30.03.2026Справа № 920/1372/25
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Електро-сантехнічно-монтажно-будівельна компанія "ЕСТМ-Буд" про ухвалення додаткового рішення у справі №920/1372/25,
за позовом Акціонерного товариства "УКРНАФТА"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електро-сантехнічно-монтажно-будівельна компанія "ЕСТМ-Буд"
про стягнення 606922,20 грн.
Суддя Сташків Р.Б.
Без виклику представників сторін.
На розгляд Господарського суду Сумської області надійшла позовна заява про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електро-сантехнічно-монтажно-будівельна компанія "ЕСТМ-Буд" (далі - відповідач) на користь Акціонерного товариства "УКРНАФТА" в особі Качанівського газопереробного заводу (далі - позивач) 606922,20 грн збитків за неналежне виконання вимог за договором підряду №89 від 07.12.2023.
У судовому засіданні 09.03.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення. У позові відмовлено повністю.
У судовому засіданні представник відповідача зазначив, що остаточний розмір судових витрат та докази понесення судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Ухвалою суду від 17.03.2026 заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі №920/1372/25 прийнято до розгляду та встановлено позивачу строк для подання письмових пояснень чи заперечень стосовно вище наведеної заяви відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у строк до 23.03.2026.
Через систему «Електронний суд» 13.03.2026 від позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.
У поданих письмових запереченнях представник позивача зазначає те, що вартість наданих адвокатом послуг з правничої допомоги при розгляді даної справи є завищеною, та неспівмірною зі складністю справи, оскільки не відповідають критеріям обґрунтованості, пропорційності до предмета спору та не відповідає з обсягом адвокатських послуг, які були надані адвокатом та витраченим ним часом на надання таких послуг. а тому підлягають зменшенню, з огляду на наступне.
Також у своїх письмових поясненнях представник позивача звертає увагу суду на відсутність в матеріалах справи детального опису робіт (наданих послуг), зазначивши, що надані суду представником відповідача документи на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу є недостатніми та не відповідають вимогам статті 126 ГПК України.
Оскільки, представник позивача не надав суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги.
Натомість, за твердженнями представника позивача долучений відповідачем до заяви про ухвалення додаткового рішення акт №1 приймання-передачі послуг, в яких міститься перелік послуг та час витрачений на надання відповідних послуг не відповідає дійсності, оскільки акт виконаних робіт не може замінювати детального опису робіт (наданих послуг), обов`язковість надання якого передбачена частиною 3 статті 126 ГПК України.
Так, відповідач у своїх поданих запереченнях просить суд врахувати правові висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду, викладених у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та у постанові від 09.10.2020 у справі №509/5043/17, відповідно до яких колегія Верховного Суду зазначила, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У зв`язку з чим, враховуючи наведені обставини, позивач вважає заявлений відповідачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно неспівмірним та безпідставним з обсягом наданої правової допомоги, не відповідає критеріям розумності та співмірності понесених судових витрат у цій справі, зв`язку з чим у прохальній частині заперечень просить суд зменшити заявлену відповідачем суму витрат на правничу допомогу до 0 грн.
Судом враховано, що дана справа розглядалася в порядку загального позовного провадження, тому заява відповідача про ухвалення додаткового рішення розглядається в порядку ч. 3 ст. 244 ГПК України - без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується відповідна заява, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають значення для її розгляду, суд зазначає наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 4 статті 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Положеннями абзацу 1 частини 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, на підтвердження здійснених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію Договору про надання правової допомоги №1-п від 06.05.2025 укладеного між адвокатом Косарем Богданом Михайловичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Електро-сантехнічно-монтажно-будівельна компанія "ЕСТМ-Буд", копію Додаткової угоди №1-ГС від 08.10.2025 до договору про надання правової допомоги №1-п від 06.05.2025, копію акта приймання-передачі послуг №1 від 10.03.2026, копії довіреностей №7 від 06.05.2025 та №2 від 02.01.2026, копію свідоцтва про права на заняття адвокатською діяльністю серія КС№6358/10.
Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Відповідно до п. 2 Додаткової угоди №1-ГС, за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі, що визначається шляхом множення часу, витраченого Адвокатом на погодинну ставку, яка складає 1450 грн.
