ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року

м. Черкаси

Справа № 925/177/26

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут"

до Державної установи "Старобабанівська виправна колонія (№92)"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Акціонерне товариство "Черкасиобленерго"

про стягнення 481308,45 грн.

Представники учасників справи:

Позивач не з`явився;

Відповідач не з`явився;

Третя особа не з`явилася.

Секретар судового засідання Сидоренко О.А.

Суддя Гладун А.І.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії учасників справи та суду.

1.1. 11.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСИЕНЕРГОЗБУТ" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Державної установи "Старобабанівська виправна колонія (№92)".

1.2. Змістом позову є майнова вимога позивача до відповідача стягнути 481308,45 грн, зокрема 479770,56 грн боргу за спожиту електричну енергію, 1537,89 грн 3% річних.

1.3. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що виконав своє зобов`язання та поставив відповідачу електричну енергію у грудні 2025 році вартістю 479770,56 грн. Відповідач не виконав зобов`язання за договором та не сплатив за спожиту електроенергію. За прострочення виконання грошового зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 1537,89 грн 3% річних за період з 03.01.2026 до 10.02.2026.

1.4. Одночасно з позовною заявою позивач подав клопотання, у якому просив залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "Черкасиобленерго". (а.с. 41-42)

1.5. В обґрунтування клопотання про залучення третьої особи позивач вказав, що всі розрахунки між відповідачем та позивачем здійснюються за даними про обсяги розподіленої (купленої) електричної енергії, отриманими від оператора системи розподілу Акціонерного товариства "Черкасиобленерго" відповідно до пунктів 4.3, 4.12 та 9.5.2 ПРРЕЕ. Позивач ствердив, що під час розгляду справи може виникнути необхідність у наданні доказів та додаткових пояснень щодо встановлення обсягів спожитої електричної енергії відповідачем, вірності зняття показників та передачі даних показників. Отже, рішення у справі може вплинути на права та обов`язки АТ "Черкасиобленерго".

1.6. 16.02.2026 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Суд ухвалив справу розглянути у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судовий розгляд справи призначив о 10:00 хв. 11.03.2026. Залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Акціонерне товариство "Черкасиобленерго".

1.7. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі суд надіслав позивачу, відповідачу та третій особі, яку 17.02.2026 доставлено до їх електронних кабінетів у ЄСІТС. (а.с. 52-54)

1.8. 26.02.2026 відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив у позові відмовити повністю. (а.с. 55-56)

1.9. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказав, що у 2025 році позивач та відповідач уклали 4 (чотири) договори, за умовами яких позивач зобов`язався поставити, а відповідач прийняти електричну енергію в обсязі 1283641 кВт*год. вартістю 5545329,12 грн, а саме №0 від 01.01.2025 у обсязі 1456800 кВт*год. вартістю 6293376,00 грн та додаткову угоду №1 від 20.01.2025 у обсязі 943423 кВт*год. вартістю 4075587,36 грн; №0/Гб-100 від 17.10.2025 у обсязі 99207 кВт*год. вартістю 428574,24 грн; №0 від 17.11.2025 у обсязі 104166 кВт*год. вартістю 449997,12 грн; №0 від 26.12.2025 у обсязі 136845 кВт*год. вартістю 591170,40 грн. На виконання договорів сторони склали та підписали акти приймання-передачі товарної продукції. Відповідач ствердив, що виконав зобов`язання за вказаними договорами та сплатив позивачу вартість спожитої електричної енергії у повному обсязі, у підтвердження подав платіжні інструкції. (а.с. 91-111)

Відповідач вказав, що 26.12.2025 сторони уклали договір про закупівлю електричної енергії, на підставі якого позивач виставив відповідачу рахунок на оплату від 24.12.2025 за грудень 2025 року у сумі 664653,60 грн. Проте з урахуванням здійснених відповідачем оплат сума заборгованості зменшилася і становить 479770,56 грн. Водночас, відповідач ствердив, що зазначений рахунок датований 24.12.2025, тобто складений до моменту укладення договору. Отже, виставлення рахунку на оплату електричної енергії без наявності укладеного договору не відповідає вимогам законодавства. За відсутності договору відсутні правові підстави для нарахування вартості електричної енергії та пред`явлення рахунку до оплати.

