ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026 року м. Дніпро Справа № 908/2515/24(908/252/25)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Паруснікова Ю.Б., Андрейчука Л.В.,

при секретарі судового засідання: Кишкань М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РУФ БІЛДИНГ"

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Юлдашев О.О.) від 28.08.2025 р. у справі № 908/2515/24 (908/252/25)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РУФ БІЛДИНГ", (69036 Україна, м. Запоріжжя, вулиця Сталеварів, буд. 19) в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Забродіна Олексія Михайловича (адреса офісу: вул. Незалежної України, 35, м. Запоріжжя, 69019; адреса для листування: а/с 76, м. Запоріжжя, 69019)

до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 )

про стягнення 1 915 296,00 грн.

в межах справи № 908/2515/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "РУФ БІЛДИНГ", (69036 Україна, м. Запоріжжя, вулиця Сталеварів, буд. 19), -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Запорізької області від 30.01.2025 р. у справі № 908/2515/24 Товариство з обмеженою відповідальністю «РУФ БІЛДИНГ» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено арбітражного керуючого Забродіна О.М.

У січні 2025 р. ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «РУФ БІЛДИНГ» Забродін Олексій Михайлович, в межах справи № 908/2515/24 про банкрутство позивача, звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 1 915 296,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що в результаті аналізу податкового кабінету ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» та руху коштів по поточним рахункам боржника стало відомо, що позивач перерахував на банківські рахунки відповідача в АТ «Ощадбанк» та АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у розмірі 1 915 296,00 грн, як перерахунок коштів підзвітній особі. Аналіз податкового кабінету ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» показав відсутність документів, що підтверджували б підстави перерахування грошових коштів. Аналіз поточних рахунків ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» показав відсутність повернених грошових коштів, отриманих відповідачем як перерахунок грошових коштів підзвітній особі. З наведеного позивач вбачає, що у відповідача на цей момент існує заборгованість перед позивачем у розмірі 1 915 296,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.01.2025 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РУФ БІЛДИНГ» для розгляду в межах справи № 908/2515/24 про банкрутство позивача, відкрито провадження з розгляду позовної заяви.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.08.2025 р. у справі № 908/2515/24 (908/252/25):

- у задоволенні позову відмовлено;

- скасовано захід забезпечення позову, вжитий ухвалою Господарського суду Запорізької області від 30.01.2025 у справі № 908/2515/24 (908/252/25), шляхом накладення арешту на транспортний засіб, що належить на праві власності та зареєстроване в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: автотранспортний засіб AUDI Q7 2018 року випуску, колір чорний, типу кузова універсал, тип палива дизельне в межах суми загального розміру позовних вимог.

Не погодившись із цим рішенням господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «РУФ БІЛДИНГ», в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 28.08.2025 р. у справі № 908/2515/24 (908/252/25) та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема, зазначає наступне:

- вважає, що судом першої інстанції надана неправильна оцінка доказам по справі. Так, як стверджує апелянт, акт приймання-передачі справ від 08.05.2024 р., що підписаний відповідачем та ОСОБА_2 (новим власником позивача), фіксує передачу загальних документів (статутних, бухгалтерських, податкових), але не згадує авансові звіти чи документи про витрати, зокрема на суму 1 915 296,00 грн. Також, на думку апелянта, акт приймання-передачі справ від 08.05.2024 р., який не складений нотаріально, є недоречним, враховуючи наявність нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 , в якій останній повідомляє, що акт приймання-передачі справ від 08.05.2024 р. не підписував та первісні бухгалтерські документи від відповідача не отримував;

- на переконання апелянта, суд першої інстанції не встановив сукупність умов для безпідставного збагачення: набуття майна за рахунок іншої особи без правової підстави. Як стверджує апелянт, факт набуття коштів відповідачем підтверджено банківськими виписками, натомість, підстава (видача грошових коштів під звіт) відпала через відсутність звітів та повернення. На думку апелянта, надані відповідачем докази у вигляді видаткових накладних та накладних встановлюють лише можливий факт поставки, але аж ніяк не встановлюють саме факт витрати отриманих відповідачем готівкових грошових коштів чи здійснення реальної оплати;

