ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/1062/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Богацької Н.С

Ярош А.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеського обласного комунального підприємства «Служба експлуатації цілісного майнового комплексу-адміністративного будинку № 2»

на рішення Господарського суду Одеської області

від 16 червня 2025 року (повний текст складено 16.06.2025)

у справі № 916/1062/25

за позовом Одеського обласного комунального підприємства «Служба експлуатації цілісного майнового комплексу-адміністративного будинку № 2»

до відповідача Телерадіокомпанії «Одеса-Плюс» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю

про стягнення заборгованості 62 417, 96 грн.

суддя суду першої інстанції: Мусієнко О.О.

місце винесення рішення: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 Одеське обласне комунальне підприємство «Служба експлуатації цілісного майнового комплексу-адміністративного будинку № 2» (далі ООКП «СЕЦМК-Адмінбудинку № 2», позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Телерадіокомпанії «Одеса-Плюс» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТРК «Одеса-Плюс», відповідач) про стягнення заборгованості за

Договором № 136 від 01.01.2012 оренди нежитлового приміщення з небюджетною організацією у розмірі 62 417, 96 грн, яка складається із основного боргу у розмірі 22 222, 32 грн, інфляційних втрат у розмірі 11 958, 76 грн, 3 % річних у розмірі 2190, 74 грн, пені у розмірі 26 046, 13 грн. та судові витрати при розгляді справи.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо сплати орендної плати та експлуатації витрат на утримання нерухомого майна за Договором оренди від 01.01.20212 № 136, у зв`язку з чим позовачем нараховані пеня, 3 % річних та інфляційні нарахування.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.06.2025 у справі №916/1062/25 (суддя Мусієнко О.О.) у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

- Договір оренди комунального майна № 136 від 01.01.2012 припинив свою дію

31.12.2020 у зв`язку із спливом строку на який він був укладений, а тому нарахування та стягнення заборгованості з грудня 2020 по грудень 2021 задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим відмовлено у стягненні штрафних та фінансовий санкцій.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Одеське обласне комунальне підприємство «Служба експлуатації цілісного майнового комплексу-адміністративного будинку № 2» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 16.06.2025 у справі №916/1062/25 та прийняти нове рішення, яким позовані вимоги задовольнити у повному обсязі.

Також в апеляційній скарзі скаржник просив задовольнити клопотання про долучення до матеріалів справи доказів часткової оплати відповідачем орендної плати, відшкодування експлуатаційних витрат та комунальних платежів.

Вимоги апелянта обґрунтовані неповним дослідженням судом першої інстанції обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Скаржник в апеляційній скарзі посилаєтьсяється на те, що після закінчення строку дії Договору № 136, визначеного оскаржуваним рішенням суду, відповідач продовжував використання майна та не здійснив його повернення у встановлений законом спосіб, з підписанням Акту звірки взаєморозрахунків за Договором, сформованого станом на 31.12.2021, здійснював часткову оплату орендних платежів та відшкодування експлуатаційних та комунальних послуг на загальну суму 39 979,46 грн. протягом 2021 року.

Апелянт зазначає та вважає, що факт пролонгації Договору № 136 від 01.01.2012 на період дії карантинних заходів доведеним, у зв`язку з чим відсутні підстави для відмови у стягненні орендної плати, нарахованої пені, 3 % річних та інфляційні витрати.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 07.07.2025, для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Савицького Я.Ф., суддів: Богацької Н.С., Ярош А.І.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.07.2025 вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеського обласного комунального підприємства Служба експлуатації цілісного майнового комплексу-адміністративного будинку № 2 було відкладене до надходження витребуваних цією ж ухвалою з Господарського суду Одеської області матеріалів вищезазначеної справи до суду апеляційної інстанції.

14.07.2025 матеріали справи №916/1062/25 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 апеляційну скаргу Одеського обласного комунального підприємства Служба експлуатації цілісного майнового комплексу-адміністративного будинку № 2 залишено без руху; встановлено апелянту строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у сумі 3633,60 грн., протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

31.07.2025 від скаржника до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додані докази сплати судового збору у сумі 3633,60 грн.

