ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2026 м.Дніпро Справа № 904/5775/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Демчини Т.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Кошлі А.О., Кучеренко О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 (головуючий в першій інстанції Новікова Р.Г.)

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР ЦЕНТРОБУД»

про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У жовтні 2025 року Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» (надалі - ПрАТ «СК «АРКС») звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР ЦЕНТРОБУД» (надалі - ТОВ «Вектор Центробуд») про стягнення страхового відшкодування в розмірі 23119,40 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що між ПрАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_1 18.11.2021 укладено договір страхування № KZT0NBR-21F13Х8, яким застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням та користуванням нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1 , у разі настання передбачених цим договором страхових випадків, у тому числі дії води. 20.07.2023 настав страховий випадок, зокрема, квартиру ОСОБА_1 було затоплено каналізаційними стоками. Дану подію було визнано страховим випадком та у встановленому договором та законодавством порядку ПрАТ «СК «АРКС» 27.07.2023 виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 23119,40 грн. Пошкодження квартири ОСОБА_1 сталось з вини надавача послуг ТОВ «Вектор Центробуд», у зв`язку з чим позивачем на підставі ст.993 ЦК України було заявлено вимогу про стягнення суми виплаченого ОСОБА_1 страхового відшкодування в порядку суброгації.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «АРКС» до ТОВ «Вектор Центробуд» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 23119,40 грн відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи не доведені: вина відповідача у вчиненні дій, які призвели до залиття квартири АДРЕСА_1 ; причинно-наслідкового зв`язку між його поведінкою та завданням збитків; не підтверджений належними доказами розмір шкоди та факт виплати позивачем страхового відшкодування на користь страхувальника.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач у справі - ПрАТ «СК «АРКС» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою з вимогами про скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 у даній справі та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Апелянт вважає висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, зазначає, що Акт від 20.07.2023, затверджений директором ТОВ «Вектор Центробуд» Поповим Д.О., підтверджує причину залиття квартири страхувальника -засмічення центрального стояка каналізації між 5 та 4 поверхами, яка свідчить про неналежне виконання відповідачем обов`язків з утримання внутрішньобудинкових систем та, відповідно, про його вину у заподіянні шкоди. Апелянт стверджує, що на підставі договору страхування, заяви страховика та зібраних документів здійснив виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 23119,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 989051 від 27.07.2023. При цьому апелянт вказує, що розмір шкоди підтверджено кошторисом відновлювального ремонту від 26.07.2023 та страховим актом № ARX3755137 від 26.07.2023, на підставі яких визначено суму страхового відшкодування у розмірі 23119,40 грн. При цьому позивач, посилаючись на ч.2 ст.1166 ЦК України, наголошує, що відповідач не надав доказів на спростування правової презумпції вини заподіювача шкоди, а позивач в силу закону звільняється від обов`язку її доказування. Таким чином, позивач вважає, що відповідач як особа, відповідальна за спричинення збитків застрахованому майну, зобов`язаний на вимогу ПрАТ «СК «АРКС» відшкодувати суму сплаченого позивачем страхового відшкодування у розмірі 23119,40 грн. Апелянт вважає, що висновки місцевого господарського суду не відповідають дійсним обставинам справи, що згідно ст.277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відповідно до ч.8 ст.165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 26.01.2026 про відкриття апеляційного провадження судом встановлений відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до довідки про доставку електронного листа, ухвала про відкриття апеляційного провадження доставлена до електронного кабінету відповідача 26.01.2026 о 19:14 год. З урахуванням змісту ч.6 ст.242 ГПК України, за вищенаведених обставин відповідач вважається таким, що отримав ухвалу суду 27.01.2026. Отже, визначений судом строк на подання відзиву розпочав свій перебіг 28.01.2026 та закінчився 11.02.2026.

У строк, встановлений апеляційним судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження (до 11.02.2026), відповідачем відзив на апеляційну скаргу не подано.