- стверджує, що суд першої інстанції неправомірно долучив докази відповідача (видаткові накладні на ТМЦ від ФОП), подані 30.06.2025 з порушенням строків (після 15-денного терміну для відзиву від 12.02.2025);

- вказує на те, що з наданих відповідачем копій видаткових накладних вбачається, що останній покупав товари одноособово, підписував ці первинні документи одноособово та відповідно власноруч скріплював їх печаткою ТОВ «РУФ БІЛДИНГ», проте, немає жодного документу, який підтверджує приймання постачальниками саме готівкових коштів, як оплату за товари, у сумах, що зазначені у видаткових накладних. При цьому апелянт зазначає, що суми постачання товарів значно перевищують дозволені законодавчо встановлені обмеження на проведення готівкових розрахунків. Також, апелянт стверджує, що надані відповідачем накладні мали бути відображені у фінансовій звітності підприємства, чого не було зроблено.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача Чередка А.Є., суддів Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.12.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РУФ БІЛДИНГ» на рішення Господарського суду Запорізької області від 28.08.2025 р. у справі № 908/2515/24 (908/252/25), розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 18.03.2026 р.

Представник відповідача подала до Центрального апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 28.08.2025 р. у справі № 908/2515/24 (908/252/25) - без змін.

В обґрунтування своїх заперечень проти доводів апеляційної скарги відповідач, зокрема, зазначає наступне:

- вважає помилковою думку позивача, що ключовим доказом у цій справі є нотаріальна заява ОСОБА_2 , оскільки останній власним підписом в акті приймання-передачі справ засвідчив, що прийняв відповідну документацію. Цей документ є дійсним, ніким не оскарженим у судовому порядку, справжність підпису на ньому не ставиться у сумнів. Тому поведінку ОСОБА_2 відповідач вважає суперечливою;

- стверджує, що надані позивачем докази можуть підтверджувати лише факт зняття коштів, що не є тотожним нецільовому використанню цих коштів. На думку відповідача, за предметом доказування у цій справі позивач мав довести, що витрачені кошти були використані відповідачем не у господарській діяльності та не в інтересах ТОВ «РУФ БІЛДИНГ», проте такі докази у матеріалах справи відсутні. Натомість відповідачем були надані накладні, якими підтверджено зворотне, тобто факт цільового використання коштів підприємства;

- щодо зауваження позивача на те, що при отриманні грошових коштів відповідач мав обов`язок надати документи, відповідач зазначає, що усю документацію по ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» відповідач передав підзвітній особі, у зв`язку з чим у нього відсутня можливість надати будь-які звітні документи, окрім тих, які йому вдалося отримати у постачальників;

- на зауваження апелянта про порушення процесуальних норм відповідач зазначає, що відповідач не мав можливості подати вчасно докази виключно через недбале відношення позивача до своїх обов`язків з належного викладення у позовній заяві обґрунтування позовних вимог та надання своєчасно належних доказів на підтвердження заявлених ним обставин;

- щодо доводів апелянта про перевищення обмежень у розрахунках готівкою відповідач зазначає, що п. 6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні передбачає проведення платежів понад установлені граничні суми, зокрема, внесенням коштів до кас надавачів платіжних послуг для подальшого їх переказу на рахунки.

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «РУФ БІЛДИНГ» Забродін Олексій Михайлович подав до Центрального апеляційного господарського суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зауважив, що відсутність у відповідача належних доказів є наслідком його власної процесуальної поведінки, а не дій позивача. Стверджує, що відповідач не довів жодного елементу ні цільового, ні взагалі будь-якого використання підзвітних грошових коштів, оскільки у матеріалах справи відсутні: фіскальні чеки/квитанції (РРО/ПРРО); касові ордери; банківські/платіжні документи; авансові звіти з підтвердними документами щодо використання підзвітних коштів і повернення їх залишку. Вважає, що версія позивача про безпідставне збереження коштів є незрівнянно більш імовірною, ніж припущення відповідача про їх цільове використання.