Відповідач вказав, що зобов`язання за вказаним договором щодо обсягів спожитої електричної енергії та ціни договору відповідач виконав у повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями від 26.12.2025 №787-789. (а.с. 112-113)

1.10. 27.02.2026 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій просив позов задовольнити та встановити додатковий строк для подання доказів, приєднати до матеріалів справи листи відповідача №2.15/4179 від 25.09.2025, №2.15/4713 від 29.10.2025 та №2.15/5641 від 28.11.2025. Позивач заперечив проти тверджень відповідача та вказав, що предметом спору у справі є стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у грудні 2025 року в розмірі 479770,56 грн, яка виникла на підставі укладеного між сторонами договору про закупівлю електричної енергії №0 від 26.12.2025. Отже, на думку позивача додані відповідачем до відзиву договори про закупівлю електричної енергії №0 від 01.01.2025, №0/Гб-100 від 17.10.2025, №0 від 17.11.2025 з додатками не стосуються предмету спору у справі та підлягають залишенню без розгляду.

Щодо доданих відповідачем до відзиву платіжних інструкцій від 26.12.2025 №788, №787 та № 789 на загальну суму 591170,40 грн позивач повідомив, що не взяв до уваги призначення платежів: сплату за договором про закупівлю електричної енергії №0 від 26.12.2025 за спожиту електричну енергію у грудні 2025 року та помилково зарахував вказані кошти в оплату спожитої електричної енергії за попередні періоди. Позивач ствердив, що загальна заборгованість за спожиту електричну енергію у грудні 2025 року зменшилася та становить 73483,20 грн (664653,60 - 591170,40), про що позивач зобов`язався подати заяву про зменшення розміру позовних вимог на підставі пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України. (а.с. 118-121)

Щодо твердження відповідача, що рахунок остаточного розрахунку за грудень 2025 року датований 24.12.2025 позивач вказав, що датою отримання рахунку остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію у грудні 2025 року є дата укладення договору про закупівлю електричної енергії №0 від 26.12.2025, а саме 26.12.2025. Отже, рахунок не був отриманий відповідачем раніше, аніж укладений договір, як про це стверджує відповідач. Натомість вказана позивачем у рахунку у грудні 2025 року дата 24.12.2025 є лише механічною помилкою, допущеною працівником позивача при його створенні та не може слугувати підставою для визнання рахунку недійсним і бути підставою для звільнення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань з оплати вартості спожитої електричної енергії.

Щодо встановлення додаткового строку для подання доказів позивач ствердив, що на момент подання позову у позивача не було необхідності у приєднанні до матеріалів справи листів відповідача №2.15/4179 від 25.09.2025, №2.15/4713 від 29.10.2025 та №2.15/5641 від 28.11.2025, оскільки у позивача не було необхідності доводити суду факт виконання учасниками справи договорів, які були укладені між сторонами, на підставі яких позивач здійснював постачання електричної енергії у період з січня до листопаду 2025 року. Отже, з метою спростування тверджень відповідача до матеріалів справи необхідно приєднати вказані листи. (а.с. 124-125)

1.11. 27.02.2026 позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій просив прийняти до розгляду вказану заяву та стягнути з відповідача на користь позивача 73483,20 грн боргу за спожиту електричну енергію за грудень 2025 року, 235,55 грн 3 % річних, 2662,40 грн судового збору. А також позивач просив повернути з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3113,30 грн як надмірно сплачений. (а.с. 129-130)

1.12. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

1.13. У встановлений законом строк до початку першого судового засідання позивач скористався своїм правом передбаченим статтею 46 Господарського процесуального кодексу України та звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог.

1.14. 04.03.2026 суд ухвалив призначити судове засідання о 14:00 16.03.2026, повідомив, що о 10:00 11.03.2026 не відбудеться у зв`язку з відрядженням судді Гладуна А.І. для участі у роботі XX з`їзду суддів України.