03.03.2026 (поданий на пошту 26.02.2026) від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому ТОВ «Вектор Центробуд» заперечує проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, повністю погоджуючись з висновками місцевого господарського суду. Відповідач у відзиві зазначає, що позивачем не подано належних доказів у підтвердження, що залиття квартири сталось саме з вини ТОВ «Вектор Центробуд», зазначає, що Акт комісійного обстеження не відповідає встановленим законодавством вимогам, оскільки у ньому відсутні висновок щодо винної особи, перелік пошкодженого майна та обсяг завданої шкоди. Також відповідач зазначає, що позивачем не підтверджено належними доказами здійснення виплати страхового відшкодування на користь страхувальника. Крім того, відповідач стверджує, що розмір завданої шкоди належним чином не встановлений, наданий кошторис складений зацікавленою особою без підтвердження її кваліфікації, а страховий акт містить помилку щодо місця події. Фактично, доводи відзиву дублюють висновки суду першої інстанції щодо оцінки належності кожного з наданих доказів та їх сукупності з позиції їх достатності.

При цьому клопотання про поновлення строку для подання відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано, будь-яких відомостей щодо обставин справи, відмінних від висновків місцевого господарського суду, відзив не містить.

Згідно з ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 2 ст.118 ГПК України передбачено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, поданий відповідачем відзив на апеляційну скаргу підлягає залишенню без розгляду, а розгляд апеляційної скарги здійснюється за наявними у матеріалах справи доказами.

4. Процедура апеляційного провадження

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026, для розгляду даної апеляційної скарги визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Демчини Т.Ю. (доповідач), суддів Кошлі А.О., Кучеренко О.І.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «СК «АРКС» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 у справі № 904/5775/25 за позовом ПрАТ «СК «АРКС» до ТОВ «Вектор Центробуд» про стягнення страхового відшкодування, призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, та витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області матеріали вказаної справи.

28.01.2026 матеріали справи № 904/5775/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини

Між ПрАТ «СК «АРКС» (страховиком) та ОСОБА_1 (страхувальником) укладений електронний договір комплексного страхування майна від 18.11.2021 № KZT0NBR-21АІ3Х8 (далі - договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням нерухомим майном - квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , а також відшкодування страхувальником заподіяної шкоди під час володіння, користування та розпорядження цим майном.

Згідно з умовами цього договору, страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигоднабувачеві, а страхувальник зобов`язується своєчасно сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, Умов і Правил страхування (п. 4.1 договору страхування).

Пунктом 7.1 договору страхування визначено, що він набуває чинності з 00:00 год. 25.11.2021 та діє до 24:00 год. 24.11.2022. Строк дії договору може бути автоматично продовжений на наступний період дії договору згідно з Розділом 7 оферти, зокрема, дія договору продовжується (лонгується) на такий самий строк у разі сплати страхових платежів на наступні періоди страхування, якщо жодна зі сторін договору не заявить про намір його припинити та за умови, що на момент такого продовження діє договір доручення зі страховим агентом, за сприяння якого укладено договір (п.п.7.7, 7.8 договору).

Згідно з Актом від 20.07.2023 про залиття, аварію, складеним комісією у складі: директора ТОВ «Вектор Центробуд» Попова Д.О., майстра технічної дільниці Капури В.Л. , затвердженим директором ТОВ «Вектор Центробуд» Поповим Д.О., 20.07.2023 в будинку АДРЕСА_2 трапилося залиття, аварія: каналізаційні стоки через унітаз кв.НОМЕР_6 на стелю кв.47, що призвело до залиття 2 м2 підлоги (лінолеум); 2 дверних блоків; натяжної стелі 8,9 м2, шпалер 2 м2, килиму 1 м2. У акті зазначено, що причиною залиття, аварії, що трапилась у квартирі, є засмічення центрального стояка каналізації між 5 та 4 поверхами. Акт містить висновки та рекомендації комісії: проведені дії по усуненню наслідків засмічення центрального каналізаційного стояка.

Страхувальник ОСОБА_1 20.07.2023 звернулась до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, а саме: затоплення її житла каналізацією. Вказана заява зареєстрована ПрАТ «СК «АРКС» за вх.№ Z236KPB7000009 від 20.07.2023.

26.07.2023 фахівцем відділу врегулювання складних не моторних збитків Управління врегулювання складних збитків Департаменту врегулювання збитків АТ «СК «АРКС» Е.Шульжевською складено кошторис відновлювального ремонту, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту склала 23119,40 грн. До кошторису відновлювального ремонту вказаним спеціалістом позивача складено Специфікацію від 26.07.2023.