На підставі розпорядження керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку з перебуванням на навчанні судді Верхогляд Т.А., та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2026 р., для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючого судді-доповідача Чередка А.Є., суддів Андрейчука Л.В., Паруснікова Ю.Б.

Апелянт у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу - безпідставною.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення ліквідатора і представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході ліквідаційної процедури, аналізуючи податковий кабінет, базу « 1С: Підприємство», банківські виписки та рух коштів по рахунках ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» в АТ «Ощадбанк» та АТ КБ «Приватбанк» ліквідатором встановлено, що за період 2019-2022 роки з рахунків позивача перераховано 1 915 296,00 грн на корпоративні картки з призначенням платежу «поповнення карткового рахунку», «відшкодування готівкових коштів згідно авансових внесків», «готівкові кошти під звіт» тощо. Ці кошти видавалися під звіт відповідачу як керівнику ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» та 100 % власнику позивача на той час.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, згідно з наданими АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» та наданими АТ «Державний ощадний банк України» копії чеків про видачу готівки відповідачем було знято готівкові кошти: 21.01.2021 р. у сумі 16 500,00 грн, комісія 123,75 грн; 27.01.2021 р. у сумі 59 500,00 грн, комісія 446,25 грн; 01.02.2021 р. у сумі 109 000,00 грн, комісія 817,50 грн; 10.02.2021 р. у сумі 5 000,00 грн, комісія 37,50 грн; 31.03.2021 р. у сумі 300 000,00 грн, комісія 2 250,00 грн; 02.04.2021 р. у сумі 97 000,00 грн, комісія 727,50 грн; 14.04.2021р. у сумі 119 000,00 грн, комісія 892,50 грн; 19.04.2021р. у сумі 135 000,00 грн, комісія 1 012,50 грн; 23.04.2021 р. у сумі 200 000,00 грн, комісія 1 500 грн; 27.04.2021 р. у сумі 100 000,00 грн, комісія 750 грн; 11.05.2021 р. у сумі 25 200,00 грн; 18.05.2021 р. у сумі 100 000,00 грн, комісія 750 грн; 19.05.2021 р. у сумі 250 000,00 грн, комісія 1 875 грн; 02.06.2021 р. у сумі 1 300 грн, комісія 9,75 грн; 02.06.2021 р. у сумі 336 000,00 грн, комісія 2 520 грн; 25.06.2021 р. у сумі 10 000,00 грн; 30.06.2021 р. у сумі 15 000,00 грн; 02.07.2021 р. у сумі 23 000,00 грн.

На спростування заявлених позивачем обставин щодо привласнення відповідачем вказаних коштів, відповідач надав суду першої інстанції копії:

- видаткової накладної № ЗП-00037 від 22.01.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Якушеву Андрію Олександровичу 16 376,00 грн готівкою за товар за рахунок знятих 21.01.2021 р. коштів у сумі 16 500,00 грн (комісія 123,75 грн);

- видаткової накладної № 000027 від 02.02.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Колозінському Петру Семеновичу 108 182,50 грн готівкою за товар за рахунок знятих 01.02.2021 р. коштів у сумі 109 000,00 грн (комісія 817,50 грн);

- видаткової накладної № ЗП-00089 від 11.02.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Якушеву Андрію Олександровичу 4 962,50 грн готівкою за товар за рахунок знятих 10.02.2021 р. коштів у сумі 5 000,00 грн (комісія 37,50 грн);

- видаткової накладної № 000059 від 28.02.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Колозінському Петру Семеновичу 59 053,75 грн готівкою за товар за рахунок знятих 27.01.2021 р. коштів у сумі 59 500,00 грн (комісія 446,25 грн);