1.15. 16.03.2026 позивач подав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника, позов підтримав повністю. (а.с. 142)

1.16. 16.03.2026 у судове засідання представники сторін не з`явилися.

1.17. Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

1.18. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (пункт 1, 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

1.19. Застосовуючи згідно з статтею 3 Господарського процесуального кодексу України, статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (AlimentariaSanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

1.20. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

1.21. Відповідно до частини 1 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

1.22. Участь у судовому засіданні є правом учасника судового процесу (пункт 2 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

1.23. Судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні.

1.24. Явку учасників судового провадження в судове засідання суд обов`язковою не визнавав.

1.25. Оскільки неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, суд дійшов висновку розглядати справу за відсутності представників позивача, відповідача та третьої особи за наявними матеріалами справи.

1.26. 16.03.2026 суд ухвалив заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог прийняти до розгляду та подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням розміру позовних відповідно до поданої позивачем заяви.

1.27. 16.03.2026 суд розпочав розгляд справи по суті.

1.28. Керуючись частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, 16.03.2026 суд підписав рішення суду (вступну та резолютивну частину) у справі №925/177/26 без його проголошення.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, що містяться у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

2. Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

2.1. Предметом позову є майнова вимога до відповідача з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог про стягнення заборгованості, 3% річних.

2.2. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу.

2.3. Відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

2.4. Предметом доказування у справі є обставини виникнення між сторонами майнового господарського зобов`язання на підставі договору; невиконання відповідачем зобов`язання зі сплати за спожиту електричну енергію; строк виконання зобов`язання, розмір невиконаного зобов`язання, період прострочення виконання зобов`язання, підстави та порядок для нарахування 3% річних; порушення суб`єктивного прав позивача, за захистом якого позивач звернувся до суду.

3. Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

3.1. На підтвердження обставин, які є предметом доказування, позивач подав письмові докази, дослідивши які, суд встановив:

3.1.1. 26.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧЕРКАСИЕНЕРГОЗБУТ" (учасник) та Державна установа "Старобабанівська виправна колонія (№92)" (замовник) уклали договір про постачання електричної енергії споживачу №0. (а.с.14-18)

Відповідно до умов договору сторони домовилися:

п.1.1 - цей договір про закупівлю електричної енергії (далі - договір) є домовленість сторін, за якою передбачається постачання обсягу фактичного споживання електричної енергії замовнику учасником на умовах універсальної послуги;

п. 2.1 - за цим договором учасник продає електричну енергію (ДК 021:2015: код 09310000-5- електрична енергія) замовнику для забезпечення потреб електроустановок, а замовник оплачує учаснику вартість спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору;

п. 5.12 строки та форма оплати розрахунків визначаються комерційною пропозицією;

п. 6.2.2 - замовник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату фінансових зобов`язань за цим договором відповідно до його умов.

3.1.2. Згідно з пунктом 5 Комерційної пропозиції "Універсальна послуга" (додатком 3 до договору) остаточний розрахунок за фактично поставлену (спожиту) електричну енергію споживач зобов`язаний провести (здійснити) в термін не пізніше 5 робочих днів від дня отримання рахунка. (а.с. 20-21)

3.1.3. 26.12.2025 Державна установа "Старобабанівська виправна колонія (№92)" звернулася до ТОВ "ЧЕРКАСИЕНЕРГОЗБУТ" із листом-приєднання до договору про закупівлю електричної енергії споживачу (додаток №1), керуючись Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, та ознайомившись з умовами договору про закупівлю електричної енергії, повідомляє про вибір Комерційної пропозиції "Вільна ціна бюджет" з такими нижченаведеними даними: замовник приєднується до умов договору на об`єкті споживача - Старобабанівська виправна колонія за адресою: с. Старі Бабани, Уманський район, код точок обліку: 62Х27V з початком постачання з 01.12.2025. (а.с. 22)

3.1.4. Відповідно до пункту 6 Комерційної пропозиції споживач зобов`язаний отримати від постачальника рахунки планового платежу та остаточного розрахунку (далі рахунки) та акт (акти) прийняття передавання товарної продукції за розрахунковий період та впродовж 3 (трьох) робочих днів з дня їх отримання підписати їх та повернути постачальнику.

