ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/245/26

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський комбінат хлібопродуктів №1"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Юлія трейд"

про стягнення боргу 72 872,10 грн

Секретар судового засідання Мамчур А.Ю.

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

Суть спору.

ТОВ "Полтавський комбінат хлібопродуктів №1" звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до ТОВ "Юлія трейд" про стягнення 72 872,10 грн - основного боргу за Договором поставки №11/08/2025 від 11.08.2025.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач у позовній заяві та відповіді на відзив, серед іншого зазначає, що ним було поставлено відповідачу товару на 862 279,50 грн, тоді як останній здійснив часткову оплату у розмірі 789407,40 грн. Несплаченими лишилися 72 872,10 грн.

З урахуванням преюдиційних обставин, встановлених у справі №918/1008/25 Рішенням Господарського суду Рівненської області від 07.01.2026, яке набрало законної сили, встановлено: факт укладення між сторонами договору поставки; факт належного виконання Позивачем своїх зобов`язань; факт поставки товару у повному обсязі; факт прийняття товару Відповідачем без зауважень; відсутність будь-яких претензій щодо якості товару; відсутність доказів неналежного оформлення первинних документів; здійснення Відповідачем часткової оплати у значному розмірі (понад 88%).

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України зазначені обставини не підлягають повторному доказуванню.

У справі №918/1008/25 суд відмовив у частині стягнення 72 872,10 грн виключно з підстав передчасності вимог, пов`язаної з недоведеністю належного повідомлення про реєстрацію податкових накладних. При цьому судом встановлено: наявність грошового зобов`язання Відповідача; відсутність спору щодо факту поставки; відсутність спору щодо прийняття товару; відсутність спору щодо часткової оплати.

Таким чином, суд фактично підтвердив існування заборгованості у повному обсязі, а обмеження стосувалося виключно моменту настання строку виконання частини зобов`язання.

На сьогодні така обставина усунута, оскільки: податкові накладні зареєстровані; Відповідач обізнаний про факт їх реєстрації; Відповідач не заперечує факт реєстрації; Відповідач продовжує користуватися результатами господарської операції.

Обов`язок оплатити виникає не з повідомлення, а з факту реєстрації податкової накладної, а повідомлення є лише технічною дією, яка не може впливати на існування грошового зобов`язання. Відповідач обізнаний про реєстрацію податкових накладних, проте посилається на відсутність повідомлення, що свідчить пронедобросовісну поведінку та зловживання правом.

Отже, обов`язок Відповідача щодо сплати решти 14% вартості товару є таким, що настав.

У відзиві на позов Відповідач вказує, що на його переконання момент оплати за поставлений товар відповідно до умов Договору не настав, оскільки Позивач не виконав належним чином своїх договірних зобов`язань щодо надання документів, які є невід`ємною умовою для здійснення розрахунків. За змістом п.3.6 Розділу 3 Договору передбачено, що покупець по факту поставки кожної партії товару та отримання документів, передбачених пунктом 4.2 Договору, сплачує 86 відсотків від вартості товару, яка зазначена у видатковій накладній. Ще 14 відсотків від вартості поставленого товару Покупець сплачує протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту здійснення Постачальником реєстрації податкової накладної на поставлений товар у Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені законодавством терміни, що не містить помилок та дає код Товару за УКТЗЕД.

Сторони домовились, що у разі зупинення реєстрації податкових накладних у ЄРПН постачальнику, покупець управі притримати оплату за товар (партію товару) у розмірі 14 відсотків від вартості товару (партії товару) до поновлення реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Оплату залишку 14 відсотків від вартості товару, у разі поновлення реєстрації податкових накладних постачальнику, покупець гарантує протягом 5 (п`яти) робочих днів після повідомлення постачальника. Відповідно до п.4.2 Розділу 4 Договору визначено, що постачальник зобов`язаний передати покупцю наступні документи: товаротранспортну накладну, оформлену у відповідності до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України в редакції, що діє на момент виконання Договору; видаткову накладну; сертифікат/свідоцтво якості. Також, за вимогою покупця, постачальник зобов`язаний надати інші документи.

Невиконання цих умов виключає виникнення обов`язку Покупця сплачувати вартість товару. Позивач не надав сертифікат якості на поставлений товар, що є істотним порушенням умов договору і вимог пункту 4.2 Розділу 4 Договору, адже підтвердження якості є обов`язковим елементом виконання зобов`язань постачальника за договором поставки відповідно до статей 662, 673 та 675 Цивільного кодексу України. Відсутність такого документа позбавляє Покупця можливості переконатися у відповідності товару встановленим нормам та стандартам і, відповідно, прийняти його належним чином.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та додатків до неї, постачальником не надавалися суду на дослідження сертифікати/свідоцтва відповідності якості товару на конкретний поставлений товар. Наведена обставина пов`язана з тим, що постачальник, який відповідно до пункту 5.1 Розділу 5 Договору зобов`язувався забезпечити покупця необхідними первинними документами щодо товару, не надав покупцю сертифікати/свідоцтва якості на поставлений товар та поставив товар неналежної якості, що прямо свідчить про неналежне виконання останнім свої обов`язків за Договором поставки № 11/08/25 від 11 серпня 2025 року.