- видаткової накладної № 000088 від 01.04.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Колозінському Петру Семеновичу 297 750,00 грн готівкою за товар за рахунок знятих 31.03.2021 р. коштів у сумі 300 500,00 грн (комісія 2 250,00 грн);

- видаткової накладної № 000093 від 03.04.2021 р., якою підтверджується факт оплати фізичній особі-підприємцю Колозінському Петру Семеновичу ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» 96 272,50 грн готівкою за товар за рахунок знятих 02.04.2021р. коштів у сумі 97 000,00 грн (комісія 727,50 грн);

- видаткової накладної № 00135 від 15.04.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Колозінському Петру Семеновичу 118 107,50 грн готівкою за товар за рахунок знятих 14.04.2021 р. коштів у сумі 119 000,00 грн (комісія 892,50 грн);

- видаткової накладної № 223 від 20.04.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Камкову А.В. 116 000,00 грн готівкою та видаткової накладної № 231 від 21.04.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Камкову А.В. 17 987,50 грн готівкою за товар за рахунок знятих 19.04.2021 р. коштів у сумі 135 000,00 грн (комісія 1 012,50 грн);

- видаткової накладної № 254 від 24.04.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Камкову А.В. 198 500,00 грн готівкою за товар за рахунок знятих 23.04.2021 р. коштів у сумі 200 000,00 грн (комісія 1 500,00 грн);

- видаткової накладної № 279 від 28.04.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Камкову А.В. 99 250,00 грн готівкою за товар за рахунок знятих 27.04.2021 р. коштів у сумі 100 000,00 грн (комісія 750 грн);

- видаткової накладної № ЗП-00089 від 12.05.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Якушеву Андрію Олександровичу 25 200,00 грн готівкою за товар за рахунок знятих 11.05.2021 р коштів у сумі 25 200,00 грн;

- видаткової накладної № 348 від 19.05.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Камкову А.В. 37 000,00 грн готівкою за товар, видаткової накладної № 346 від 19.05.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Камкову А.В. 21 000,00 грн готівкою та видаткової накладної № 370 від 22.05.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Камкову А.В. 41 250,00 грн готівкою за товар за рахунок знятих коштів 18.05.2021 р. у сумі 100 000,00 грн (комісія 750,00 грн);

- накладної № 1284 від 20.05.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Мединському Миколі Івановичу 248 125,00 грн готівкою за товар за рахунок знятих 19.05.2021 р. коштів у сумі 250 000,00 грн (1 875,00 грн комісія);

- накладної № 1300 від 03.06.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Мединському Миколі Івановичу 1 290,25 грн готівкою за товар за рахунок знятих 02.06.2021 р. коштів у сумі 1 300,00 грн (9,75 грн комісія);

- накладної № 1301 від 03.06.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Мединському Миколі Івановичу 333 480,00 грн готівкою за товар за рахунок знятих коштів 02.06.2021 р. у сумі 336 000,00 грн (2 520,00 грн комісія);

- видаткової накладної № ЗП-00524 від 26.06.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Якушеву Андрію Олександровичу 10 000,00 грн готівкою за товар за рахунок знятих 25.06.2021 р коштів у сумі 10 000,00 грн;

- видаткової накладної № ЗП-00560 від 01.07.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Якушеву Андрію Олександровичу 15 000,00 грн готівкою за товар за рахунок знятих 30.06.2021 р коштів у сумі 15 000,00 грн;

- видаткової накладної № ЗП-00560 від 03.07.2021 р., якою підтверджується факт оплати ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» фізичній особі-підприємцю Якушеву Андрію Олександровичу 23 000,00 грн готівкою за товар за рахунок знятих 02.07.2021 р коштів у сумі 23 000,00 грн.

З наведених документів суд першої інстанції встановив, що зняті грошові кошти відповідачем були використані у межах господарської діяльності ТОВ «РУФ БІЛДИНГ», у зв`язку з чим дійшов висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог про стягнення грошових коштів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів.