Пунктом 5.2. Додаткової угоди №1 передбачено, що адвокат надає клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Адвокатом понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце).
Так, згідно з актом приймання-передачі послуг №1 від 10.03.2026, долученого до заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу сторони погодили, що в період з 08.10.2025 по 10.03.2026 відповідачу було надані наступні адвокатські послуги:
- Вивчення та аналіз позовної заяви та доданих до неї документів по справі (2 год., вартістю 2900 грн);
- аналіз судової практики та формування правової позиції (1 год., вартістю 1450 грн);
- написання відзиву на позовну заяву, аналіз додаткових доказів (2 год. 30 хв., вартістю 3625 грн;
- ознайомлення із відповіддю на відзив, підготовка та написання заперечення (2 год. 30 хв., вартістю 3625 грн;
- підготовка та надання додаткових письмових пояснень 1 год., вартістю 1450 грн грн;
- підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення по справі 1 год., вартістю 1450 грн.
Також з матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Електро-Сантехнічно-Монтажно-Будівельна Компанія «ЕСТМ-БУД» та адвокатом Лисенком Віталієм Миколайовичем було укладено Договір про надання правової допомоги №1 від 02.01.2026, відповідно до якого пунктом 3 цього договору адвокат зобов`язаний надати адвокатські послуги.
На підтвердження наданих адвокатських послуг відповідач до заяви надав копії наступних документів на підтвердження здійснених судових витрат на професійну правничу допомогу: копію Договору про надання правової допомоги №1 від 02.01.2026, укладеного між адвокатом Лисенком Віталієм Миколайовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Електро-сантехнічно-монтажно-будівельна компанія "ЕСТМ-Буд", копію Додаткової угоди №2-ГС від 02.01.2026 до договору про надання правової допомоги №1 від02.01.2026, копію акта приймання-передачі послуг №1 від 10.03.2026, копії довіреності №1 від 02.01.2026, копію свідоцтва про права на заняття адвокатською діяльністю серія КС№8224/10.
Так, згідно з п. 2 Додаткової угоди №1-ГС вартість представництва та захист інтересів в судах, включаючи компенсацію часу, витраченого на проїзд до місця проведення судового засідання та у зворотньому напрямку складає 2000 грн за одне судове засідання.
Пунктом 5.2. Додаткової угоди №2-ГС передбачено, що адвокат надає клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Адвокатом понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце).
Відповідно до акта приймання-передачі послуг №1 від 10.03.2026 вбачається, що сторонами було погоджено те, що в період з 02.01.2026 по 10.03.2026 відповідачу було надані наступні адвокатські послуги: участь у судових засіданнях 19.01.2026, 02.02.2026, 23.02.2026 та 09.03.2026.
Внаслідок чого, загальний розмір вартості адвокатських послуг, які були надані відповідачу адвокатом Лисенком В.М., пов`язаних із розглядом цієї справи в суді першої інстанції становить 8000 грн.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в додатковій постанові від 06.02.2020 у справі №916/1830/19, підставою оплати наданої правничої допомоги клієнту за умовами договору є фактичне її надання, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, які б підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону наданих послуг, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету. Без цього неможливо перевірити факт надання правової допомоги та встановити обґрунтованість і правомірність її оплати.
Частиною 5 статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи таке питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).
За результатами наслідку розгляду письмових заперечень позивача суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №922/1964/21 від 16.11.2022 Верховний Суд зробив висновки, що оцінюючи зміст зазначених приписів частини 3 статті 126 ГПК України Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата Верховного Суду також наголосила, що частина 3 статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
У зв`язку з чим, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Судом враховано, що відповідачем було надані наступні докази на підтвердження понесених ним судових витрат на професійну правничу, зокрема: копії Договорів про надання правової допомоги №1-п від 06.05.2025 та №1 від 02.01.2026, копії Додаткових угод №1 від 08.10.2025 та №2-ГС від 02.01.2026, а також акти приймання-передачі послуг №1 від 10.03.2026, у яких сторонами було погоджено фіксований розмір витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги у цій справі.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки судом у позові відмовлено повністю, то судові витрати в тому числі витрати на професійну правову допомогу покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.
Суддя Сташків Р.Б.