ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2026 р. Справа № 924/74/26

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., за участю секретаря судового засідання Крупської В.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВСТ-ОЙЛ", с. Усатове Одеського району Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Магнум Трейд", м. Хмельницький

про стягнення 1 712 280,23 грн. заборгованості за договором поставки нафтопродуктів №ВСТ-766/Н від 07.11.2025,

представники сторін:

позивача: Баланська А.А. (в режимі ВКЗ);

відповідача: адвокат Малькут О.О.

ВСТАНОВИВ:

26.01.2026 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ВСТ-ОЙЛ", с. Усатове Одеського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Магнум Трейд", м. Хмельницький про стягнення 1 712 280,23 грн. заборгованості за договором поставки нафтопродуктів №ВСТ-766/Н від 07.11.2025.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 27.01.2026 року прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВСТ-ОЙЛ", с. Усатове Одеського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Магнум Трейд", м. Хмельницький до розгляду, призначено підготовче засідання на 24.02.2026 року.

В підготовчому засіданні 24.02.2026 оголошено перерву до 26.02.2026.

Ухвалою суду від 26.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2026.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача під час судового розгляду спору та у відзиві не заперечує проти вимог позивача та просить врахувати часткове добровільне виконання Відповідачем зобов`язань та фактичний залишок основної заборгованості у розмірі 1 011 300,00 грн станом на дату розгляду справи; врахувати намір Відповідача добровільно погасити залишок основної суми боргу до 15 березня 2026 року; застосувати положення статті 233 Господарського кодексу України та зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій.

Позивач у поясненнях від 05.03.2026 зауважує, що у платіжних інструкціях від 25.01.2026 та 06.02.2026 Відповідач самостійно визначив договір, який не є предметом розгляду цього спору, зазначивши у призначенні платежу: «Оплата за паливо дизельне згідно договору поставки нафтопродуктів № ВСТ-642/Н від 15.08.2025 року». Крім того, ТОВ «ТД «МАГНУМ ТРЕЙД» не зверталося до Позивача з офіційними листами про зміну призначення платежів або їх зарахування в рахунок погашення заборгованості за Договором № ВСТ-766/Н.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

07.11.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВСТ-ОЙЛ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Магнум Трейд" (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів №ВСТ-766/Н (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець прийняти і сплатити нафтопродукти, надалі за текстом - «Товар» на визначених у цьому договорі умовах. «Товар» - нафтопродукти, а саме: бензин марки А-92, А-95, А-95 євро, А-98, дизельне паливо євро та газ скраплений, бітум, бітумінозні речовини.

Найменування і кількість Товару: згідно із заявками покупця (заявки приймаються в усній або письмовій формі) зазначається у видаткових накладних або актах прийому-передачі, а також, якщо Сторони уклали відповідну Специфікацію на поставку Товару, - у такій Специфікації (п. 1.2 договору).

За змістом п. 2.1. договору ціна Товару визначається у гривневому еквіваленті по курсу гривні до долара США на міжбанківському ринку України на дату поставки Товару. У разі, якщо оплата Товару здійснюється Покупцем пізніше строку, визначеному у п. 2.3. Договору, ціна Товару змінюється з урахуванням умов пункту 2.2. Договору. Ціна Товару, що поставляється, узгоджується Сторонами для кожної партії Товару окремо та відображається у документах, що вказані у п. 1.2. Договору.

Ціна та кількість Товару за даним Договором складається з загальної вартості і кількості Товару, що поставляється за даним Договором протягом терміну його дії (п. 2.2. договору).

У п.п. 2.2.1. договору передбачено, що термін відтермінування оплати за договором (далі Тв) - визначається у кількості днів відтермінування оплати, яка визначається як різниця між фактичною датою оплати та датою видаткової накладної та не може перевищувати 21 календарний день.

У п. 2.3. договору погоджено, що покупець зобов`язується оплатити Товар на умовах відтермінування строку оплати поставленого Товару на кількість днів, зазначену ним у письмовій заяві, який не може перевищувати 21 календарний день. Розрахунки за поставлений Товар здійснюються покупцем із застосуванням Загальної вартості поставленого Товару, що визначається згідно умов, що визначені цим Договором.