Правовою підставою позову позивач визначив статтю 1212 ЦК України, яка регулює загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Так, відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

- мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

- обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Тобто, визначальною підставою для застосування положень статті 1212 ЦК України є той факт, що майно набуте особою без достатньої правової підстави повинно в обов`язковому порядку вибути з володіння іншої особи.

У цьому випадку майном є грошові кошти у сумі 1 915 296,00 грн, які були перераховані ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» на корпоративні картки та отримані відповідачем, який на час перерахування цих коштів був керівником та єдиним учасником позивача.

Судова колегія має наголосити, що відповідно до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Також, частинами 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Так, як вже було зазначено вище, на підтвердження факту оплати відповідачем за товар з використанням грошових коштів, знятих з карткових рахунків, на які позивач попередньо здійснював перерахування спірних грошових коштів, відповідач надав суду першої інстанції копії видаткових накладних і накладних.

Співставленням сум грошових коштів і дат їх перерахування ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» на рахунки корпоративних карток, з яких відповідачем здійснювалося зняття готівкових коштів, із сумами, що витрачені відповідачем на придбання товару згідно з наданими накладними та датами цих накладних, можна дійти висновку про збіг цих обставин, тобто про витрачання відповідачем отриманих від позивача грошових коштів саме на придбання товарів за вказаними накладними.

Отже судова колегія вважає, що з наведених документів судом першої інстанції правильно встановлений факт використання саме у межах господарської діяльності ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» грошових коштів, знятих відповідачем з рахунків корпоративних карток, а тому у цій справі відсутні визначальні підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 ЦК України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.

Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

За частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Матеріали справи містять наданий відповідачем акт приймання-передачі справ від 08.05.2024 р., за змістом якого відповідач передав, а ОСОБА_2 , як новий засновник ТОВ «РУФ БІЛДИНГ», прийняв такі документи: реєстри бухгалтерського обліку на паперових носіях на 348 аркушах за 2018 - 2023 роки, підшито в папку - 6 шт.; касову книгу за 2019 - 2023 рік на 71 стор. - 1 шт.; розрахунки - витрати корпоративних рахунків АТ КБ « ПРИВАТБАНК » за 2019 - 2023 рік, підшито в папку - 1 шт.; розрахунки - витрати корпоративних рахунків АТ « ОЩАДБАНК» за 2020 - 2022 рік, підшито в папку - 1 шт.; первинні документи в папках з описом - 12 папок; податкові накладні в папках з описом - 10 папок; акти перевірок контролюючими органами в папках з описом - 2 папки; акти передачі справ в архів, підшиті в папках з описом - 5 папок; наказ про облікову політику на підприємстві на 5 аркушах - 1 шт.; штатний розпис ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» на 2 аркушах - 1 шт.; ліцензію № 6-Л від 06.02.7019 року, щодо ведення господарчої діяльності у сфері будівництва.

Також, в акті приймання-передачі справ від 08.05.2024 р. зафіксовано, що:

1) результати перевірки бухгалтерської та податкової звітності: стан відображення господарських операцій у первинних документах, документів із ведення фінансової, статистичної та податкової звітності, зберігання документів на підприємстві - задовільний;

2) перед укладанням даного акту проведено інвентаризацію нематеріальних активів, основних засобів, товарно-матеріальних цінностей;

3) під час приймання-передачі справ проведено перевірку первинних документів ТОВ «РУФ БІЛДИНГ».

Отже, судом першої інстанції правильно зауважено, що відповідач передав підзвітній особі позивача звітні документи, які на виконання вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» мають зберігатися у ТОВ «РУФ БІЛДИНГ».

Водночас судова колегія критично ставиться до нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 , в якій останній повідомляє, що акт приймання-передачі справ від 08.05.2024 р. не підписував та первісні бухгалтерські документи від відповідача не отримував.

Так, на акті приймання-передачі справ від 08.05.2024 р. міститься власноручний підпис ОСОБА_2 , яким він, як новий учасник ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» засвідчив прийняття від відповідача відповідної документації. Акт приймання-передачі справ від 08.05.2024 р. є дійсним та ніким не оскарженим в судовому порядку.

