ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2026 р. Справа № 910/8931/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

без виклику сторін,

розглянувши у письмовому провадженні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізничні Експрес-Перевезення" про ухвалення додаткового рішення

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна локомотивна компанія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2025

у справі № 910/8931/24 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізничні Експрес-Перевезення"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна локомотивна компанія"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Залізничні Експрес-Перевезення" (далі - позивач; ТОВ "Залізничні Експрес-Перевезення"; ТОВ "ЗЕП"; заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна локомотивна компанія" (надалі - відповідач; ТОВ "Українська вантажна локомотивна компанія"; ТОВ "УВЛК"; апелянт; скаржник) суми безпідставно отриманого доходу за використання тепловозу - 415 387,18 грн, суми компенсації за використане пальне - 83 259,00 грн, 3% річних - 37 705,84 грн та інфляційних витрат - 178 121,37 грн, у зв`язку з безпідставним отриманням відповідачем доходів від майна, яке належить позивачу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/8931/24 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Українська вантажна локомотивна компанія" на користь ТОВ "Залізничні Експрес-Перевезення" 498 646,18 грн (чотириста дев`яносто вісім тисяч шістсот сорок шість гривень 18 копійок), інфляційні втрати - 11 685,67 грн (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 67 копійок), 3% річних - 2 008,84 грн (дві тисячі вісім гривень 84 копійки) та судовий збір - 7 685,11 грн (сім тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 11 копійок). В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 заяву ТОВ "Залізничні Експрес-Перевезення" про компенсацію судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Українська вантажна локомотивна компанія" на користь ТОВ "Залізничні Експрес-Перевезення" судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 45 000,00 грн (сорок п`ять тисяч гривень).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 апеляційну скаргу ТОВ "Українська вантажна локомотивна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/8931/24 - залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/8931/24 - залишено без змін. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладено на ТОВ "Українська вантажна локомотивна компанія".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 апеляційну скаргу ТОВ "Українська вантажна локомотивна компанія" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 у справі № 910/8931/24 - залишено без задоволення. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2025 у справі № 910/8931/24 - залишено без змін.

Представником ТОВ "Залізничні Експрес-Перевезення" подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу. В заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 60 000 грн, наданої адвокатом по справі № 910/8931/24 в суді апеляційної інстанції. Заявник зазначає, що понесені ним витрати на правничу допомогу є обґрунтованими та підтверджені відповідними доказами.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді між суддями від 17.02.2026, заява про ухвалення додаткового рішення в справі № 910/8931/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 прийнято до розгляду заяву представника ТОВ "Залізничні Експрес-Перевезення" щодо ухвалення додаткового рішення у справі № 910/8931/24 та постановлено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна локомотивна компанія" надати письмові пояснення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення.

Про апеляційний розгляд заяви представника ТОВ "Залізничні Експрес-Перевезення" щодо ухвалення додаткового рішення сторони повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками від 19.02.2026 про доставку електронного документа до електронних кабінетів сторін.

До апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких ТОВ "УВЛК" вказує, що в заяві про компенсацію витрат на правничу допомогу позивачем не було зазначено та не надано жодного документа на підтвердження подання до закінчення судових дебатів по справі заяви про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідач звертає увагу, що заява про компенсацію з боку представника позивача була сформована адвокатом Калініченко Б.І. та подана до суду 16.02.2026, тобто, на шостий день від дати ухвалення Північним апеляційним судом рішення по справі, а відтак є такою, що була подана представником без дотримання процесуальних строків встановлених ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Як акцентує ТОВ "УВЛК", у відповідності до наданих до заяви документів не можливо встановити вартість наданої правничої допомоги у вигляді аналізу апеляційної скарги, складення та подання відзиву на апеляційну скаргу, складення та подання заяви про забезпечення позову та забезпечення представництва під час розгляду справи у апеляційному суді.

Апелянт наголосив й на тому, що фактично правнича допомога та процесуальне представництво позивача адвокатом Калініченко Б.І. у судових засіданнях було здійснено лише 07.07.2025 та 09.02.2026.

На думку відповідача, визначення обсягу наданих представницьких послуг не відповідає дійсності, а вартість наданих послуг зазначена у наданих документах не відповідає реальному обсягу виконаних робіт (наданих послуг).

