УХВАЛА

19 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 915/484/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кондратова І. Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго"

на рішення Господарського суду Миколаївської області

у складі судді Мавродієвої М. В.

від 28.10.2025 та

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Богатир К. В. - головуючий, Поліщук Л. В., Таран С. В.

від 12.02.2026

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України"

до Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго"

про стягнення 372 876,76 грн,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" про стягнення 333 549,09 грн вартості об`єму необлікованого (донарахованого) природного газу за період з 02:45 год. по 08:39 год. 21.12.2023 на об`єкті газоспоживання, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Курортна, 7-А, а також 7 429,46 грн 3% річних, 31 898,21 грн інфляційних втрат.

28 жовтня 2025 року Господарський суд Миколаївської області ухвалив рішення у справі № 915/484/25, яким позов задовольнив частково. Присудив до стягнення з Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" 67 595,51 грн вартості об`єму необлікованого (донарахованого) природного газу, 5 880,81 грн інфляційних втрат, 1 502,79 грн 3% річних та 1 124,69 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

12 лютого 2026 року Південно-західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою скасував рішення Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2025 у справі № 915/484/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Прийняв нове рішення:

" 1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" (54034, м. Миколаїв, вул. Миколаївська, буд. 5-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) в особі Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 159, ) 333 549,09 грн вартості об`єму необлікованого (донарахованого) природного газу, 31 898,21 грн інфляційних втрат, 7 429,46 грн 3% річних та 4 474,52 грн судового збору.".

10 березня 2026 року Обласне комунальне підприємство "Миколаївоблтеплоенерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 у справі № 915/484/25; прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" до Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, інфляційних втрат та 3% річних - відмовити повністю; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" на користь Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" судові витрати, пов`язані з розглядом справи у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Перевіривши касаційну скаргу Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго", Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, в касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Господарським процесуальним кодексом України.

Так, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" визначено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028,00 грн.

Предметом спору у цій справі є стягнення 372 876,76 грн, що менше, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на дату подання позову (1 514 000,00 грн).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

За підпунктом "с" пункту 7 Рекомендації № R(95)5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію й поліпшення функціонування систем і процедур оскарження в цивільних і торговельних справах, ухваленої на його 528-му засіданні 07.02.1995, скарги до суду третьої інстанції мають подавати щодо тих справ, третій судовий розгляд яких доцільний, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону; вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають загальне суспільне значення; від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування підстав, за яких розгляд її справи сприятиме досягненню таких цілей.

Отже, Верховному Суду надано право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у статті 287 Господарського процесуального кодексу України, що узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

В своїй касаційній скарзі Обласне комунальне підприємство "Миколаївоблтеплоенерго" зазначає, що підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2025 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 у справі № 915/484/25 є наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України: суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду щодо застосування пункту 8 глави 4 розділу XI Кодексу ГРМ, викладені, зокрема, у постановах від 11.02.2021 у справі № 927/770/18, від 06.09.2023 у справі № 914/2135/22, від 26.09.2024 у справі № 910/6295/23, у яких Верховний Суд дійшов висновку, що у разі своєчасного (до виявлення порушення представником Оператора ГРМ) письмового повідомлення споживачем Оператора ГРМ про пошкодження або позаштатний режим роботи засобу вимірювальної техніки та за відсутності несанкціонованого втручання в його роботу процедура, передбачена главою 4 розділу XI Кодексу ГРМ, зокрема нарахування необлікованого об`єму природного газу за номінальною потужністю газового обладнання, не застосовується.

Поряд із цим, в касаційній скарзі Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" не вказано про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі, ціна позову в якій не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, й, відповідно, не обґрунтовано їх належним чином. Однак, саме пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено випадки для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у справах, ціна позову в яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Водночас тягар доказування наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Pelevin v. Ukraine" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ashingdane v. the United Kingdom").

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням того, що касаційна скарга подана на судові рішення у справі, ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та відсутність випадків/обґрунтувань, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 915/484/25 за касаційною скаргою Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 згідно із з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вона подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

У зв`язку із відмовою у відкритті касаційного провадження у справі № 915/484/25 за касаційною скаргою Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2026, Суд не розглядає заяву Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення, яка надійшла на адресу Суду 11.03.2026.

Керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 915/484/25 за касаційною скаргою Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 28.10.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2026.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді Г. О. Вронська

І. Д. Кондратова