РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.03.2026Справа № 910/14263/25

За позовом Антимонопольного комітету України;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансоілгаз";

про стягнення 339 999,00 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Григоренко С.В.

Представники:

Від позивача: Бабченко Ю. Ю., в порядку самопредставництва;

Від відповідача: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансоілгаз" пені у розмірі 339 999,00 грн. грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем не виконано рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 168-р від 23.05.2024 у справі №145-26.13/125-23.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 вирішено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 910/14263/25; справу розглядати за правилами загального позовного провадження, а підготовче засідання призначити на 06.01.2026.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/14263/25 до судового розгляду по суті.

Під час розгляду спору по суті у судовому засіданні 17.03.2026 представник Антимонопольного комітету України позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансоілгаз" у судове засідання 17.03.2026 не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуальних документів суду до його електронного кабінету.

Згідно з частинами 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Судом, враховано, що в силу вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представників відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

17.03.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Тимчасова адміністративна колегія Антимонопольного комітету України (далі - Комітет, позивач) розглянувши матеріали справи № 145-26.13/125-23 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Трансоілгаз" (далі також - ТОВ "Трансоілгаз", відповідач) законодавства про захист економічної конкуренції, прийняла рішення від 23.05.2024 № 168-р (далі - рішення № 168-р), яким визнано, що відповідач вчинив порушення, передбачене п. 4 ч.2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів аукціону № 100Д від 27.04.2022 з продажу скрапленого газу, замовником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрнафта".

За зазначене порушення, на відповідача накладено штраф у розмірі 339 999 гривні.

Копія рішення № 168-р була надіслана Комітетом разом із супровідним листом від 10.06.2025 № 145-26.13/03-5798е та отримана відповідачем 18.06.2024, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 474.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Комітету повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Враховуючи викладене вище, строк сплати штрафу, накладеного рішенням № 168-р, закінчився 19.08.2024.

Відповідач оскаржив рішення № 168-р до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (далі - Суд першої інстанції) від 16.08.2024 відкрито провадження у справі № 910/9787/24 за позовом ТОВ "Трансоілгаз" до Комітету про визнання недійсним рішення Комітету № 168-р.

Рішенням Суду першої інстанції від 13.11.2024 у справі № 910/9787/24 ТОВ "Трансоілгаз" в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду (далі - Суд апеляційної інстанції) від 18.12.2024 у справі № 910/9787/24 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Трансоілгаз" на зазначене рішення Суду першої інстанції.

Постановою Суду апеляційної інстанції від 13.02.2025 у справі № 910/9787/24 апеляційну скаргу ТОВ "Трансоілгаз" залишено без задоволення, а зазначене рішення Суду першої інстанції - без змін.

За змістом ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, рішення № 168-р є законним та відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" є обов`язковим до виконання.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», строки, передбачені абз. 1 цієї частини (двомісячний строк для сплати штрафу), зупиняються на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Комітету у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено зупинення строку для сплати штрафу на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Комітету про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснюються.

Аналогічну правову позицію, щодо застосування строків у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.06.2022 у справі № 917/530/21, від 11.06.2019 у справі № 910/9272/18, від 22.01.2019 у справі № 915/304/18, від 19.03.2019 у справі № 904/3536/18 та від 27.11.2018 у справі № 910/4081/18.

Отже, строк для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету, зупинився з16.08.2024 (винесення ухвали Судом першої інстанції про відкриття провадження у справі № 910/9787/24 про визнання недійсним рішення Комітету) до 19.08.2024 (встановлений строк для добровільної сплати штрафу) - що становить 4 дні.

Таким чином, з урахуванням обмежень, щодо зупинення строку для сплати штрафу, перебіг строку для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету, подовжився до 18.11.2024 (оскільки 17.11.2024 припадає на неробочий день) (розраховано з наступної дати після прийняття Судом першої інстанції рішення у справі № 910/9787/24 про визнання недійсним рішення Комітету № 168-р).

Відповідно до ч. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", протягом п`яти днів з дня сплати штрафу, суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати де комітету документи, що підтверджують сплату штрафу.

Позивач зазначає, що станом на день подання позовної заяви не отримав інформації та копій платіжних документів, що підтверджують сплату штрафу відповідно до рішення №168-р, а відповідачем, за час розгляду справи, такі докази не надавалися суду.

Отже, станом на день розгляду спору штраф відповідачем не сплачений, доказів протилежного суду не надано.

Таким чином, відповідач, всупереч вимогам частини 2 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ухилився від виплати у встановлений Законом України "Про захист економічної конкуренції" термін накладеного на нього позивачем штрафу.

Позивач нараховує відповідачеві пеню у розмірі 339 999,00 грн за наступним розрахунком.

Період нарахування пені за прострочення сплати штрафу:

- з 19.11.2024 (наступний день після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, накладеного рішенням Комітету) по 17.12.2024 включно (день, який передував винесенню ухвали Судом апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження у справі № 910/9787/24 про визнання недійсним рішення Комітету);

- з 14.02.2025 (наступний день після прийняття Судом апеляційної інстанції постанови у справі № 910/9787/24 про визнання недійсним рішення Комітету) по 31.07.2025 включно (день, до якого розраховано пеню).

Кількість днів прострочення сплати штрафу становить 197 днів.

Розмір пені за один день прострочення сплати штрафу становить: 339 999 х 1,5 % = 5 099,985 гривень, де 339 999 - розмір штрафу, накладеного рішенням Комітету; 1,5 % - відсоток від суми штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

За 197 днів прострочення сплати штрафу сума пені становить: 5 099,985 х 197 = 1 004 697,05 гривень.

У свою чергу, за приписами ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Отже, розмір пені становить 339 999,00 грн.

Станом на день розгляду спору штраф та пеня не сплачені, доказів на підтвердження їх оплати відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення пені у розмірі 339 999,00 грн є обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи, та підлягають задоволенню.

Частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вказано в статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено що, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

В статті 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про задоволення позову Антимонопольного комітету України повністю та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансоілгаз" 339 999,00 грн пені.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позову.

Керуючись ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансоілгаз" (01042, м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 14/55, ідентифікаційний код 44404415) пеню у розмірі 339 999 (триста тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 00 коп. і зарахувати зазначену суму в дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: ГУК у м. Києві/ Соломян.р-н., код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN): UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансоілгаз" (01042, м. Київ, вул. Саперне поле, буд. 14/55, ідентифікаційний код юридичної особи 44404415) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ідентифікаційний код 00032767) судовий збір у розмірі 4 079 (чотири тисячі сімдесят дев`ять) грн 99 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.03.2026.

Суддя О.В. Мандриченко