Отже, виходячи з вимоги пункту 3.6 Розділу 3 Договору, у покупця не виникло обов`язку з оплати товару неналежної якості, який, з-поміж іншого, не має сертифікату/свідоцтва якості.

Крім того, надані Позивачем товарно-транспортні накладні (ТТН) складені з порушенням вимог чинного законодавства та умов договору, у зв`язку з чим вони не можуть вважатися належними доказами щодо виконання Постачальником пункту 4.2 Розділу 4 Договору.

Відповідач наголошує, що він не відмовляється від виконання своїх договірних зобов`язань щодо оплати товару, проте наполягає на тому, що така оплата може бути здійснена виключно після належного виконання Постачальником своїх обов`язків, прямо передбачених Договором.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 04 березня 2026 року відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 01 квітня 2026 р. на 10:00 год.

19.03.2026 від представника Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому простить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю як безпідставних та передчасних, витрати зі сплати судового збору покласти на Позивача.

25.03.2026 від представника Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просить відхилити доводи Відповідача, визнати позов обґрунтованим та задовольнити його у повному обсязі.

Представники Позивача та Відповідача в судове засідання 01.04.2026 не з`явилися.

Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином в електронний кабінет, що підтверджується довідками Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до яких документи в електронному вигляді (ухвала суду від 04.03.2026) надіслано одержувачам Товариству з обмеженою відповідальністю "Полтавський комбінат хлібопродуктів №1" та Товариству з обмеженою відповідальністю "ЮЛІЯ ТРЕЙД" в їх електронні кабінети, документи доставлено до електронних кабінетів 04.03.2026.

Частиною першою статті 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зібраних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті без участі представників сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

11.08.2025 Позивачем (Постачальник) та Відповідачем (Покупець) укладено Договір поставки №11/08/2025, за умовами пункту 1.1 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність Покупця зернові та олійні культури (далі Товар), а Покупець й оплатити Товар у строки і на умовах, що передбачені Договором та специфікаціями, що є додатками до Договору та його невід`ємними частинами. (арк.с. 45-47).

Згідно з пунктом 2.3 Договору загальна кількість Товару за Договором дорівнює загальній кількості Товару, яка зазначається у видаткових накладних, згідно яких зроблена поставка Товару протягом строку дії Договору.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2, 3.3 Договору вартість однієї тони Товару на кожну конкретну партію Товару вказана в специфікаціях чи видаткових накладних. Сторони домовилися, що з моменту досягнення усіх домовленостей стосовно вартості Товару, вона не може змінюватися в бік збільшення.

Точна вартість кожної партії Товару визначається у видатковій накладній по факту кожної поставки.

Оплата товару проводиться в українських гривнях шляхом банківського переказу на поточний рахунок Постачальника. Можлива часткова або повна попередня оплата Товару. У специфікаціях сторони можуть погодити інший порядок розрахунків. В разі відсутності специфікації до Договору, дата переходу власності на Товар є дата, зазначена у відповідній видатковій накладній.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що Покупець по факту поставки кожної партії Товару та отримання документів передбачених пунктом 4.2 Договору сплачує 86% від вартості Товару, яка зазначена у видатковій накладній. Ще 14% від вартості поставленого Товару Покупець сплачує протягом 5 робочих днів з моменту здійснення Постачальником реєстрації податкової накладної на поставлений Товар у Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені законодавством терміни, що не містить помилок та дає код Товару за УКТЗЕД.

Сторони домовилися, що у разі зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН Постачальнику, Покупець вправі припинити оплату за Товар (партію Товару) у розмірі 14% від вартості Товару (партії Товару) до поновлення реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Сплату залишку 14% від вартості Товару, у разі поновлення реєстрації податкових накладних Постачальнику, Покупець гарантує на протязі 5 робочих днів після повідомлення Постачальника.

Згідно з пунктом 4.1 Договору Постачальник зобов`язується здійснити поставку кожної партії Товару на умовах, що передбачені у відповідній специфікації. Датою поставки Товару та перехід права власності відбувається в момент його передачі, що оформлюється видатковою накладною та іншими супроводжуючими документами.

Відповідно до пункту 4.2 Договору Постачальник зобов`язаний передати Покупцю наступні документи: товаро-транспортну накладну, оформлену відповідно до правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України в редакції, що діє на момент виконання Договору; видаткову накладну; сертифікат/свідоцтво якості. Також, за вимогою Покупця Постачальник зобов`язаний надати інші документи.