Крім того, 26.07.2023 фахівцем відділу врегулювання складних не моторних збитків Управління врегулювання складних збитків Департаменту врегулювання збитків АТ «СК «АРКС» Е.Шульжевською складений страховий акт № ARX3755137 з додатком - Розрахунком страхового відшкодування на суму 23119,40 грн.

Згідно платіжного доручення № 989051 від 27.07.2023, ПрАТ «СК «АРКС» проведено бухгалтерську операцію між власними рахунками з метою виплати коштів по відомості АХА00000756 від 27.07.2023 (призначення платежу). До копії платіжного доручення позивачем додано роздруківку у виді таблиці із зазначенням отримувачів, у тому числі ОСОБА_3 , якому перераховано кошти у розмірі 23119,40 грн.

Відповідно до інформації з Єдиної міської автоматизованої системи комунальних розрахунків «Нова-Ком», розміщеної на сайті www.novakom.com.ua/about/plat/services.html, ТОВ «Вектор Центробуд» є постачальником житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.

Страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.

Згідно зі ст.92 Закону України «Про страхування», до обов`язків страховика належить, зокрема, здійснення у разі настання страхового випадку страхової виплати або виплати страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.

Відповідно до положень ст.94 вищезазначеного Закону, страхові виплати здійснюються у порядку, визначеному страховим продуктом та договором страхування, якщо інше не передбачено законодавством України. Страхова виплата не може перевищувати розмір прямого збитку, заподіяного страхувальнику та/або іншій особі, передбаченій договором страхування.

Статтею 102 Закону України «Про страхування» передбачено, що перелік документів, що підтверджують факт та обставини настання страхового випадку і розмір заподіяної шкоди (збитку), а також форма, спосіб та порядок подання таких документів, визначається договором, якщо інше не передбачено законодавством України. Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).

Відповідно до ст.933 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

6. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Як зазначив Верховний Суд у постановах від 30.01.2019 у справі № 755/9320/15-ц, від 18.05.2021 у справі № 925/1328/19, від 01.11.2021 у справі № 920/343/20, передбачений ст.993 ЦК України перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Залежно від вольового характеру страхування може бути добровільним або обов`язковим, і саме залежно від виду укладеного договору страхування потерпілою стороною страховик і набуде можливості застосувати право вимоги в порядку суброгації чи регресу. Добровільне страхування здійснюється на основі договору між страховиком і страхувальником, основним його призначенням є майновий захист інтересів страхувальника, що покликаний зменшити шкідливі для власника (володільця) наслідки пошкодження чи знищення його майна. В процесі реалізації прав та обов`язків, які виникають з таких договорів, утворюється делікт (деліктна відповідальність), внаслідок настання якого і виникає страховий випадок, коли страхувальник зазнає майнової шкоди, а в подальшому можуть виникнути і відносини суброгації.

Ст.ст.512, 514 ЦК України передбачено, що в установлених законом випадках кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою. Ці норми кореспондуються з положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" (у редакції, що діяла на час винесення постанови).

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Отже, як виснував Верховний Суд у наведених постановах, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Змагальність сторін є одним з основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.76 ГПК України).

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 910/4055/18, від 16.04.2019 у справі № 925/2301/14).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст.78 ГПК України).

Відповідно до ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від стандарту "достатність доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування важливим є надання для підтвердження певної обставини таких доказів, які зможуть переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Тлумачення змісту ст.79 ГПК України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 16.02.2021 у справі № 927/645/19.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18). Аналогічний стандарт доказування застосований також Великою Палатою ВС у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на усі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж.К. та інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголосив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведені: вина відповідача у вчиненні дій, які призвели до залиття квартири; причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою відповідача та завданням збитків; не підтверджені належними доказами: розмір шкоди та факт виплати позивачем страхового відшкодування на користь страхувальника.

При цьому, суд першої інстанції встановив, що наданий позивачем Акт про залиття, аварію, не відповідає вимогам додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005, оскільки у ньому відсутні відомості про завдану матеріальну шкоду, відсутня інформація про те, з чиєї вини відбулось залиття, відсутній висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Суд виснував, що з Акту неможливо достеменно встановити, що залиття відбулося саме внаслідок дій або бездіяльності відповідача, тому він не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди. Оскільки інших доказів на підтвердження вини відповідача позивач не надав, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено вини відповідача у заподіянні шкоди.

