ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
01.04.2026м. ДніпроСправа № 904/2684/25 (904/7357/25)
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Примака С.А.
Без участі представників сторін
до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"
про стягнення нарахованої і не виплаченої заробітної плати та суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні
в межах справи №904/2684/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІЙ ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНИК", м.Київ
до боржника Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області
про визнання банкрутом
РУХ СПРАВИ:
26.12.2025 ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення нарахованої і не виплаченої заробітної плати та суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.12.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Мартинюку С.В. в межах справи про банкрутство №904/2684/25 та присвоєно єдиний унікальний номер справи №904/2684/25 (904/7357/25).
Згідно Розпорядження № 4 від 05.01.2026 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи" призначено повторний автоматизований розподіл справи № 904/2684/25 (904/7357/25) з огляду на те, що суддю Мартинюка С.В. відраховано зі штату.
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2026 справу № 904/2684/25 (904/7357/25) передано на розгляд судді Примака С.А.
Ухвалою господарського суду від 19.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 26.03.2026.
Рішенням господарського суду від 26.03.2026 позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення нарахованої і не виплаченої заробітної плати та суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задоволено.

30.03.2026 до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява (вх. номер суду 14856/26/25 від 30.03.2026) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

31.03.2026 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу доаомогу.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

ОСОБА_1 просить стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у справі в сумі 18 500,00 грн.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України врегульовано, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до ч.1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги від 02.12.2025 укладеного між Адвокатським об`єднанням "Фаворит" та ОСОБА_1 ; Додаток до договору про надання правничої допомоги від 02.12.2025; копію Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДП №3602 від 25.01.2018; Акт приймання-передачі наданих послуг від 30.03.2026, на суму 18500,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що 02.12.2025 Адвокатське об`єднання "Фаворит" (Об`єднання) та ОСОБА_1 (Клієнт) уклали договір про надання правничої допомоги (далі договір), за пунктом 1.1. якого за цим договором Об`єднання бере на себе зобов`язання щодо надання Клієнту всіх видів правничої допомоги, що визначені Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншим чинним законодавством України, а Клієнт зобов`язується оплачувати таку правову допомогу.

Клієнт не заперечує проти участі у виконанні обов`язків Об`єднання за цим договором адвокатів - членів Об`єднання: Мотуз Олександр Володимирович, Повалій Олена Василівна , Козаченко Дарія Ігорівна, помічників вказаних адвокатів та інших працівників Об`єднання (п.1.6. договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного року. У тому числі, якщо жодна зі сторін не заявить проти припинення цього договору протягом одного місяця до спливу строку його дії, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах.

За надання правової допомоги Клієнт сплачує Об`єднанню винагороду в розмірі, визначеному додатками до цього договору (п. 3.1. договору).

Умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору (п. 3.2. договору).

Додатком № 1 до договору про надання правової допомоги від 02.12.2025 сторони погодили, що Клієнт доручає, а Об`єднання приймає на себе обов`язок надання правничої допомоги з метою звернення Клієнта до суду із заявою (наказне та/або позовне провадження) до АТ "Кривбасзалізрудком" про стягнення заробітної плати та інших виплат (компенсації тощо), пов`язаних з роботою Клієнта на АТ "Кривбасзалізрудком" та звільненням, представництво Клієнта в судах при розгляді даної справи, підготовка та подання різних процесуальних документів, надання інших видів правничої допомоги при вирішенні вказаної справи.

Пунктом 2 додатку №1 сторони погодили таку вартість правничої допомоги:

- надання консультацій правового характеру: 1 000,00 грн;

- складання позовної заяви, відповіді на відзив, інших заяв по суті: 5 000,00 грн;

- складання апеляційної чи касаційної скарги: 5 000,00 грн;

- складання інших процесуальних документів та адвокатських запитів: 1 500,00 грн;

- представництво інтересів Клієнта в судовому засіданні: 2 000,00 грн за кожне судове засідання незалежно від його тривалості.

Частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 3 названої статті для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. ст. 129 ГПК України).

Частиною 5 названої статті передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Отже, суд вправі покласти лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).

Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний з названих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню у взаємозв`язку з обставинами кожного конкретного випадку.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, серед іншого належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України вбачається, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В обґрунтування поданого клопотання про зменшення адвокатських витрат відповідач зазначає, що в Додатку № 1 від 02.12.2025 року не визначені умови та порядок розрахунків, у зв`язку з чим відповідач вважає, що позивач на момент розгляду справи не поніс жодних витрат на правничу допомогу. Поняття "відшкодування витрат" передбачає, що ці витрати понесені Позивачем, тобто ці витрати мають бути реальними. А в цьому випадку Позивач не поніс ніяких фінансових витрат за надання правничої допомоги. Тому заявлені витрати на правничу допомогу є нереальними та фактично непонесеними Позивачем. Дана справа є нескладною та малозначною, що не заперечувалося Позивачем у позовній заяві. Тому розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним обсягу наданих послуг та часу, витраченому адвокатом на надання правничих послуг.

Також Відповідач просить врахувати скрутний фінансовий стан Відповідача, відсутність грошових коштів на його рахунках, наявність накладеного арешту на кошти боржника у межах зведеного виконавчого провадження та порушення стосовно нього справи про банкрутство.

Дослідивши поданий акт, господарський суд визнає суму судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 500,00 грн, виходячи з того, що витрати, зазначені у пунктах 1 та 4 (надання первинної консультації правничого характеру щодо стягнення невиплаченої заробітної плати та консультації щодо нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку), не пов`язані безпосередньо з розглядом даної справи та мають загальний попередній характер, у зв`язку з чим не підлягають врахуванню, тоді як витрати, заявлені у пунктах 5 та 6 (складання заяви про збільшення позовних вимог та заяви про ухвалення додаткового рішення), підлягають зменшенню з огляду на їх типовість, незначну складність та обсяг виконаних робіт і, відповідно, не відповідають критеріям розумності та співмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 500,00 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача (вх. номер суду 14856/26/25 від 30.03.2026) про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (50026, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Зимових Походів (Симбірцева), буд. 1А; ідентифікаційний код юридичної особи 00191307) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) 11 500,00 грн - судових витрат на правничу допомогу.

Відмовити у решті стягнення витрат на правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено - 01.04.2026.

Суддя С.А. Примак