Також до суду апеляційної інстанції від ТОВ "УВЛК" надійшли заперечення щодо суми витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в яких останнє висновувалось, що розмір заявлених до відшкодування адвокатом Калініченком Б.І. витрат на оплату правничої допомоги ТОВ «ЗЕП» в суді апеляційної інстанції в сумі 60 000 грн не відповідає критерію фактичності, реальності та неминучості таких витрат, є неспівмірним з обсягом роботи, який був виконаний адвокатом позивача, складністю справи, а тому скаржник просив зменшити їх розмір орієнтовно до 10 000 грн.

За змістом статті 244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши докази, що долучені до матеріалів заяви про прийняття додаткового судового рішення, судова колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для прийняття додаткової постанови про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Одночасно, за змістом частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при поданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При цьому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

З урахуванням наведеного, судова колегія акцентує, що у відзиві на апеляційну скаргу позивач заявив про стягнення з відповідача судових витрат, шляхом винесення додаткової постанови. При цьому заявник вказав про подання відповідних доказів після прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції.

За ч.ч. 1, 4 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Як вже зазначалось, постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 апеляційну скаргу ТОВ "Українська вантажна локомотивна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/8931/24 - залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/8931/24 - залишено без змін.

Тобто, у строк до 16.02.2026 включно (з урахуванням вихідних днів) позивачу визначався строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення з відповідними доказами.

16.02.2026 позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, до якої долучив докази, що підтверджують понесення таких витрат.

За вказаного колегією суддів критично оцінюються заперечення відповідача щодо неподання позивачем до закінчення судових дебатів заяви про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а також стосовно подання позивачем заяви без дотримання процесуальних строків встановлених ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Визначення договору про надання правничої допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правничої допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання Глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України передбачає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "Неврахування судом умов договору про надання правничої допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України".

Частинами першою та другою статті 30 названого вище Закону передбачено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У названій вище постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "Гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правничої допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність". У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте існує "гонорар успіху" як форма оплати винагороди адвокату, і визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правничої допомоги такого виду винагороди, як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 910/15787/21.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Подібна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

У постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що: «До правничої допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо».

На підставі долучених до матеріалів справи документів, апеляційним господарським судом встановлено, що 07.06.2024 між адвокатом Калініченко Б.І. (адвокат/виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Залізничні Експрес-Перевезення" (клієнт/замовник) було укладено договір по надання правової (правничої) допомоги (скорочено - договір).

Згідно з п. 1.1 договору адвокат бере на себе зобов`язання за плату (гонорар) в порядку та на умовах, визначених цим договором забезпечити представництво інтересів клієнта в суді щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Вантажна Локомотивна Компанія" () безпідставно отриманого майна (майна, набутого без достатньої правової підстави) та/або заборгованості, а клієнт зобов`язується оплатити надані послуги адвоката на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору за правничу допомогу, передбачену пунктом 1.1. клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 114 408,00 грн. Обов`язок щодо виплати винагороди (гонорару) визначеного п. 4.1 договору виникає у клієнта протягом 60-ти днів з дня отримання повного тексту рішення суду першої інстанції.

Пунктом 4.4 договору визначено, що днем приймання послуг з правової допомоги, є день підписання акта приймання-передачі наданих послуг.

01.05.2025 ТОВ «ЗЕП» та адвокат Калініченко Б.І. уклали додаткову угоду до договору, відповідно до якої визначили, що винагорода (гонорар) адвоката за представництво інтересів позивача під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, в рамках справи № 910/8931/25, становитиме 60 000,00 грн.

12.02.2026 між адвокатом та замовником підписано акт надання послуг № 14 на загальну суму 60 000 грн.

З опису наданих послуг від 12.02.2026 за договором про надання правової (правничої) допомоги б/н від 07.06.2024, з урахуванням додаткової угоди, вбачається, що адвокатом було надано наступні послуги: аналіз апеляційної скарги та додаткових пояснень ТОВ "УВЛК" (3 години); складання та подання відзиву на апеляційну скаргу (5 години); складання та подання заяви про забезпечення позову (2 години); забезпечення представництва інтересів клієнта під час розгляду справи № 910/8931/24 судом апеляційної інстанції (5 годин).