Апеляційний суд не погоджується з наданою судом першої інстанції оцінкою, виходячи з наступного. Акт від 20.07.2023 складений членом комісії - директором ТОВ «Вектор Центробуд» Поповим Д.О. , у присутності голови комісії - майстра технічної дільниці Капури В.Л . З актом ознайомлені мешканці квартир НОМЕР_5 - ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 ОСОБА_6 та АДРЕСА_4 ОСОБА_7 . Даним Актом зафіксовано, що 20.07.2023 в будинку АДРЕСА_2 , трапилось залиття, аварія: каналізаційні стоки через унітаз квартири АДРЕСА_5 потекли на стелю квартири АДРЕСА_6 , в результаті чого мало місце залиття: 2 м2 підлоги (лінолеум); 2 дверних блоків; натяжної стелі 8,9 м2, шпалер 2 м2, килиму 1 м2. У Акті зазначено, що причиною залиття є засмічення центрального стояка каналізації між 5 та 4 поверхами. Також Акт містить інформацію про те, що були проведені дії по усуненню наслідків засмічення центрального каналізаційного стояка.

На переконання апеляційного господарського суду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невідповідність наданого позивачем Акту вимогам Додатку № 4 до вищезазначених Правил. Так, у Акті зазначені склад комісії, подія, що відбулася (залиття квартири), наведений перелік об`єктів інтер`єру квартири, що зазнали пошкоджень, їх площі (об`єм пошкоджень). Зазначена у Акті і причина залиття - засмічення центрального стояка каналізації між 5 та 4 поверхами.

Житлово-комунальні послуги визначені у ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Виконавцем комунальних послуг є суб`єкт господарювання, що надає послугу споживачу відповідно до умов договору.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, обслуговування внутрішньобудинкових систем (у тому числі сантехнічного обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, комунікацій до обладнання споживача тощо), поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку (ст.ст.1, 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Згідно з вимогами ч.2 ст.8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством; своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з наданням комунальних послуг, що виникли з його вини, тощо.

Розділом 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.2005 № 76, передбачено, що технічне обслуговування жилих будинків - комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Водночас виконавець комунальної послуги не несе відповідальності за її ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, якщо доведе, що в точці обліку такої послуги (в разі укладення індивідуального договору - на межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку та інженерно-технічних систем приміщення споживача) її якість відповідала вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства і договором (ч. 3 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Таким чином, обов`язок виконавця комунальних послуг забезпечити справність та працездатність інженерних мереж та технічного обладнання встановлений законом, а наданим позивачем Актом зафіксовано факт невиконання виконавцем комунальних послуг вищезазначеного обов`язку, а також його наслідки - засмічення центрального стояка каналізації між 4 та 5 поверхами, що стало причиною залиття квартири ОСОБА_1 та пошкодження її майна.

Крім того, усуваючи, як зазначено в Акті від 20.07.2023, наслідки залиття, взявши на себе відповідальність по усуненню цих наслідків, ТОВ «Вектор Центробуд» і самостійно визнав вину у залитті квартири страхувальника. Шляхом складання даного акту та здійсненням дій по усуненню недоліків відповідач підтвердив, що є виконавцем комунальних послуг у даному будинку. При цьому доказів на спростування таких обставин ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду відповідач не надав, на інші, відмінні обставини не посилався, зокрема, у відзиві на апеляційну скаргу не посилався на те, що не є виконавцем комунальних послуг будинку № 1 по вул.Грицевця в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, або що подія мала місце з вини інших осіб.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд констатує, що пошкодження майна страхувальника внаслідок залиття відбулось у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем як виконавцем комунальних послуг своїх обов`язків щодо утримання комунікацій будинку в належному стані, своєчасного здійснення його технічного обслуговування та ремонту, вжиття своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій тощо.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Для застосування такої форми цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (рішення, дії чи бездіяльності) завдавача шкоди; наявності збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками (збитки мають бути наслідком саме протиправної поведінки завдавача шкоди, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого потерпілого або третіх осіб); вини правопорушника.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди.