3.1.5. На виконання умов договору позивач виставив відповідачу рахунок на оплату від 24.12.2025 №0 за грудень 2025 року на суму 664653,60 грн. У рахунках позивач вказав термін оплати протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку. Вказаний рахунок відповідач отримав 26.12.2025. (а.с. 25)

3.1.6. 26.12.2025 сторони склали та підписали акти прийняття-передавання товарної продукції за грудень 2025 року, згідно з яким постачальник передав електричну енергію, а споживач прийняв та використав електричну енергію у грудні 2025 року в обсязі 153855 кВт*год. вартістю 664653,60 грн з ПДВ. (а.с. 28)

3.1.7. У актах звірки взаємних розрахунків за надані послуги з постачання електричної енергії станом на 26.12.2025 та станом на 31.12.2025 сторони підтвердили заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 479770,56 грн. (а.с. 29-30)

3.1.8. 30.01.2026 позивач звернувся до оператора системи розподілу ВСП "Уманські енергетичні мережі" АТ "Черкасиобленерго" з листом №03Ц-48-2026, у якому просив підтвердити обсяг спожитої електричної енергії відповідачем у грудні 2025 року. (а.с. 31)

3.1.9. У листах №2.15/4179 від 25.09.2025, №2.15/4713 від 29.10.2025 та №2.15/5641 від 28.11.2025 відповідач просив припинити дію договорів, а саме договору від 01.01.2025 припинити з 01.10.2025, від 17.10.2025 з 01.11.2025, від 17.11.2025 з 01.12.2025. (а.с. 124-125)

3.1.10. 30.01.2026 ВСП "Уманські енергетичні мережі" АТ "Черкасиобленерго" надіслало позивачу листа №328/28-2026, у якому повідомило про розподіл відповідачу електричної енергії у грудні 2025 року в обсязі 153855 кВт*год. (а.с. 32)

3.1.11. За розрахунком позивача відповідачу у грудні 2025 року поставлено електричну енергію у загальному обсязі 153855 кВт*год. на загальну суму 664653,60 грн. Відповідач сплатив позивачу 591170,40 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 12.12.2025 №675, від 26.12.2025 №787-789. (а.с. 23-24) Заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену електричну енергію у грудні 2025 року становить 73483,20 грн, що підтверджується розгорнутими балансами за активну електричну енергію за період з 01.11.2025 до 31.12.2025 та за період з 01.12.2025 до 31.12.2025. (а.с. 26, 133)

3.1.12. За розрахунком позивача розмір 3% річних становить 235,55 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 03.01.2026 до 10.02.2026 за 39 днів (73483,20 х 3 х 39 днів прострочення : 365 : 100). (а.с. 134)

3.2. Відповідач на спростування доводів позивача подав до суду докази, дослідивши які, суд встановив:

3.2.1. у 2025 році позивач та відповідач уклали 4 (чотири) договори на закупівлю електричної енергії:

- від 01.01.2025 №0, згідно з умовами якого позивач зобов`язався поставити, а відповідач прийняти електричну енергію у обсязі 1456800 кВт*год. вартістю 6293376, 00 грн; (а.с. 58-64)

- у додатковій угоді №1 від 20.01.2025 до договору від 01.01.2025 № 0 сторони змінили обсяг електричної енергії на обсяг 943423 кВт*год. вартістю 4075587,36 грн; (а.с. 65)

- від 17.10.2025 №0/Гб-100, згідно з умовами якого позивач поставив, а відповідач прийняв електричну енергію у обсязі 99207 кВт*год. вартістю 428574,24 грн; (а.с. 66-74)