У свою чергу, відповідачем до апеляційного господарського суду подано письмові пояснення та заперечення щодо суми витрат на правничу допомогу. За викладених апелянтом обставин останній просить зменшити розмір правничої допомоги орієнтовно до 10 000 грн

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів, серед іншого, враховує, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Колегія суддів також акцентує, що правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Так, з огляду на наявні у справі докази, що підтверджують факт та обсяг наданої адвокатом професійної правничої допомоги клієнту, колегією суддів відхиляються, як необґрунтовані, аргументи відповідача про те, що визначений в описі наданих послуг перелік наданих адвокатом клієнту представницьких послуг в повній мірі не відповідає дійсності.

Як вказано колегією суддів касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19, висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена також у постанові від 11.11.2021 у справі № 910/7520/20.

Також колегією суддів враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, згідно якого стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Аналогічні правові висновки знаходять своє правозастосування в постановах Верховного Суду: від 15 грудня 2025 року в справі № 924/23/25; від 27 січня 2026 року в cправі № 916/166/23, 11 лютого 2026 року в cправі № 914/1493/24.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У наведеному контексті судова колегія акцентує, що викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу заперечення в межах оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/8931/24 по суті дублюють зміст позову (а.с. 1 - 9 том. 1), поданого до суду першої інстанції. Крім того, правова позиція позивача у справі була незмінною та сформована ще при подачі позову до місцевого господарського суду.

Ця обставина вказує на те, що аргументація позивача ґрунтувалась на тотожних доводах та нормах матеріального права в судах першої та апеляційної інстанцій. Позивачем не наведено нових беззаперечних аргументів, окрім тих, що по суті знайшли своє відображення у рішенні місцевого господарського суду.

Крім цього, за висновками колегії суддів, правнича допомога з вивчення та аналізу апеляційної скарги та додаткових пояснень по суті включає в себе правничу допомогу з підготовки відзиву на апеляційну скаргу.

З огляду на це судова колегія вважає, що час, витрачений представником позивача на підготовку відзиву на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 у справі № 910/8931/24 не повною мірою відповідає обсягу наданих адвокатом послуг та є надмірним, враховуючи, зокрема, складність справи та фактичні обставини, на яких вона ґрунтується.

У межах вказаного колегія суддів вважає частково обґрунтованими твердження відповідача у відповідній площині заперечень останнього.

Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу за участь адвоката у судових засіданнях апеляційного господарського суду, то судова колегія звертає увагу, що в справі фактично проводилось три судових засідання: 07.07.2025, 22.10.2025, 09.02.2026.

Сумарний час всіх судових засідань склав близько однієї години, а тому визначений в описі наданих послуг час адвоката за участь в судових засіданнях в межах 5 годин, є неспівмірним із фактичним часом проведених судових засідань.

З цих підстав, колегія суддів приймає до уваги заперечення відповідача у відповідній частині.

У частині компенсації витрат на правничу допомогу за складання заяви про забезпечення позову, поданої до суду апеляційної інстанції, то враховуючи відмову апеляційним господарським судом у вказаній заяві, відповідні витрати, з огляду на загальні правила розподілу судових витрат, на відповідача не покладаються.

На підставі викладеного вище, дослідивши надані позивачем докази, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, з урахуванням критеріїв пропорційності та реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, з урахуванням клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення на його користь 20 000 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, що відповідатиме принципу співмірності таких витрат.

Отже, колегія суддів зазначає, що судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції стягуються з відповідача на користь позивача в сумі 20 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізничні Експрес-Перевезення" про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська вантажна локомотивна компанія" (ідентифікаційний код - 41427859; місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Юрія Ілленка, буд. 83, оф. 801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Залізничні Експрес-Перевезення" (ідентифікаційний код - 420098436; місцезнаходження: 54052, м. Миколаїв, просп. Богоявленський, буд. 321, оф. 415) судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції - 20 000 грн (двадцять тисяч гривень).

3. У задоволенні заяви у решті вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу, - відмовити.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду.

5. Справу повернути до суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак