ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/972/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

розглянувши заяву керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси за вх. ГСОО № 2-564/26 від 24.03.2026 про забезпечення позову у справі № 916/972/26

за позовом: керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси (вул. Краснова, 10, м. Одеса, 65059) в інтересах держави в особі Одеської міської ради (пл. Біржова, 1, м. Одеса, 65026)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Вільямс Трейд (вул. Корабельна, 12/3-Н, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001)

про скасування державної реєстрації права власності,

УСТАНОВИВ:

Керівник Київської окружної прокуратури міста Одеси звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Вільямс Трейд, в якій просить суд скасувати державну реєстрацію права приватної власності відповідача () на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю, загальною площею 110,9 кв.м, за адресою: м. Одеса, вулиця Євгена Чикаленка (Вільямса Академіка), будинок 81-В, із закриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - № 101.

В обґрунтування підстав позову прокурор посилається на те, що спірний об`єкт не є об`єктом нерухомого майна у розумінні Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, адже за вищевказаною адресою фактично розміщується група тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності. При цьому, як зазначає прокурор, земельна ділянка, на якій розташовані спірні об`єкти, не сформована, у власність/користування забудовнику не передана, а отже існування зареєстрованого права власності на вищевказані нежитлові будівлі обмежує права її власника - територіальної громади м. Одеси в частині права розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. В цей же час, як вказує прокурор, Одеська міська рада, як орган, уповноважений здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, будучи поінформованою прокуратурою про порушення інтересів держави, упродовж тривалого строку не здійснює захист її інтересів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.2026 позовну заяву керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси було залишено без руху із встановленням прокурору п`ятиденного строку для усунення виявлених недоліків.

24.03.2026 прокурором на виконання вимог вищевказаної ухвали суду були подані письмові пояснення. Водночас, в цей же день прокурор звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю, загальною площею 110,9 кв.м., за адресою: м. Одеса, вул. Євгена Чикаленка (Вільямса Академіка), будинок 81-В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Вказана заява мотивована тим, що відповідач має необмежене право у будь-який момент відчужити спірну нежитлову будівлю на користь третіх осіб, що у подальшому призведе до нефективного захисту порушених прав, у разі задоволення позову судом, а також створить умови для необхідності звернення прокурора або позивача до суду з новим позовом до актуального набувача цього майна, що не буде відповідати принципу процесуальної економії та призведе до додаткових фінансових витрат.

Розглянувши вищевказану заяву керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси, суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, а оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Також, під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Так, співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та наслідків заборони вчиняти дії відповідачу та/або іншим особам.

Водночас, оскільки прокурор звернувся до суду з позовом, пов`язаним з захистом інтересів територіальної громади щодо розпорядження та володіння земельною ділянкою, судом має також досліджуватись, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе прокурор у спірних правовідносинах їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Суд відзначає, що обставини щодо наявності / відсутності обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд встановлює під час ухвалення рішення по суті спору, разом цим, матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову містять відповідні докази, а також пояснення заявника, які суд, за своїм внутрішнім переконанням, має оцінити, вирішуючи питання про наявність / відсутність підстав саме для вжиття заходів забезпечення позову.

Так, з пояснень прокурора вбачається, що 23.05.2018 на підставі рішення № 41248068 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю, загальною площею 110,9 кв. м, за адресою: м. Одеса, вул. Вільямса Академіка, будинок 81-В, за фізичною особою ОСОБА_1 , який в подальшому відчужив вищевказаний об`єкт нерухомого майна шляхом продажу по 1/3 частини нежитлової будівлі фізичним особам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Дамірлі-Османовій Ульвії, які, у свою чергу, належні їм частки спірного майна передали в рахунок внеску до статутного капіталу ТОВ «Вільямс Трейд».

Відповідно до наданої прокурором до матеріалів справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, сформованої станом на 18.02.2026, нежитлова будівля, загальною площею 110,9 кв. м, за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Вільямса, 81-В, належить на праві спільної часткової власності по 1/3 ТОВ «Вільямс Трейд» (номер відомостей про речове право: 34540264, 33981989, 33874478).

На підтвердження того, що наразі Реєстр містить іншу інформацію, матеріали справи доказів не містять.

В цей же час, як зазначалось судом, у цій справі прокурор звернувся до суду з позовом до відповідача в інтересах держави, з метою усунення для територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, заявивши вимогу про скасування державної реєстрації права приватної власності відповідача на вищевказаний об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю, загальною площею 110,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , із закриттям розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - № 101.

Необхідність захисту інтересів територіальної громади міста Одеси прокурор мотивує тим, що спірний об`єкт зареєстрований за відсутності правовстановлюючих документів для здійснення забудови земельної ділянки комунальної власності, при цьому спірний об`єкт не є об`єктом нерухомого майна у розумінні Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, адже має ознаки тимчасової споруди.

Отже, при здійснені оцінки доводів прокурора, суд враховує, що зміна власника спірного майна під час розгляду цієї справи судом на користь третіх осіб унеможливить ефективний захист інтересів держави, у випадку задоволення/часткового позову прокурора, оскільки ця обставина може призвести до необхідності нових звернень прокурора до суду, а також створить негативні наслідки для третіх осіб (набувачів спірного майна).

При цьому можливість відповідача в будь-який момент відчужити спірне майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, а тому за таких умов суд вважає, що прокурор обґрунтував, що доведення цієї обставини стосується очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) та свідчить про завищений або навіть про заздалегідь недосяжний стандарт доказування, що порушує баланс інтересів сторін (подібні висновки викладені у постановах ВС від 28.05.2025 у справі № 922/3220/24, від 25.02.2026 у справі № 922/74/21, від 15.07.2025 у справі № 904/128/25, від 27.01.2026 у справі № 910/12587/25).

Таким чином, суд вважає, що прокурором доведено пов`язаність предмету позову із заходом забезпечення позову, оскільки останній спрямований на збереження правового статусу майна і фактичного становища до вирішення спору по суті та забезпечує реальну дієвість можливого судового захисту. При цьому правові наслідки застосування такого заходу не призведе до невиправданих і надмірних обмежень прав відповідача, оскільки обмеження є тимчасовими (на час вирішення спору) та в даному випадку обмежується лише можливість розпоряджатись відповідачем майном з огляду на необхідність його збереження в тому правовому стані, яке існує на час звернення прокурора до суду з позовом, що має на меті забезпечити ефективний захист прав територіальної громади у разі задоволення / часткового задоволення позову в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Положеннями ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи, що застосування зустрічного забезпечення позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, а також відсутність доказів, що обрані заходи забезпечення позову впливають на матеріальний стан відповідача та призводять до понесення ним додаткових витрат унаслідок його застосування, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення позову.

Керуючись ст. 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси за вх. ГСОО № 2-564/26 від 24.03.2026 про забезпечення позову у справі № 916/972/26 - задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на нерухоме майно - нежитлову будівлю, загальною площею 110,9 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Євгена Чикаленка (Вільямса Академіка), будинок 81-В (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Строк дії заходів забезпечення позову визначений статтею 145 ГПК України.

Стягувачем за ухвалою є: Київська окружна прокуратура міста Одеси (вул. Краснова, 10, м. Одеса, 65059, )

Боржником за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю Вільямс Трейд (вул. Корабельна, 12/3-Н, м. Чорноморськ, Одеська обл., 68001, )

Ухвала є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Ухвала може бути пред`явлена до виконання в строк, встановлений ст.12 Закону України Про виконавче провадження.

Ухвала набирає законної сили 26.03.2026 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Бездоля Дмитро Олександрович