Окрім цього, судова колегія вважає, що набувши статусу засновника та директора ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» ОСОБА_2 не міг всупереч вимог законодавства прийняти справи підприємства від попереднього власника без належної перевірки стану, зокрема, бухгалтерської документації, а також без інвентаризації основних товарно-матеріальних цінностей.

Отже судова колегія приймає доводи відповідача щодо суперечливості поведінки ОСОБА_2 , а тому не приймає до уваги нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 , натомість вважає доведеним факт передачі справ за актом приймання-передачі справ від 08.05.2024 р.

Оскільки звітна документація ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» була передана відповідачем підзвітній особі позивача, судова колегія погоджується з доводами відповідача про відсутність у нього об`єктивної можливості надати звітні документи та водночас відхиляє доводи позивача щодо обов`язку відповідача надати документи на підтвердження витрат.

За сукупністю наданих сторонами доказів, враховуючи стандарт доказування вірогідності доказів та встановлений судом факт використання саме у межах господарської діяльності ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» грошових коштів, знятих відповідачем з рахунків корпоративних карток, судова колегія констатує, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог та, як наслідок, відмову у задоволенні позову.

Також відхиляє судова колегія доводи апелянта про порушення судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм процесуального права, з огляду на таке.

Як зазначає апелянт, суд першої інстанції неправомірно долучив докази відповідача (видаткові накладні на ТМЦ від ФОП), подані 30.06.2025 з порушенням строків (після 15-денного терміну для відзиву від 12.02.2025).

Так, згідно з частинами 1, 2 статті 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до частин 1, 3 статті 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з частиною 4 статті 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Частиною 8 статті 80 ГПК України унормовано, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, зазначена норма ГПК України допускає прийняття судом доказів, поданих не у встановлений законом або судом строк, якщо особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

З поданого відповідачем 30.06.2025 р. до суду першої інстанції клопотання про долучення додаткових доказів вбачається, що відповідач обґрунтував подання цих доказів із пропуском процесуального строку тим, що позивачем у позовній заяві не було чітко прописано та не було надано до позовної заяви належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, отже під час подання до суду відзиву на позовну заяву у відповідача не було підстав для подання документів на спростування версії обставин справи позивача.

Разом з тим, до відзиву на позовну заяву суду було надано копію акту приймання-передачі справ від 08.05.2024 р., за яким відповідач згідно з вимогами законодавства передав новому учаснику ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» ОСОБА_2 усю наявну первинну документацію цього товариства, в тому числі і звітні документи щодо подальшого витрачання готівкових коштів, стягнення яких є предметом позову у цій справі.

У травні 2025 року до суду надійшли від АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Державний ощадний банк України» виписки по рахункам ТОВ «РУФ БІЛДИНГ» та копії чеків про видачу готівки, ознайомившись зі змістом яких відповідачем було вжито заходів щодо збирання доказів на підтвердження доцільного використання цих коштів.

З огляду на те, що надані відповідачем документи мають виняткове значення для встановлення фактичних обставин цієї справи, враховуючи наявність об`єктивних обставин пропуску відповідачем строку для надання доказів та подання ним до суду клопотання про поновлення пропущеного строку, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно визнав поважними причини пропуску відповідачем строку для подання доказів та долучив надані відповідачем докази до матеріалів справи.

З урахуванням усього вищенаведеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, оскаржуване рішення відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 28.08.2025 р. у цій справі відсутні.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті апелянтом судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 34 500,00 грн слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РУФ БІЛДИНГ" на рішення Господарського суду Запорізької області від 28.08.2025 р. у справі № 908/2515/24 (908/252/25) - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 28.08.2025 р. у справі № 908/2515/24 (908/252/25) - залишити без змін.

Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "РУФ БІЛДИНГ".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 31.03.2026 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Л.В. Андрейчук