08.09.2025 ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеського обласного комунального підприємства «Служба експлуатації цілісного майнового комплексу-адміністративного будинку № 2» на рішення Господарського суду Одеської області від 16 червня 2025 року у справі № 916/1062/25, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; позивачу встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам цієї справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання х процесуальних питань.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Разом з цим Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Савенкова проти України» від 02.05.2013, «Папазова та інші проти України» від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

З огляду на зазначене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду апеляційної скарги, враховуючи обставини, пов`язані зі запровадженням в Україні воєнного стану постійні тривали повітряні тривоги, відключення електропостачання та інші чинники тощо; приймаючи до уваги навантаження суду, перебування членів апеляційної колегії у відпустках, відрядженнях та лікарняних, принцип незмінності складу суду, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, апеляційна скарга у даній справі прзглядається поза межами строку, встановленого статтею 273 Господарського процесуального кодексу України, але, у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

01.01.2012 між ООКП «СЕЦМК-Адмінбудинку № 2» (орендодавець) та ТРК «Одеса-Плюс» (орендар) було укладено Договір № 136 оренди нежитлового приміщення з небюджетною організацією,

Відповідно до п. 1.1. Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування (оренду) нежитлове приміщення на 15 поверсі, що складається з 1 кімнати, загальною площею 19,20 кв.м, що розташоване в адміністративному будинку № 2 Одеської обласної ради за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 83, вартість якого згідно з незалежною оцінкою від 31 жовтня 2011 р. становить 55 123, 20 грн (далі «майно» або «приміщення») з метою використання під розміщення телерадіокомпанії.

Згідно з п. 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання передавання майна.

Відповідно до п. 3.1. договору орендна плата сплачується орендодавцю щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, та визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2011 року 321, 87 грн. Орендна плата за перший місяць оренди січень визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень 2011 року та січень 2012 року. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць та індекс інфляції за наступний місяць. На суму орендної плати нараховується ПДВ за ставкою 20% згідно діючого законодавства.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що орендна плата, сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, сплачується орендодавцеві з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

За змістом п. 3.4. договору вказана у п.3.1 орендна плата не враховує ПДВ, експлуатаційні витрати орендодавця по утриманню об`єкта оренди, які сплачуються орендарем на підставі встановлених орендодавцем рахунків за ставками, що діють на час сплати, не пізніше 15 числа кожного місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 4.10. договору визначено, що орендар зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодувати орендодавцю усі експлуатаційні витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна та компенсувати комунальні послуги, фактично отримані ним згідно потужності наявних приладів та обладнання.

За змістом п. 9.1. договору, він діє з 01.01.2012 по 31.12.2012.

Відповідно до п. 9.4. договору дія договору оренди припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; загибелі майна, що орендується; достроково за згодою сторін, або за рішенням суду (господарського суду); банкрутства орендаря; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Пунктом 9.10. договору передбачено, що у разі відсутності письмової заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він може бути продовженим на той самий термін і тих самих умовах. У такому разі сторони оформляють таке продовження його дії додаткової угодою до договору, яка погоджується з власником.

Між сторонами був складений та підписаний Акт прийому-передачі майна за договором від 01.01.2012 № 136, відповідно до якого 01.01.2012 дійсно було передано 1 кімнату за номером 1503а площею 19,20 кв.м.

Сторонами затверджено Розрахунок орендної плати приміщень, які орендує ТРК «Одеса-Плюс» у вигляді ТОВ на території будинку №2 і знаходяться за адресою: м.Одеса, вул.Канатна, 83 та затверджено, що орендна плата за базовий місяць з урахуванням індексу інфляції за листопад 2011 року складає 321,87 грн.

В подальшому, між ООКП «СЕЦМК-Адмінбудинку № 2» (орендодавець) та ТРК «Одеса-Плюс» (орендар) укладались та підписувались додаткові угоди від 29.12.2012, 19.05.2014, 31.12.2014, 31.12.2015, 26.12.2016, 29.12.2017, 28.12.2018, 28.12.2019 до договору № 136 від 01.01.2012 оренди нежитлового приміщення з небюджетною організацією, зокрема, щодо продовження терміну його дії.

