ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
"25" березня 2026 р. Справа № 924/49/26
Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., розглянувши без повідомлення (виклику) сторін клопотання об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" від 13.03.2026р. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом ОСОБА_1 , селище Білогір`я Шепетівського району Хмельницької області
до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний", м. Хмельницький
про визнання недійсними рішень загальних зборів ОСББ "Приозерний", оформлених протоколами № 05/12/2021 від 05.12.2021р., № 6 від 17.02.2022р., № 8 від 14.12.2023р.
Представники сторін: не викликалися.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 10.03.2026р. у позові ОСОБА_1 , селище Білогір`я Шепетівського району Хмельницької області до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний", м. Хмельницький про визнання недійсними рішень загальних зборів ОСББ "Приозерний", оформлених протоколами № 05/12/2021 від 05.12.2021р., № 6 від 17.02.2022р., № 8 від 14.12.2023р., відмовлено.

До суду надійшло клопотання об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" від 13.03.2026р., відповідно до якого заявник просить стягнути з ОСОБА_1 на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" 7500 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування клопотання заявник посилається, зокрема, на зміст договору про надання правничої допомоги від 01.10.2024 року, акту приймання-передачі наданих послуг від 13.03.2026 року, рахунку від 13.03.2026 року.

23.03.2026р. до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 про зменшення судових витрат, в якому останній вказує, що витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн. не є співмірними із складністю справи, з часом, витраченим на надання послуг, та з обсягом наданих послуг. Звертає увагу, що дана справа має нескладний предмет спору. Оцінюючи витрати відповідача з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат, позивач просить суд визначити менший від заявленого розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, який би був обґрунтованим, розумним, справедливим та співрозмірним у даному випадку.

При розгляді клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Право особи на отримання правничої допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване у ст. 131-2 Конституції України, ст. 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідних нормах Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Визначення договору про надання правничої допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленого у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19).

Як встановлено судом, 01.10.2024 між адвокатом Величко В.І. (далі - адвокат) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" (далі - клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги (далі - договір), предметом якого згідно з п. 1.1 є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів в місцевих судах України (місцевих загальних судах та місцевих господарських судах).

За умовами п. 2.2 договору адвокат зобов`язується представляти права і законні інтереси клієнта в місцевих загальних судах та місцевих господарських судах, органах державної виконавчої служби та приватних виконавців та здійснювати професійну діяльність адвоката згідно з умовами цього договору з усіма правами представника (без обмежень), які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України та Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 3.1 договору за надання юридичної допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар, розмір якого узгоджується адвокатом та клієнтом.

Клієнт, погоджуючись на проведення інших платних послуг, компенсує адвокатові різні судові витрати (проведення досліджень, тощо), а в разі відсутності коштів на їх оплату своєчасно повідомляє адвоката і погоджується з тим, що відмова в проведенні запропонованих адвокатом заходів може вплинути на результативність виконання функції представництва та захисту та зобов`язується не пред`являти претензій з цього приводу до адвоката (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 3.3 договору додаткові витрати (проїздні квитки, поштові витрати, тощо) компенсуються окремо від гонорару.

Даний договір, якщо він не буде достроково припинений, діє до 01.10.2026р. (п. 5.1 договору в редакції додаткового договору від 30.09.2025р.).

Договір підписаний та скріплений відтисками печаток сторін.

13 березня 2026 року між сторонами підписано акт приймання - передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги, відповідно до якого адвокат, на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 01 жовтня 2024 року, виконав, а клієнт прийняв виконання таких правничих послуг: складання клопотання про відмову у відкритті провадження у справі № 924/49/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСББ "Приозерний" про визнання недійсними рішень загальних зборів, вартість 2000,00 грн.; складання відзиву на позовну заяву у справі № 924/49/26, вартість 3500,00 грн.; участь адвоката як представника відповідача 17.02.2026р. у підготовчому засіданні у справі № 924/49/26, вартість 2000,00 грн. (загальна вартість наданих послуг: 7500,00 грн.).

Адвокат виставив ОСББ "Приозерний" рахунок №13/03 від 13 березня 2026 року на суму 7500,00 грн. за правничі послуги згідно акту приймання - передачі від 13 березня 2026 року.

Матеріали справи містять свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №563 від 03.10.2011, видане Величко В.І., та ордер серія ВХ №1096961 від 20.05.2025, виданий ОСББ "Приозерний" адвокату Величко В.І. на надання правничої допомоги в Господарському суді Хмельницької області.

Судом відзначається, що згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Разом із тим, у ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/ бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткові постанови від 28.04.2021 у справі №902/1051/19 та від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, судом наголошується на тому, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022р. у справі № 922/1964/21 дійшла висновку, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Відтак, розглядаючи заяву сторони судового процесу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Такі докази, відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини у системному взаємозв`язку з правовими положеннями Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оцінивши подані заявником докази, враховуючи предмет позову, обсяг доказів для правового аналізу, ступінь важкості справи, зміст клопотання позивача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про те, що клопотання об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" від 13.03.2026р. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 924/49/26 слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає принципам господарського судочинства. У задоволенні решти вимог за клопотанням відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити з огляду на їх безпідставність у цій частині (у тому числі, враховуючи відсутність при вирішенні спору підстав для задоволення підготовленого представником відповідача та відображеного в акті приймання-передачі наданих послуг від 13.03.2026 року клопотання про відмову у відкритті провадження у справі № 924/49/26, а також з метою забезпечення дотримання балансу інтересів сторін).

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 232, 244, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Клопотання об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" від 13.03.2026р. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 924/49/26 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" (м. Хмельницький, вул. Озерна, буд. 6/2А, код 40341561) 5000 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

У задоволенні решти вимог за клопотанням об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Приозерний" від 13.03.2026р. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 924/49/26 відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 1 прим.: 1 - до справи;

Позивачу та відповідачу (заявнику) надіслати до електронного кабінету Електронного суду.