Пунктом 9.1 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дати підписання і діє до 31.12.2025, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Після закінчення строку дії Договору, у разі відсутності письмових заяв про його розірвання, цей договір пролонгується на кожний наступний рік на тих самих умовах.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.

Сторонами Договору 11.08.2025 підписано специфікацію, яка є додатком № 1 до Договору, відповідно до пункту 1.1 якої Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти й оплатити вказаний нижче Товар у строки i на умовах, передбачених Договором та даною специфікацією. Постачальник зобов`язується поставити наступний Товар: пшеницю у кількості 100 тон, загальною вартістю 672 500,00 грн. (арк.с. 48).

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/9823/17 Верховний Суд щодо питання застосування ч. 4 ст. 75 ГПК України виснував: "Преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Не потребують доказування преюдиційні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиційне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом" (пп. 43, 44).

Так, у справі №918/1008/25 рішенням Господарського суду Рівненської області від 07.01.2026, яке набрало законної сили, встановлено, що на виконання умов Договору та специфікації Постачальником здійснено поставку Товару на загальну суму 862 279,50 грн., що підтверджується видатковою накладною від 12.08.2025 № 42 на суму 170 142,50 грн., товарно-транспортною накладною від 12.08.2025 № 1, видатковою накладною від 13.08.2025 № 45 на суму 171 622,00 грн., товарно-транспортною накладною від 13.08.2025 № 2, видатковою накладною від 13.08.2025 № 46 на суму 166 107,50 грн., товарно-транспортною накладною від 13.08.2025 № 3, видатковою накладною від 15.08.2025 № 48 на суму 178 750,50 грн., товарно-транспортною накладною від 15.08.2025 № 2, видатковою накладною від 15.08.2025 № 49 на суму 175 657,00 грн. та товарно-транспортною накладною від 15.08.2025 № 3. У свою чергу Відповідачем здійснено часткову оплату поставленого йому Позивачем Товару в розмірі 764 649,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями: від 13.08.2025 № 30428 на суму 170 142,50 грн; від 14.08.2025 № 30434 на суму 337 729,50 грн; від 18.08.2025 № 30482 на суму 60 000,00 грн; від 18.08.2025 № 30501 на суму 116 777,00 грн; від 18.08.2025 № 30484 на суму 50 000,00 грн; від 25.08.2025 № 30605 на суму 10 000,00 грн; від 18.09.2025 № 31093 на суму 10 000,00 грн; від 10.10.2025 № 31552 на суму 10 000,00 грн.

У зв`язку з чим у Відповідача перед Позивачем утворилась заборгованість у розмірі 97630,50 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 07.01.2026 у справі №918/1008/25 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛІЯ ТРЕЙД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський комбінат хлібопродуктів №1" 24 758,40 грн. У частині стягнення 72 872,10 грн. - відмовлено.

При цьому, суд зокрема дійшов таких висновків: "За таких обставин суд вважає, що Відповідач правомірно скористався своїм правом, передбаченим пунктом 3.6 Договору щодо припинення оплати за Товар (партію Товару) у розмірі 14% від вартості Товару (партії Товару) до поновлення реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Водночас суд здійснив розрахунок 14% від вартості партії Товару за податковими накладними, реєстрацію яких було призупинено, та встановив, що загальний розмір 14 % за таким податковими накладними складає 72 872,10 грн., а саме: податкова накладна № 6 від 13.08.2025 на суму 166 107,50 грн. 14 % становить 23 255,05 грн.; податкова накладна № 10 від 15.08.2025 на суму 178 750,50 грн. 14 % становить 25 025,07 грн.; податкова накладна № 8 від 15.08.2025 на суму 175 657,00 грн. 14 % становить 24 591,98 грн.

Враховуючи, що Позивачем не доведено виконання ним своїх обов`язків, визначених у пункті 3.6 Договору щодо повідомлення Відповідача про поновлення реєстрації податкових накладних Постачальнику та відповідно суд не може встановити дату початку спливу 5 робочих днів, протягом якого Відповідач відповідно до абзацу третього пункту 3.6 Договору гарантує сплату залишку 14% від вартості Товару.

Такими чином вимоги Позивача в частині стягнення з Відповідача 72 872,10 грн. вартості поставленого ним Товару є передчасними, оскільки за відсутності повідомлення Позивачем Відповідача про поновлення реєстрації податкових накладних строк оплати Товару у вказаному розмірі у останнього ще не настав. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

За таких обставин, враховуючи, що факт поставки Позивачем товару на виконання умов Договору підтверджується зібраними у справі матеріалами, строк оплати щодо якого частково настав, то за відсутності доказів оплати з боку Відповідача поставленого товару, позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості в сумі 24 758,40 грн. (97 630,50 72 872,10 грн.) судом визнаються обґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 24 758,40 грн. заборгованості такими, що підлягають задоволенню, а в частині стягнення 72 872,10 грн. не підлягають задоволенню."

Таким чином, Позивач у даній справі №918/245/26 звертається до суду з позовом про стягнення 72 872,10 грн - основного боргу за Договором поставки №11/08/2025 від 11.08.2025. При цьому посилається на те, що наразі податкові накладні зареєстровані; Відповідач обізнаний про факт їх реєстрації; Відповідач не заперечує факт реєстрації.

Додатково 13.02.2026 року Позивач направив Відповідачу письмове повідомлення про реєстрацію податкових накладних. Одне із Повідомлень, яке було відправлено Новою поштою отримано представником Відповідача 16.02.2026, що підтверджується доказами поштового вручення. (арк.с. 9-12)

Позивач вказує, що враховуючи поновлення реєстрації податкових накладних 15.09.2025 року та повідомлення Відповідача про це 13.02.2026 (отримано 16.02.2026), строк для сплати 14% вартості товару настав 23.02.2026. Станом на дату подання позову зобов`язання не виконане, а з моменту настання строку прострочене. Виконання умов Договору підтверджується видатковими накладними № 42, № 45 та № 46 від 12 13.08.2025, підписаними сторонами та належними первинними документами. Формальні недоліки ТТН не спростовують факт поставки і не звільняють відповідача від обов`язку оплати, що відповідає усталеній практиці Верховного Суду. Відповідач товар прийняв, претензій не заявляв, не повернув і частково оплатив, чим визнав грошове зобов`язання. Строк виконання настав, заборгованість прострочена та підлягає стягненню в повному обсязі.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладений Позивачем та Відповідачем правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з частинами першою та другою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.6 укладеного між сторонами Договору передбачено, що Покупець по факту поставки кожної партії Товару та отримання документів передбачених пунктом 4.2 Договору сплачує 86% від вартості Товару, яка зазначена у видатковій накладній. Ще 14% від вартості поставленого Товару Покупець сплачує протягом 5 робочих днів з моменту здійснення Постачальником реєстрації податкової накладної на поставлений Товар у Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлені законодавством терміни, що не містить помилок та дає код Товару за УКТЗЕД.

Сторони домовилися, що у разі зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН Постачальнику, Покупець вправі припинити оплату за Товар (партію Товару) у розмірі 14% від вартості Товару (партії Товару) до поновлення реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Сплату залишку 14% від вартості Товару, у разі поновлення реєстрації податкових накладних Постачальнику, Покупець гарантує на протязі 5 робочих днів після повідомлення Постачальника.

Тож, сторонами Договору було чітко передбачено, що повідомлення про поновлення реєстрації податкових накладних Постачальнику, має здійснити саме Постачальник.

Матеріалами справи №918/245/26 підтверджено, що 13.02.2026 року Позивач направив Відповідачу письмове повідомлення про реєстрацію податкових накладних. Одне із Повідомлень, яке було відправлено Новою поштою отримано представником Відповідача 16.02.2026, що підтверджується доказами поштового вручення. (арк.с. 9-12)

Отже, враховуючи поновлення реєстрації податкових накладних 15.09.2025 року та повідомлення Відповідача про це 13.02.2026 (отримано 16.02.2026), строк для сплати 14% вартості товару настав 23.02.2026.

Відтак, станом на час подання цього позову вимоги Позивача в частині стягнення з Відповідача 72 872,10 грн. вартості поставленого ним Товару є обгрунтованими, оскільки Позивачем здійснено повідомлення Відповідача про поновлення реєстрації податкових накладних та строк оплати Товару у вказаному розмірі у останнього уже настав.

Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині належить задоволити.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки суду.

За результатами розгляду спору та з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Позивач вказав, що його судові витрати складаються зі сплаченого судового збору в сумі 2662,40 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено, витрати Позивача зі сплати судового збору, відповідно до вимог ГПК України, покладаються на Відповідача в розмірі 2 662,40 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛІЯ ТРЕЙД" (35500, Рівненська обл., Дубенський р-н., м. Радивилів, вул. Кременецька, буд. 52, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавський комбінат хлібопродуктів №1" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 7, ) 72 872,10 грн. (сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят дві гривні 10 копійок) заборгованості та 2 662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавський комбінат хлібопродуктів №1" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 7, ).

Відповідач (боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮЛІЯ ТРЕЙД" (35500, Рівненська обл., Дубенський р-н., м. Радивилів, вул. Кременецька, буд. 52, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 02 квітня 2026 року.

Суддя Бережнюк В.В.