Додатковою угодою від 28.12.2019 до договору оренди № 136 від 01.01.2012 нежитлового приміщення з небюджетною організацією сторонами домовились продовжити термін дії договору оренди, укладеного 01.01.2012 по 31.12.2020 включно; в розділі 9 «Строк дії, умови зміни, припинення дії та розірвання договору» додати пункт 9.12. наступного змісту: « 9.12. орендар письмово повинен сповістити орендодавця про намір продовжити цей договір оренди за 35 днів до закінчення терміну його дії, а орендодавець отримавши від орендаря такий лист в свою чергу повинен за 30 днів до закінчення терміну дії цього договору сповістити про це власника».

Таким чином, Договір № 136 оренди нежитлового приміщення з небюджетною організацією від 01.01.2012 є чинним до 31.12.2020.

В матеріалах справи містяться вищезазначені акти надання послуг, які підписані з боку позивача, водночас підпис відповідача на них відсутній, а саме:

- акт надання послуг № 244 від 31.03.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 3333, 89 грн (відшкодування теплопостачання, водопостачання і водовідведення, вивезення побутових відходів, експлуатаційних послуг за березень 2021);

- акт надання послуг № 289 від 31.03.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 752, 87 грн (орендна плата (доплата за лютий 2021 10 днів та орендна плата за березень 2021).

- акт надання послуг № 359 від 30.04.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 4806, 83 грн (відшкодування водопостачання і водовідведення, електроенергії, вивезення побутових відходів, експлуатаційних послуг за квітень 2021);

- акт надання послуг № 360 від 30.04.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 575, 57 грн (орендна плата за квітень 2021);

- акт надання послуг № 476 від 31.05.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 4284, 06 грн (відшкодування водопостачання і водовідведення, електроенергії, вивезення побутових відходів, експлуатаційних послуг за травень 2021);

- акт надання послуг № 541 від 31.05.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 575, 57 грн (орендна плата за травень 2021);

- акт надання послуг № 622 від 30.06.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 4284, 06 грн (відшкодування водопостачання і водовідведення, електроенергії, вивезення побутових відходів, експлуатаційних послуг за червень 2021);

- акт надання послуг № 623 від 30.06.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 583, 06 грн (орендна плата за червень 2021);

- акт надання послуг № 826 від 30.07.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 4520, 90 грн (відшкодування водопостачання і водовідведення, електроенергії, вивезення побутових відходів, експлуатаційних послуг за липень 2021);

- акт надання послуг № 827 від 30.07.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 584, 22 грн (орендна плата за липень 2021);

- акт надання послуг № 867 від 31.08.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 4731, 96 грн (відшкодування водопостачання і водовідведення, електроенергії, вивезення побутових відходів, експлуатаційних послуг за серпень 2021);

- акт надання послуг № 868 від 31.08.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 584, 80 грн (орендна плата за серпень 2021);

- акт надання послуг № 951 від 30.09.2021 на загальну суму 4586, 11 грн (відшкодування водопостачання і водовідведення, електроенергії, вивезення побутових відходів, експлуатаційних послуг за вересень 2021);

- акт надання послуг № 952 від 30.09.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 583, 63 грн (орендна плата за вересень 2021);

- акт надання послуг № 1074 від 31.10.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 591, 22 грн (орендна плата за жовтень 2021);

- акт надання послуг № 1148 від 31.10.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 4490, 27 грн (відшкодування водопостачання і водовідведення, електроенергії, вивезення побутових відходів, експлуатаційних послуг за жовтень 2021);

- акт надання послуг № 1181 від 30.11.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 4773, 42 грн (відшкодування водопостачання і водовідведення, електроенергії, вивезення побутових відходів, експлуатаційних послуг за листопад 2021);

- акт надання послуг № 1182 від 30.11.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 596, 54 грн (орендна плата за листопад 2021);

- акт надання послуг № 1351 від 31.12.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 6583, 45 грн (відшкодування водопостачання і водовідведення, електроенергії, вивезення побутових відходів, експлуатаційних послуг, теплопостачання за грудень 2021);

- акт надання послуг № 1352 від 31.12.2021 на загальну суму з врахування ПДВ 601, 31 грн (орендна плата за грудень 2021).

Сторонами оформлено та підписано акт № ОУ-0001644 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), відповідно до якого виконавцем надано послуги за рахунком № СФ-0001644 від 28.12.2020, а саме: відшкодування витрат на теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електроенергію, вивезення побутових відходів, експлуатаційні послуги, а також додатково за електроенергію за грудень 2020 року, на загальну суму 3110,26 грн з ПДВ.