Покупець зобов`язаний повністю оплатити Загальну вартість Товару не пізніше 22 другого календарного дня від дати поставки Товару, якщо інше не буде встановлено умовами цього Договору. Зобов`язання покупця по оплаті Загальної вартості Товару вважаються виконаними з моменту надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Оплата Загальної вартості Товару здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський поточний рахунок постачальника. Розрахунки по оплаті Загальної вартості Товару здійснюються в грошовій одиниці України - гривні (п. 2.3.4 договору).

Відповідно до п. 6.1. договору у разі порушення строку оплати Товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого або несвоєчасно оплаченого Товару, за кожен день прострочення платежу до дати повного розрахунку включно.

Також за змістом п. 6.2 договору за прострочення оплати поставленого Товару, покупець сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь строк прострочення, а також 24% річних від простроченої суми заборгованості до дати повного розрахунку включно.

Згідно з п. 7.4. договору він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31 грудня 2025 року, а в частині виконання грошових зобов`язань до їх повного виконання. Цей Договір вважається продовженим на наступний рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну його дії жодна із сторін не заявить в письмовій формі про намір припинити цей Договір.

Договір підписано сторонами та скріплено їхніми печатками.

Як вбачається із видаткових накладних та не заперечується сторонами, на виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 3861500,00 грн.

В свою чергу, відповідачем до звернення до суду з даним позовом (23.01.2026) сплачено за поставлений позивачем товар 2210200 грн.

ТОВ "ВСТ-ОЙЛ" надіслало відповідачу претензію щодо сплати заборгованості за поставлений товар згідно договору №ВСТ-766/Н від 07.11.2025 в розмірі 1503990,53 грн.

Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог позивача в добровільному порядку, останній звернувся з даним позовом до суду.

25.01.2026 та 06.02.2026 ТОВ "ТД "Магнум Трейд" сплачено позивачу 140 000,00 грн. та 500 000,00 грн. відповідно із призначенням платежу "оплата за паливо дизельне згідно договору поставки нафтопродуктів №ВСТ-642/4 від 15.08.2025".

Позивачем підписано акт звірки розрахунків за договором №ВСТ-766/Н від 07.11.2025 станом на 01.03.2026, згідно якого борг відповідача складає 1 011 300,00 грн.

ТОВ "ВСТ-ОЙЛ" у листі від 04.03.2026 повідомило, що станом на 01.03.2026 за відповідачем обліковується заборгованість за договором №ВСТ-766/Н від 07.11.2025 в розмірі 1 011 300,00 грн.

Позиція суду.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (стаття 14 Цивільного кодексу України).

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За положеннями частини першої статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи слідує, що 07.11.2025 між сторонами у справі укладено договір поставки нафтопродуктів, за умовами якого позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 3861500,00 грн.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст.530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом заборгованість ТОВ "ТД "Магнум Трейд" перед ТОВ "ВСТ-ОЙЛ" становила 1 651 300,00 грн.

В подальшому, 25.01.2026 та 06.02.2026 відповідачем сплачено позивачу 640 000,00 грн. платіжними інструкціями з призначенням платежу: "оплата за паливо дизельне згідно договору поставки нафтопродуктів №ВСТ-642/4 від 15.08.2025".

Суд в даному випадку враховує, що згідно підписаного позивачем акту звірки розрахунків станом на 01.03.2026 та листа останнього від 04.03.2026 вказані суми враховані ТОВ "ВСТ-ОЙЛ" як оплата за поставлений згідно договору №ВСТ-766/Н від 07.11.2025 товар. З вказаного суд не приймає до уваги доводи представника позивача щодо вказівки у призначенні платежу на інший договір та відсутності листів про зміну призначення.

Таким чином, після звернення ТОВ "ВСТ-ОЙЛ" до суду ТОВ "ТД "Магнум Трейд" сплачено 640000,00 грн. за товар, поставлений згідно договору №ВСТ-766/Н від 07.11.2025.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи (див., зокрема постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-04, постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 30.08.2024 у справі №916/3006/23). Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

З урахуванням наведеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Отже, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції судового рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №13/51-04, постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 30.08.2024 у справі №916/3006/23).

З викладеного слідує, що відповідачем добровільно задоволено позовні вимоги позивача в частині 640 000,00 грн. основного боргу після звернення останнього до суду, що свідчить про наявність підстав для закриття провадження у справі №924/74/26 в частині стягнення 640 000,00 грн. основного боргу.

Доказів сплати 1 011 300,00 грн. боргу згідно договору №ВСТ-766/Н від 07.11.2025 матеріали справи не містять та існування вказаної заборгованості визнається відповідачем, з огляду на що відповідна сума підлягає стягненню з ТОВ "ТД "Магнум Трейд".