Відповідач відсутність своєї вини ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції не довів. Натомість вказаним Актом підтверджується наявність шкоди (затоплення квартири), протиправність поведінки заподіювача шкоди (протиправна бездіяльність, що полягає у невиконанні встановленого законом обов`язку забезпечити справність та працездатність інженерних мереж та технічного обладнання) та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою (по причині засмічення каналізаційного стояка відбулось затоплення квартири).

Щодо недоліків складеного Акту від 20.07.2023, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з Додатку 4 до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005, у Акті про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) передбачено зазначення: складу комісії (головного інженера виконавця послуг; голови комісії, майстра технічної дільниці, представника власника будинку, будинкового комітету; адреси житла, де сталась аварія; суті події та її наслідків (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено); причини залиття, аварії; висновки і рекомендації комісії. Усі вищезазначені дані у наданому позивачем Акті наявні.

У наданому позивачем Акті не зазначено причину залиття у спосіб, передбачений Додатком 4: несанкціоноване втручання мешканців конкретної квартири у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.) Натомість зазначена у Акті причина - засмічення центрального стояка каналізації між 4 та 5 поверхами - є достатньою для висновку, що аварія сталась через незабезпечення належного утримання каналізаційної мережі, а місце засмічення вказує на відповідальність виконавця комунальної послуги.

Апеляційний суд враховує, що даний акт складено та затверджено саме уповноваженими особами відповідача - ТОВ "Вектор Центробуд". Одночасно, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що позивач не надав доказів того, що залиття спірної квартири сталось по причині незаконних діянь (дій або бездіяльності) відповідача. При цьому відповідач, будучи виконавцем комунальної послуги, переконавшись у залитті квартири ОСОБА_1 та встановивши причину такого залиття, що відображено в Акті від 20.07.2023, про будь-які інші обставини чи будь-який інший механізм спричинення збитків житлу особи у відзиві не повідомив та доказів у підтвердження їх існування не надав.

Таким чином, виходячи зі встановленого у ст.79 ГПК України стандарту доказування у господарському процесі, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції безпідставно відхилив Акт про залиття від 20.07.2023 як неналежний доказ. Зазначені у ньому відомості відповідачем не спростовані.

Суд першої інстанції також дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження розміру шкоди в сумі 23119,40 грн, оскільки наявний в матеріалах справи кошторис відновлювального ремонту від 26.07.2023 складений одноособово старшим фахівцем позивача, яка є заінтересованою особою і щодо якої відсутні докази на підтвердження відповідної кваліфікації для складання такого кошторису. З такими висновками місцевого господарського суду апеляційний суд також не погоджується.

Як вбачається зі змісту Преамбули електронного договору комплексного страхування майна (акцепт № KZT0NBR-21АІ3Х8 оферти № 248 від 31.08.2021), цей електронний договір є індивідуальною частиною електронного Договору добровільного страхування майна та відповідальності «Нерухомість без огляду» та підтверджує укладення договору шляхом прийняття (акцепту) «Пропозиції щодо укладення електронного Договору добровільного страхування майна та відповідальності «Нерухомість без огляду», що є публічною частиною договору (офертою). Невід`ємними частинами договору є цей Акцепт, а також Оферта, повний текст якої доступний на сайті страховика.

Така Оферта № 248 від 31.08.2021 розміщена на сайті ПрАТ «СК «АРКС» та доступна за посиланням https://arx.com.ua/uploads/oferta_248.pdf. Розділ 15 вказаної оферти, яка є невід`ємною частиною укладеного ОСОБА_1 договору страхування, регулює питання порядку визначення розміру збитку, спричиненого в результаті страхового випадку. Згідно з п.15.10 Оферти, розмір збитку визначається страховиком або уповноваженою ним особою шляхом проведення експертної оцінки (дослідження) або складання розрахунку суми страхового відшкодування за допомогою внутрішніх інструментів страховика. Кожна зі сторін має право на проведення незалежної експертизи. При пошкодженні (частковій руйнації) застрахованого майна збитки визначаються у розмірі витрат на відновлення застрахованого майна до стану, у якому воно знаходилось безпосередньо перед настанням страхового випадку.

Згідно з п.3.4 договору страхування, цей договір укладено відповідно до Правил № 002 добровільного страхування майна (іншого, ніж передбачено пунктами 5-9 статті 6 Закону України «Про страхування»). Такі Правила № 002 добровільного страхування майна (іншого, ніж передбачено пунктами 5-9 статті 6 Закону України «Про страхування») (нова редакція, надалі - Правила № 002) розміщені на сайті ПрАТ «СК «АРКС» та доступні за посиланням https://arx.com.ua/information-document/146/pravyla-002-dobrovilne-strakhuvannia-maina-260620.