- від 17.11.2025 №0, згідно з умовами якого позивач поставив, а відповідач прийняв електричну енергію у обсязі 104166 кВт*год. вартістю 449997,12 грн; (а.с. 75-82)

- від 26.12.2025 №0/Гб-137, згідно з умовами якого позивач поставив, а відповідач прийняв електричну енергію у обсязі 136845 кВт*год. вартістю 591170,40 грн. (а.с. 83-90)

3.2.2. На виконання вказаних договорів сторони склали та підписали акти приймання-передачі товарної продукції за січень-грудень 2025 року. (а.с. 91-99)

3.2.3. У період з лютого до грудня 2025 року відповідач виконав зобов`язання за вказаними договорами та сплатив позивачу вартість спожитої електричної енергії у повному обсязі, у підтвердження подав платіжні інструкції. (а.с. 100-111)

3.3. Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

3.4. На підставі поданих сторонами доказів, можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Подані сторонами докази суд визнає належними.

3.5. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України "Допустимість доказів").

3.6. На підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує підстави позову, а відповідач заперечує проти позову, сторони подали письмові докази, які є належним засобом доказування обставин, що є предметом доказування у справі. Суд не встановив, що докази подані сторонами отримані з порушенням закону. Докази подані сторонами суд визнає допустимими.

3.7. Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

3.8. Подані сторонами докази, на переконання суду, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Докази, подані сторонами, суд визнає достовірними.

3.9. Відповідно до статті 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

3.10. Зміст принципу змагальності господарського судочинства наведений у статтях 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно норм яких судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

3.11. Сумніву у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

4. Висновок суду про те, яка обставина, що є предметом доказування у справі, визнається судом встановленою або спростованою з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.1. Відповідно до частин 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

4.2. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Тобто обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

4.3. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

4.4. З огляду на відсутність у справі доказів, які б водночас доводили та спростовували одні й ті ж обставини, суд не наводить у рішенні суду мотивів визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

4.5. Відповідно до частини 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

4.6. Враховуючи належність, допустимість та достовірність доказів, поданих сторонами, оцінивши зібрані у справі докази в цілому та кожен доказ окремо, суд визнає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та визнає встановленими наступні обставини:

4.6.1. між сторонами виникло майнове господарське зобов`язання на підставі договору про закупівлю електричної енергії №0 від 26.12.2025;

4.6.2. у грудні 2025 року позивач поставив відповідачу електричну енергію у в обсязі 153855 кВт*год. вартістю 664653,60 грн;

4.6.3. за поставлену позивачем електричну енергію у грудні 2025 року відповідач розрахувався частково та сплатив позивачу 591170,40 грн;

4.6.4. розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача за грудень 2025 року становить 73483,20 грн;

4.6.5. позивач виставив відповідачу рахунок на оплату за грудень 2025 року на суму 664653,60 грн. Строк оплати рахунку 5 робочих днів з дня отримання;

4.6.6. рахунок відповідач отримав 26.12.2025;

4.6.7. строк виконання відповідачем грошового зобов`язання закінчився 02.01.2026;

4.6.8. прострочення виконання грошового зобов`язання розпочалося 03.01.2026.

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

5.1. Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

5.2. Зобов`язання, що виникли між сторонами за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки.

5.3. Відповідно до частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

5.4. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

5.5. Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

5.6. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (частина 2 статті 714 Цивільного кодексу України).

5.7. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

5.8. Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

5.9. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві ціну проданого товару, а продавець зобов`язаний передати у власність покупця оплачений товар.

5.10. Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

5.11. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (частина 2 статті 693 Цивільного кодексу України).

5.12. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця (частина 3 статті 693 Цивільного кодексу України).

5.13. Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

5.14. Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

5.15. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

5.16. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

5.17. Відповідно частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

5.18. Відповідно до частини 1 статті 526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

5.19. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

5.20. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

5.21. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права (статті 625 ЦК України), викладені в постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №756/3966/17, Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №643/21744/19, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17, від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

5.22. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

5.23. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

6. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Висновок суду про порушення, не визнання або оспорення права чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку. Висновки суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

6.1. Передумовою спору є виникнення між сторонами майново-господарського зобов`язання на підставі договору про закупівлю електричної енергії.