Також сторонами складено та підписано акт № ОУ-0000208 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), яким підтверджується надання виконавцем послуг за рахунком № СФ-0000208 від 28.02.2021, зокрема: відшкодування витрат на теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електроенергію, вивезення побутових відходів, експлуатаційні послуги за лютий 2021 року, на загальну суму 3333,89 грн з ПДВ.

Крім того, сторонами оформлено та підписано акт № ОУ-0000042 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), відповідно до якого виконавцем надано послуги за рахунком від 29.01.2021, а саме: відшкодування витрат на теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електроенергію, вивезення побутових відходів, експлуатаційні послуги за січень 2021 року, на загальну суму 3333,89 грн з ПДВ.

У повідомленні № 314 від 06.08.2021, адресованому директору відповідача, позивач зазначив, що станом на 01.07.2021 утворилась заборгованість у розмірі 13 085 грн, яку необхідно сплатити до 20.08.2021. Водночас на вказаному повідомленні міститься відмітка «вх. № 6-08/21-1 від 06 серпня 2021 року» з підписом, при цьому особу, яка здійснила таку відмітку та поставила підпис, не ідентифіковано.

17.12.2021 Одеська обласна Рада, Одеське обласне комунальне підприємства «Служба експлуатації цілісного майнового комплексу-адміністративного будинку № 2» направило генеральному директору ТРК «Одеса-Плюс» у вигляді ТОВ претензію, в якій зазначено про наявність заборгованості станом на 01.12.2021 в розмірі 13 849, 80 грн за відшкодування експлуатаційних та комунальних витрат, в розмірі 1187, 76 грн за орендну плату та вимагав у 10-ти денний строк з моменту отримання претензії оплатити заборгованість за спожиті послуги в розмірі 15 037, 56 грн.

Також, у претензії позивач вказав про надсилання актів звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2021-01.12.2021 в двох примірниках, один з яких просив повернути на адресу ООКП «СЕЦМК-Адмінбудинку № 2» після підписання та просив звільнити займане приміщення.

Відповідно до акта звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2012 по 29.01.2025, складеного між ООКП «СЕЦМК-Адмінбудинку № 2» та ТРК «Одеса-Плюс», заборгованість відповідача перед позивачем становить 22 222,32 грн. При цьому зазначений акт підписаний лише з боку позивача, тоді як підпис відповідача відсутній.

Крім того, позивачем надано розрахунки, відповідно до яких орендна плата: за листопад 2011 року становить 321,87 грн; за листопад 2014 року 295,59 грн; за листопад 2017 року 403,68 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикледені обставини, Одеське обласне комунальне підприємство «Служба експлуатації цілісного майнового комплексу-адміністративного будинку № 2» і звурнулось до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача заборгованості з експлуатаційних витрат були заявлені позивачем з підстав неналежного виконання відповідачем обов`язку, передбаченого п. 3.4 договору № 136 від 01.01.2012, за період з грудня 2020 року по грудень 2021 у сумі 22 222,32 грн. основна забоигованість, на яку нараховані 3 % річних, інфляційні нарахування та пеня.

Проаналізувавши апеляційну скаргу в межах її доводів, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2).

За змістом положень статей 626, 627, 628 статті 11 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1).

Відповідно до ст.610 статті 11 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 статті 11 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Звертаючись з апеляційною скаргою,скаржник просить залучити до матеріалів справи додаткові докази, а саме платіжні інструкції часткової, оплати відповідачем орендної плати, віддшкодування експлуатаційних витрат та комунальних платежів, оригінали яких знаходяться саме у Телерадіокомпанії «Одеса-Плюс» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю, а саме:

- Платіжна інструкція № 26 від 13.04.2021 на суму 9778,04 грн., в призначенні платежу зазначено: за експлуатаційні витрати у грудні 2020 лютому 2021, згідно договору № 136 від 01.01.2012, а тому числі ПДВ 20% - 1629,67 грн.;

- Платіжна інструкція № 49 від 20.07.2021 на суму 3333,89 грн., в призначенні платежу зазначено: за експлуатаційні витрати у березні 2021 згідно договору № 136 від 01.01.2012, а тому числі ПДВ 20% - 555,65 грн.;