Згідно з п.2.1 Правил № 002, предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном, зазначеним у Правилах та договорі страхування (іншим, ніж залізничний, наземний, повітряний, водний транспорт (морський внутрішній та інші види водного транспорту), вантаж та багаж (вантажобагаж)). Зазначені майнові інтереси мають бути належним чином заявлені на страхування та безпосередньо зазначені в Договорі страхування.

За цими Правилами може бути застраховане таке рухоме і нерухоме майно: будівлі та приміщення (житлові, адміністративні, соціально-культурного призначення і суспільного користування, виробничі, господарчі тощо), включаючи усі їх конструктивні елементи (за виключенням внутрішнього оздоблення та скла) та інші складові частини земельної ділянки страхувальника (вигодонабувача), які мають постійне місцезнаходження; внутрішнє оздоблення будівель та приміщень, а саме: внутрішня обробка стін, підлоги та стелі будівель та приміщень (включаючи обробку балконів, лоджій тощо) усіма видами штукатурних та малярних робіт, деревом, пластиком, шпалерами тощо; інші горючі елементи та покриття стін, підлоги та стелі; горючі дверні та віконні конструкції, включаючи скло; вбудовані меблі (п.п.2.2.1, 2.2.2 п.2.2 Правил № 002).

Розділом 3 Правил № 002 унормовано порядок визначення страхових сум. Так, відповідно до п.3.1, страхова сума встановлюється за згодою сторін Договору страхування в розмірі, що не перевищує дійсної вартості застрахованого майна (страхової вартості), якщо інше не передбачено Договором страхування. Дійсною вартістю вважається вартість майна в місці його перебування на момент (у день) укладення Договору страхування або настання страхового випадку, визначена відповідно до умов Договору страхування.

Пунктом 10.8 Правил № 002 передбачено, що розрахунок (кошторис, калькуляція) збитків - документ, що за потреби складається страховиком або уповноваженою ним особою; визначає та обґрунтовує розмір збитків, понесених страхувальником (вигодонабувачем) внаслідок настання страхового випадку, а також витрати на роботи, проведені згідно п.9.1.3 цих Правил (якщо такі проводились та відшкодовуються згідно умов договору страхування).

Згідно з п.12.1.2 Правил № 002, розмір збитків визначається страховиком або уповноваженою ним особою шляхом проведення експертизи і складання розрахунку (кошторису, калькуляції) збитків. Кожна зі сторін має право на проведення незалежної експертизи. Незалежна експертиза проводиться за рахунок сторони, яка вимагала її проведення.

Таким чином, визначення розміру збитку страховиком або уповноваженою ним особою шляхом складання розрахунку суми страхового відшкодування за допомогою внутрішніх інструментів страховика є однією з форм розрахунку збитків, обумовлених у договорі страхування, укладеному ПрАТ «СК «АРКС» з ОСОБА_1 .

Отже, кошторис відновлювального ремонту разом із Специфікацією до нього складені у відповідності до Оферти № 248 від 31.08.2021 та Правил № 002, що відповідно до ст.634 ЦК України є частиною укладеного ПрАТ «СК «АРКС» з ОСОБА_1 договору страхування, а тому є допустимими доказами у підтвердження розміру завданих збитків.

Крім того, суд першої інстанції виснував, що позивач не надав належних доказів перерахування страхової виплати у розмірі 23119,40 грн страхувальнику ОСОБА_1 , надавши платіжному дорученню № 989051 від 27.07.2023 оцінку суперечливого доказу, оскільки його надано позивачем у підтвердження сплати іншого розміру страхового відшкодування - 24588,04 грн, у той час як сума страхового відшкодування ОСОБА_1. склала 23119,40 грн. Місцевий господарський суд також звернув увагу на те, що отримувачем коштів за платіжним дорученням зазначений сам позивач, а не страхувальник ОСОБА_1., а відомість, на яку посилається платіжне доручення, не долучена до матеріалів справи, у той час як додана таблиця не є первинним бухгалтерським документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не підтвердив належними доказами факт перерахування страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику.

Апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції, відхиляючи як належний доказ у підтвердження перерахування на користь страхувальника страхового відшкодування, дійшов помилкового висновку. Так, у вказаному платіжному дорученні отримувачем коштів зазначено самого страховика, проте у призначенні платежу вказано: «Виплата по відомості № АХА00000756 від 27.07.2023». Зазначене доводить проведення ПрАТ «СК «АРКС» бухгалтерської операції між власними рахунками з метою виплати коштів по відомості № НОМЕР_1 від 27.07.2023, тобто зі скеруванням в подальшому коштів на рахунок страхувальника. При цьому відзив на позовну заяву відповідачем не подавався, будь-які заперечення щодо отримання ОСОБА_1 страхового відшкодування відповідач не висловлював. Відтак, керуючись встановленим у ст.79 ГПК України стандартом доказування «вірогідність доказів», апеляційний суд дійшов висновку про доведеність наданими доказами факту виплати ОСОБА_1 позивачем страхового відшкодування у розмірі 23119,40 грн.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач не наводить доказів і не повідомляє про будь-які інші, відмінні від наведених позивачем обставини, зокрема, щодо винуватця залиття квартири ОСОБА_1 , неправильності чи сумнівності проведеного розрахунку, не надає при цьому контррозрахунку, не повідомляє про існування інших обставин, що мають значення для справи, та не наводить доказів у підтвердження їх існування.

Надаючи оцінку усім доказам та доводам позивача у їх сукупності із застосуванням стандарту доказування «вірогідності доказів», судова колегія доходить висновку про те, що докази, надані ПрАТ "СК "АРКС" на підтвердження факту заподіяння шкоди майну ОСОБА_1 , протиправної бездіяльності відповідача, причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача та спричиненням збитків; розміру заподіяних збитків та факту виплати позивачем на користь ОСОБА_1 у такому розмірі страхового відшкодування, за одночасного ненадання відповідачем доказів в обґрунтування відсутності вини у заподіянні шкоди майну ОСОБА_1 , ненаведення обставин та ненадання доказів у спростування позиції позивача, - є вірогідними, належними та достатніми для висновку про настання деліктної відповідальності відповідача, а також для застосування положень ст.993 ЦК України і стягнення з ТОВ "Вектор Центробуд" розміру сплаченого ОСОБА_1 страхового відшкодування в порядку суброгації. Недоліки наданих позивачем доказів вищезазначених висновків колегії суддів апеляційного суду не спростовують.

Натомість місцевий господарський суд, оцінюючи надані докази без урахування положень ст.79 ГПК України, дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи, крім того, неправильно застосував положення ст.1166 ЦК України, не врахувавши презумпцію вини заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні.

7. Висновки апеляційного господарського суду за результатами перегляду рішення суду.

Частиною 5 ст.236 ГПК України унормовано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.п.1-3 ч.1 ст.237 ГПК України, при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.277 ГПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

За встановлених апеляційним судом обставин, з урахуванням меж апеляційного перегляду в порядку ст.269 ГПК України, апеляційна скарга ПрАТ «СК «АРКС» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2026 підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2026 у справі № 904/5775/25 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

7. Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до п."б" ч.4 ст.282 ГПК України, у зв`язку зі скасуванням судового рішення місцевого господарського суду і ухваленням нового рішення про задоволення позову, підлягають новому перерозподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення апеляційної скарги ПрАТ «СК «АРКС», судові витрати, понесені ПрАТ «СК «АРКС» в суді першої та апеляційної інстанції, підлягають покладенню на відповідача - ТОВ «Вектор Центробуд».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 у справі № 904/5775/25 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.12.2025 у справі № 904/5775/25 скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР ЦЕНТРОБУД» (; місцезнаходження: 50031, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Славна, 3) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» (; місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул.Іллінська, 8) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 23119 (двадцять три тисячі сто дев`ятнадцять) грн 40 к. та судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім грн) 00 к., сплачений при поданні позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕКТОР ЦЕНТРОБУД» (; місцезнаходження: 50031, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Славна, 3) на користь Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРКС» (; місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул.Іллінська, 8) 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн 00 к. судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повну постанову складено 27.03.2026.

Головуючий суддя Т.Ю.Демчина

Судді А.О.Кошля

О.І.Кучеренко