6.2. Причиною виникнення спору є невиконання відповідачем зобов`язання зі сплати за поставлену електричну енергію у грудні 2025 року у розмірі 73483,20 грн.

6.3. Звертаючись з позовом, позивач прагне захистити своє майнове право та отримати плату за поставлений товар з урахування 3% річних.

6.4. Правовідносини між учасниками справи є приватноправовими, врегульовані нормами цивільного права. Зобов`язання, що виникли між сторонами, за своїм правовим змістом опосередковують відносини поставки.

6.5. За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

6.6. Умови договору про закупівлю електричної енергії розроблені відповідно до ПРРЕЕ.

6.7. На підставі укладеного сторонами договору у позивача виник обов`язок надати відповідачу послуги з передачі електричної енергії.

6.8. Позивач виконав свій обов`язок та поставив відповідачу електричну енергію у грудні 2025 року вартістю 664653,60 грн на підставі підписаного сторонами акту прийняття-передавання товарної продукції за грудень 2025 року, згідно з яким постачальник передав електричну енергію, а споживач прийняв та використав електричну енергію у грудні 2025 року в обсязі 153855 кВт*год. вартістю 664653,60 грн з ПДВ.

6.9. На підставі укладеного сторонами договору у відповідача виник у обов`язок сплатити позивачу за прийняту електричну енергію.

6.10. Відповідно до пункту 6.2.2 договору замовник зобов`язується своєчасно здійснювати оплату фінансових зобов`язань за цим договором відповідно до його умов.

6.11. Згідно з пунктом 5 Комерційної пропозиції "Універсальна послуга" (додатком 3 до договору) остаточний розрахунок за фактично поставлену (спожиту) електричну енергію Споживач зобов`язаний провести (здійснити) в термін не пізніше 5 робочих днів від дня отримання рахунка.

6.12. Позивач виставив відповідачу рахунок на оплату від 24.12.2025 №0 за грудень 2025 року на суму 664653,60 грн. У рахунку позивач вказав термін оплати протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку.

6.13. Рахунок відповідач отримав 26.12.2025

6.14. Аргументи відповідача, що 26.12.2025 сторони уклали договір про закупівлю електричної енергії, на підставі якого позивач виставив відповідачу рахунок на оплату від 24.12.2025, що виключає підстави для нарахування вартості електричної енергії та пред`явлення рахунку до оплати, суд вважає необґрунтованими.

6.15. Суд встановив, що рахунок на оплату отриманий відповідачем не раніше, ніж укладений договір, а саме 26.12.2025, а вказана у рахунку дата - 24.12.2025 є механічною помилкою й не змінює змісту зобов`язань сторін.

6.16. Відповідач не стверджував, що сплачуючи позивачу за поставлену електричну енергію на підставі рахунку на оплату від 24.12.2025 виконав інше зобов`язання, підставою якого є інший укладений сторонами договір, або що таке виконання відбулося без достатньої правової підстави.

6.17. Суд дійшов висновку, що допущена помилка у даті рахунку не звільняє відповідача від виконання зобов`язань з виконання договору та оплати вартості спожитої електричної енергії.

6.18. Строк виконання відповідачем грошового зобов`язання погоджений сторонами і становить 5 робочих днів від дня отримання рахунку, тобто до 02.01.2026.

6.19. Розмір невиконаного грошового зобов`язання відповідача становить 73483,20 грн.

6.20. Аргументи відповідача щодо виконання зобов`язання за договорами про закупівлю електричної енергії №0 від 01.01.2025, №0/Гб-100 від 17.10.2025, №0 від 17.11.2025 та подані у їх підтвердження докази не містять інформації про обставини, що входять до предмета доказування у цій справі, не підтверджують та не спростовують обставин виконання відповідачем зобов`язання зі сплати за спожиту електричну енергію, що виникло на підставі договору про закупівлю електричної енергії №0 від 26.12.2025.