- Платіжна інструкція № 55 від 02.09.2021 на суму 9090,89 грн., в призначенні платежу зазначено: за експлуатаційні витрати у квітні-травні 2021 лютому 2021, згідно договору № 136 від 01.01.2012, а тому числі ПДВ 20% - 1629,67 грн.;

- Платіжна інструкція № 66 від 06.10.2021 на суму 4284,06 грн., в призначенні платежу зазначено: за експлуатаційні витрати у червні 2021, згідно договору № 136 від 01.01.2012, а тому числі ПДВ 20% - 714,01 грн.;

- Платіжна інструкція № 65 від 06.10.2021 на суму 1169,02 грн., в призначенні платежу зазначено: за оренду у липні - серпні 2021, згідно договору № 136 від 01.01.2012, а тому числі ПДВ 20% - 194,84 грн.;

- Платіжна інструкція № 72 від 05.11.2021 на суму 583,63 грн., в призначенні платежу зазначено: за оренду у вересні 2021, згідно договору № 136 від 01.01.2012, а тому числі ПДВ 20% - 97,27 грн

- Платіжна інструкція № 73 від 05.11.2021 на суму 9252,86 грн., в призначенні платежу зазначено: за експлуатаційні витрати у липні-серпні 2021, згідно договору № 136 від 01.01.2012, а тому числі ПДВ 20% - 1542,14 грн.;

- Платіжна інструкція № 48 від 20.07.2021 на суму 2487,07 грн., в призначенні платежу зазначено: за оренду у лютому-червні 2021, згідно договору № 136 від 01.01.2012, а тому числі ПДВ 20% - 414,51 грн.;

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що портеба у долученні вказаних доказів на стадії апеляційного провадження обумовлюється тим, що місцевий господарський суд безпідставно не надав оцінку Акту звірки взаєморозрахунків від 31.12.2021 за договором оренди № 136 від 01.01.2012 року.

З наданого акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2012 по 29.01.2025, складеного між ООКП «СЕЦМК-Адмінбудинку № 2» та ТРК «Одеса-Плюс», вбачається, що позивач визначає заборгованість відповідача у розмірі 22 222,32 грн.

Водночас зазначений акт підписаний виключно представником позивача та не містить підпису відповідача, що свідчить про відсутність погодження останнім відображених у ньому даних та, відповідно, не підтверджує узгодженість сторонами зазначеного розміру заборгованості.

Додаткові докази не підлягають прийняттю судом апеляційної інстанції у разі, якщо вони не були подані до суду першої інстанції, за відсутності поважних причин їх неподання.

Відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо особа обґрунтує неможливість їх подання раніше з причин, що не залежали від неї.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, і подати відповідні докази у встановлені законом або судом строки. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи разом із поданням першої заяви по суті спору.

Таким чином, процесуальний закон прямо покладає на сторони обов`язок подання всіх доказів саме на стадії розгляду справи судом першої інстанції.

З урахуванням викладеного, подання нових доказів на стадії апеляційного провадження можливе виключно за умови належного обґрунтування поважності причин їх неподання раніше. За відсутності таких підстав відповідні докази не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції та враховані при вирішенні спору.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України унормовано, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Колегія суддів зазначає, що спеціальним Законом, який регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, є Закон України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до частин 1, 2 статті 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється у разі:

закінчення строку, на який його укладено; укладення з орендарем договору концесії такого майна; приватизації об`єкта оренди орендарем (за участю орендаря); припинення юридичної особи - орендаря або юридичної особи - орендодавця (за відсутності правонаступника); смерті фізичної особи - орендаря; визнання орендаря банкрутом; знищення об`єкта оренди або значне пошкодження об`єкта оренди.

Договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

Як вірно встаговлено місцевим господарським судом, укладений між сторонами Договір №136 від 01.01.2012 - є договором найму (оренди) комунального майна, відповідно до якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване на 15 поверсі адміністративного будинку № 2 Одеської обласної ради за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 83, загальною площею 19,20 кв.м.

Відповідно до пункту 9.1 договору строк його дії було встановлено до 31.12.2012. Надалі строк дії договору неодноразово продовжувався шляхом укладення додаткових угод, зокрема останньою додатковою угодою від 28.12.2019 до 31.12.2020 включно.