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 34 370,67 грн. пені та 26 609,56 грн. 24% річних згідно поданих розрахунків.

Положеннями статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 6.1. договору погоджено, що у разі порушення строку оплати Товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого або несвоєчасно оплаченого Товару, за кожен день прострочення платежу до дати повного розрахунку включно.

Судом здійснено перерахунок в ІПС "Законодавство" заявленої до стягнення суми пені та встановлено, що розрахунок проведено вірно, з врахуванням положень п. 2.2. договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом п. 6.2 договору за прострочення оплати поставленого Товару, покупець сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь строк прострочення, а також 24% річних від простроченої суми заборгованості до дати повного розрахунку включно.

Судом перераховано в ІПС "Законодавство" 24% річних відповідно до періодів нарахування пені та також встановлено вірне нарахування 26609,56 грн. відсотків річних.

Відповідач у відзиві на позов просить зменшити розмір штрафних санкцій з огляду на часткове добровільне виконання зобов`язання та намір здійснити добровільну сплату боргу.

За умовами статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

При цьому, частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем у статті 3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18).

Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 серпня 2021 року у справі № 911/378/17 (911/2223/20)).

При вирішенні питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду належить брати до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним усіх можливих заходів до виконання зобов`язання (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 910/11733/18, від 04 червня 2019 року у справі № 904/3551/18).

Також суду необхідно зважати на співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 920/1013/18, від 26 березня 2020 року у справі № 904/2847/19).

Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22 звертав увагу, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.

Категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (див. висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 916/878/20).

Законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд із цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 ЦК України тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.

В даному випадку суд враховує, що розмір неустойки становить 2,08% від суми заборгованості, яка існувала станом на момент звернення до суду, тобто, пеня є незначною, при цьому, часткова сплата основного боргу не звільняє відповідача, як боржника, від відповідальності, у тому числі, за неналежне (несвоєчасне) виконання договірних зобов`язань.

З огляду на викладене суд доходить висновку про відсутність підстав вважати, що стягнення пені є надмірним тягарем для відповідача, відтак суд відмовляє в задоволенні клопотання ТОВ "ТД "Магнум Трейд" про зменшення розміру штрафних санкцій.

З всього вищенаведеного провадження у справі №924/74/26 в частині стягнення 640 000,00 грн. основного боргу підлягає закриттю, та позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВСТ-ОЙЛ", с. Усатове Одеського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Магнум Трейд", м. Хмельницький про стягнення 1072 280, 23 грн. заборгованості за договором поставки нафтопродуктів №ВСТ-766/Н від 07.11.2025 - задоволенню в повному обсязі.

При розподілі судових витрат суд враховує, що відповідач у відзиві на позов визнав позовні вимоги, з огляду на що є можливим застосування ст. 130 ГПК України в частині покладення на відповідача 50% судового збору, сплаченого за подання позову.

Таким чином, судом може бути повернуто ТОВ "ВСТ-ОЙЛ" за клопотання останнього 14 113,68 грн. судового збору з Державного бюджету України (7680,00 грн. за позовні вимоги, провадження за якими закрито, та 6433,68 грн. судового збору на підставі ст. 130 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 231, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

провадження в частині стягнення 640 000,00 грн. основного боргу закрити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВСТ-ОЙЛ", с. Усатове Одеського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Магнум Трейд", м. Хмельницький про стягнення 1072 280, 23 грн. заборгованості за договором поставки нафтопродуктів №ВСТ-766/Н від 07.11.2025 задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Магнум Трейд» (місцезнаходження: пров. Проїзний, 10, офіс 432, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 229000, ідентифікаційний код 43254765) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ ОЙЛ» (місцезнаходження: 67663, Одеська область, Одеський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба, буд. 9-В, ідентифікаційний код 44882553) 1 011 300,00 грн. (один мільйон одинадцять тисяч триста грн. 00 коп.) боргу за поставлений товар, 34 370,67 грн (тридцять чотири тисячі триста сімдесят гривень 67 коп.) пені, 26 609,56 грн (двадцять шість тисяч шістсот дев`ять гривень 56 копійок) 24% річних та 6 433,68 грн. (шість тисяч чотириста тридцять три грн. 68 коп.) судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20.03.2026

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 1 прим.: 1 - до справи, сторонам в ел. кабінети