6.21. Суд також встановив, що звертаючись до позивача з листами №2.15/4179 від 25.09.2025, №2.15/4713 від 29.10.2025 та №2.15/5641 від 28.11.2025 відповідач просив припинити дію цих договорів, а саме договору від 01.01.2025 припинити з 01.10.2025, від 17.10.2025 з 01.11.2025, від 17.11.2025 з 01.12.2025.

6.22. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Учасники цивільних відносин при здійсненні своїх прав зобов`язані діяти добросовісно, утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

6.23. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

6.24. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

6.25. Однією із загальних засад цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

6.26. Передумовою для захисту прав та охоронюваних законом інтересів особи є наявність такого права або інтересу та порушення або оспорювання їх іншою особою (іншими особами).

6.27. Невиконання відповідачем своїх обов`язків у зобов`язанні порушує право позивача на належне виконання зобов`язаною стороною свого обов`язку у зобов`язанні та отримання плати за поставлений товар.

6.28. Вимогу позивача про стягнення з відповідача 73483,20 грн боргу за спожиту електричну енергію у грудні 2025 року, суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

6.29. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

6.30. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

6.31. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

6.32. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

6.33. Передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення.

6.34. За прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 03.01.2026 до 10.02.2026 за 39 днів позивач нарахував та просив стягнути з відповідача 235,55 грн 3% річних (73483,20 х 3 х 39 днів прострочення : 365 : 100). (а.с. 134)

6.35. Перевіривши розрахунок позивача 3 % річних суд дійшов висновку про його відповідність періоду нарахування та сумі боргу, а методика нарахування відповідає висновку щодо застосування статті 625 ЦК України, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19.

6.36. Вимогу позивача про стягнення з відповідача 235,55 грн 3% річних за період з 03.01.2026 до 10.02.2026, суд визнає обґрунтованою, спосіб захисту обраний позивачем є належний та ефективний та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

7.2. За подання позовної заяви, враховуючи коефіцієнт 0,8 за подання позовної заяви в електронній формі, позивач сплатив судовий збір у розмірі 5775,70 грн на підставі платіжної інструкції №72 від 11.02.2026. (а. с. 5)

7.3. У позові позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 5775,70 грн.

7.4. До початку першого судового засідання позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог до суми 73718,75 грн, за якою позивач мав би сплатити 2662,40 грн судового збору.

7.5. Позивач просив повернути з Державного бюджету України надмірно сплачену суму судового збору в розмірі 3113,30 грн (5775,70 2662,40).

7.6. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

7.7. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

7.8. Суд на підставі статті 7 Закону України "Про судовий збір" дійшов висновку повернути позивачу з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3113,30 грн, сплачений згідно з платіжною інструкцією №72 від 11.02.2026 у зв`язку зі зменшення розміру позовних вимог.

7.9. Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7.10. Оскільки позов суд задовольнив повністю судовий збір у розмірі 2662,40 грн, сплачений позивачем за подання позову, суд покладає на відповідача.

Керуючись статтями 14, 129, 130, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" до Державної установи "Старобабанівська виправна колонія (№92)" задовольнити повністю.

Стягнути з Державної установи "Старобабанівська виправна колонія (№92)" (ідентифікаційний код 08564877, адреса місцезнаходження: 20330, Черкаська обл., Уманський р-н, с. Старі Бабани, вул. Шевченка, 110) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" (ідентифікаційний код 42474208, адреса місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, вул. Благовісна, 166) 73483,20 грн (сімдесят три тисячі чотириста вісімдесят три гривні 20 копійок) боргу, 235,55 грн (двісті тридцять п`ять гривень 55 копійок) 3% річних, 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) судових витрат зі сплати судового збору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" (ідентифікаційний код 42474208, адреса місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, вул. Благовісна, 166) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3113,30 грн (три тисячі сто тринадцять гривень 30 копійок), сплачений згідно з платіжною інструкцією №72 від 11.02.2026.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення суду складене 23.03.2026.

Суддя А.І. Гладун