю, суд дійшов обґрунтованого висновку про покладення на відповідача витрат позивача зі сплати судового збору за подання апеляційних та касаційних скарг у сумі 47 670,00 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Винниченко Юрій Валентинович подав апеляційну скаргу, в якій просить суд прийняти до розгляду да апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження у справі № 910/1405/14 (910/16475/21) з перегляду додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2025. Апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2025 задовольнити повністю. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2025 по справі № 910/1405/14 (910/16475/21) скасувати повністю. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2026, зокрема апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Винниченка Юрія Валентиновича на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2025 у справі № 910/1405/14 (910/16475/21) залишено без задоволення. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2025 у справі № 910/1405/14 (910/16475/21)- залишено без змін.

19.03.2026 до Верховного Суду від Фізичної особи-підприємця Винниченка Юрія Валентиновича надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просить Суд скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 у справі №910/1405/14 (910/16475/21) та прийняти нове рішення, яким у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Хліб Інвестбуд" про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/1405/14 (910/16475/21) визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20.03.2026.

Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

З огляду на те, що додаткове судове рішення як похідне від первісного судового акта є його невід`ємною складовою, і інший порядок оскарження додаткового судового рішення ГПК України не визначений, касаційне оскарження додаткового рішення здійснюється за правилами, встановленими цим Кодексом для основного рішення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.05.2021 у справі № 905/1623/20).

Частиною першою статті 300 ГПК України передбачено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі скаржник не визначив підстави касаційного оскарження додаткової постанови, передбаченої частиною другою статті 287 ГПК України, та не наводить відповідного обґрунтування.

Наведені недоліки щодо змісту касаційної скарги є підставою для залишення її без руху, із наданням скаржнику строку на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 292 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК України.

Керуючись нормами статей 174, 234, 288, пункту 5 частини другої статті 290, частини другої статті 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Винниченка Юрія Валентиновича на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 у справі №910/1405/14 (910/16475/21) залишити без руху.

2. Встановити Фізичній особі-підприємцю Винниченку Юрію Валентиновичу строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом:

- привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у цій ухвалі.

3. Роз`яснити Фізичній особі-підприємцю Винниченку Юрію Валентиновичу, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде їй повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя С.В. Жуков