Отже, з урахуванням продовження строку дії договору до 31.12.2020, правовідносини щодо його подальшої пролонгації підлягають регулюванню Законом України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ від 03.10.2019.

Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача із заявою про продовження договору у встановлений законом строк (не пізніше ніж за три місяці до 31.12.2020), а також відсутня додаткова угода про продовження договору відповідно до вимог пункту 9.10 договору.

За таких обставин договір № 136 від 01.01.2012 припинив свою дію 31.12.2020 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Позовні вимоги заявлено про стягнення заборгованості з експлуатаційних витрат за період з грудня 2020 року по грудень 2021 року, тобто як за час дії договору, так і після припинення договірних правовідносин.

Разом з тим позивач посилається на здійснення відповідачем низки оплат у 2021 році, однак належні докази таких оплат до матеріалів справи не подано, про що позивач прямо зазначив у заяві про усунення недоліків позовної заяви.

З урахуванням припинення дії договору 31.12.2020, положення пункту 3.4 договору, яким передбачено обов`язок відшкодування експлуатаційних витрат, не можуть застосовуватись після цієї дати. Відповідно, витрати, понесені позивачем після припинення договору, можуть бути заявлені до відшкодування як збитки, але не як заборгованість за договором.

Крім того, відповідно до положень Закону України № 157-ІХ, з урахуванням того, що договір вже продовжувався, а відповідач не належить до суб`єктів, визначених частинами 1, 2 статті 15 цього Закону, продовження договору можливе виключно за результатами аукціону. Автоматична пролонгація договору у даному випадку є неможливою.

Таким чином, як вірно було зазначено місцевим господарським сдом, з огляду на припинення дії Договору оренди 31.12.2020, позовні вимоги про стягнення орендної плати та експлуатаційних витрат за період грудень 2020 грудень 2021 є безпідставними та не підлягають задоволенню з наведених позивачем підстав.

Відмова у задоволенні вимог про стягнення основного боргу також зумовлює відмову у задоволенні похідних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 11 958,76 грн, 3 % річних у розмірі 2 190,74 грн та пені у розмірі 26 046,13 грн.

Факт здійснення відповідачем оплат після припинення договору не може розцінюватися як підстава для його пролонгації, оскільки сам по собі не створює правових наслідків у вигляді продовження дії договору.

Відповідно до вимог законодавства, чинного на момент спливу строку дії договору, а також умов самого договору, продовження строку його дії можливе виключно за наявності передбачених законом та договором юридичних фактів, зокрема: своєчасного звернення орендаря із заявою про продовження договору, прийняття відповідного рішення орендодавцем, а також укладення сторонами додаткової угоди або проведення аукціону у випадках, прямо передбачених законом.

Жодна з наведених умов у даному випадку дотримана не була: відповідач не звертався із заявою про продовження договору у встановлений строк, додаткова угода сторонами не укладалась, а процедура продовження договору відповідно до вимог законодавства не проводилась.

Саме по собі перерахування грошових коштів після припинення договору не може свідчити про досягнення сторонами згоди щодо продовження строку його дії, оскільки такі дії не відповідають встановленій законом формі та порядку пролонгації договорів оренди державного та комунального майна. Більше того, відповідні платежі можуть свідчити лише про фактичне користування майном або про намагання врегулювати взаєморозрахунки між сторонами, але не про виникнення чи відновлення договірних зобов`язань.

Таким чином, відсутні правові підстави вважати, що здійснення відповідачем оплат після 31.12.2020 призвело до пролонгації договору або продовження його дії, а отже, такі обставини не можуть бути враховані як доказ існування між сторонами чинних орендних правовідносин у спірний період.

Враховуючи вищевиклвдене, звертаючись з апеляційною скаргою апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

Інші доводи апеляційної скарги судом враховані, але вони не впливають на висновок за результатом розгляду апеляційної скарги у цій справі.

Вимогами ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Положеннями ст.86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Одеської області 30.06.2025 у справі №916/1062/25 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради без задоволення.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати апелянта по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області 16.06.2025 у справі №916/1062/25 залишити без змін, апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Богацька Н.С.

Суддя Ярош А.І.