РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.03.2026Справа № 910/15968/25
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/15968/25.

За позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця»

До Фізичної особи-підприємця Остріщенко Юрія Васильовича

про стягнення штрафу у розмірі 42 000, 00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Остріщенко Юрія Васильовича про стягнення штрафу у розмірі 42 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем власних зобов`язань за договором про надання послуг №ПЗ/Ш-24586/НЮ від 29.08.2024, що полягає в тому, що відповідача не приступив до надання послуг.

05.01.2026 Господарський суд міста Києва, дослідивши матеріали позовної заяви, залишив її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 05.01.2026 для усунення недоліків позовної заяви.

08.01.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

15.01.2026 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи №910/15968/25 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

20.02.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому одночасно заявлено клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву.

17.03.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому одночасно заявлено клопотання про поновлення процесуального строку для подання відповіді на відзив.

Згідно статті 113 Господарського процесуального кодексу України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до частини 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

У відповідності до частини 1, 3, 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву мотивоване тим, що відповідач не отримував від позивача копії позовної заяви, а відтак, про розгляд даної справи був обізнаний з моменту отримання ухвали про відкриття провадження, а саме з 28.01.2026.

В подальшому, представник відповідача 05.02.2026 отримала доступ до справи №910/15968/25 в системі «Електронний суд» та ознайомилась зі змістом позовної заяви.

Суд зазначає, що позивач до позовної заяви додав докази направлення позовної заяви на адресу місцезнаходження відповідача за поштовою накладною №059. Одночасно з цим, згідно з відомостей трекінга АТ «Укрпошта», позовна заява не була вручена відповідачу та повернулось до позивача 24.12.2025, у зв`язку з «закінченням встановленого терміну зберігання».

Клопотання про поновлення процесуального строку для подання відповіді на відзив мотивоване тим, що представник, який здійснює супровід даної справи був тимчасова непрацездатний в період з 25.02.2026 по 06.03.2026, в той час коли останній день для подання відповіді на відзив є 09.03.2026. Вказані обставини підтверджується відповідними доказами, які долучені позивачем до відповіді на відзив.

Таким чином, з урахуванням зазначених обставини, суд визнає причини пропуску відповідачем процесуального строку для подання відзиву та причини пропуску позивачем процесуального строку для подання відповіді на відзив поважними та задовольняє клопотання відповідача і позивача про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву і відповіді на відзив.

18.03.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про долучення доказів направлення копії відповіді на відзив відповідачу засобами поштового зв`язку.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

І. Фактичні обставини, встановлені судом.

29.08.2024 за результатами проведення процедури закупівлі №UA-2024-08-06-00267-а між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця, як замовником (позивач), та Фізичної особою-підприємцем Остріщенко Юрієм Васильовичем, як виконавцем (відповідач), укладено договір про надання послуг №ПЗ/Ш-24568/НЮ (надалі - Договір).

Договір діє з дня його укладення та протягом дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 та продовженого відповідними Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, але не пізніше 31.12.2024. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від обов`язку виконання у повному обсязі взятих на себе за цим Договором зобов`язань щодо надання та оплати послуг, а також гарантійних зобов`язань на послуги, в межах строків, визначених умовами цього Договору (пункт 11.1. Договору).

Згідно пункту 1.1. Договір, виконавець приймає на себе зобов`язання щодо надання послуг з ремонту автомобіля УАЗ 3741, а замовник - прийняти та оплатити послуги, надані виконавцем.

Пунктами 2.2. та 2.4. Договору встановлено, що виконавець власними силами та за свій рахунок здійснює закупівлю необхідних для надання послуг запасних частин, вузлів, агрегатів, витратних матеріалів тощо, забезпечує їх поставку та заміну. Усі запасні частини, вузли, агрегати, витратні матеріали тощо, які будуть встановлені в результаті надання послуг, є новими та такими, які не відновлювались. При наданні послуг з ремонту ТЗ поряд з оригінальними запасними частинами, вузлами, агрегатами, витратними матеріалами тощо, допускається встановлення еквівалентних, але не гіршої якості ніж попередньо встановлені (п. 2.2.). Виконавець гарантує відповідність відремонтованого ТЗ, запасних частин, вузлів, агрегатів та витратних матеріалів тощо, що замінили, вимогам заводу - виробника при умові дотримання інструкції по експлуатації та обслуговування ТЗ.

В додатку №1 до Договору узгоджений перелік робіт та ціна за роботу.

Відповідно до пункту 3.2. Договору, суму Договору складає 210 000, 00 грн з ПДВ.

У відповідності до пунктів 5.1. та 5.4. Договору, надання послуг проводиться протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на надання послуг та є підтвердженням готовності замовника до приймання послуг. Рознарядка замовника на надання послуг направляється ним на поштову адресу виконавця, зазначену в даному Договорі, з повідомленням про вручення, або вручається уповноваженому представнику виконавця під підпис.

В пункті 5.7. Договору зазначено, що термін надання послуг до 31.12.2024. Виконавець має право на дострокове надання послуг.

Згідно пункту 5.8. Договору, приймання ТЗ (його складових) виконавцем здійснюється у присутності замовника чи його уповноваженого працівника в такому порядку: (1)_ розбір супровідної документації; (2) перевірка технічного станку ТЗ (його складових); (3) виявлення зовнішніх пошкоджень і дефектів з оформленням відповідного документа; (4) оформлення акту передання-прийняття автомобіля для надання послуг, який скріплюється підписами і печатками сторін у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу.

Підпунктом 6.3.1. та 6.3.8. пункту 6.3. Договору передбачено, що виконавець зобов`язаний надати послуги в обсягах згідно додатку №1 та у строки, встановлені цим Договором; надати послуги у строк, визначений у пункті 5.7. даного Договору.

17.09.2024 позивач на підставі пункту 5.1. Договору оформив рознарядку №423 до Договору.

Позивач стверджує, що відповідач особисто прибув до позивача із спеціальним обладнанням для перевезення автомобіля, однак, після огляду автомобіля відповідач без зазначення причини відмовився від отримання нарочно та підписання рознарядки №423 від 17.09.2024 та акту №1/9/24 від 24.09.2024 передавання-приймання автомобіля УАЗ-3741, про що в акті проставлена відповідна відмітка.

Представники позивача склали відповідний акт б/н від 24.09.2024 в якому зазначили, що відповідач відмовився від прийняття автомобіля УАЗ-3741 для ремонту.

З огляду на зазначені обставини, позивач засобами поштового зв`язку направив на адресу місцезнаходження відповідача лист вих.№б/н від 24.09.2024, до якого долучена рознарядка №423 від 17.09.2024 та лист про надання інформації щодо адреси СТО виконання робіт та дати початку виконання робіт. Вказаний лист отриманий відповідачем - 07.10.2024.

Проте відповідач на лист позивача від 24.09.2024 відповіді не надав та не приступив до виконання робіт.

Пунктом 7.5. Договору сторони узгодили, що якщо виконавець протягом строку дії Договору не приступив до надання послуг і не виконав умови Договору, то виконавець сплачує замовнику штраф в розмірі 20% вартості не наданих послуг.

09.12.2024 позивач надіслав відповідачу лист вих.№541 від 09.12.2024, в якому пропонував відповідачу приступити до виконання взятих зобов`язань та виконати роботи по ремонту автомобіля УАЗ-3741 відповідно до умов Договору. Вказаний лист відповідач отримав - 12.12.2024.

23.01.2025 позивач надіслав відповідачу претензію вих.№НЮ-02/03-4/25п від 23.01.2025, в якій вимагав у відповідача сплатити штраф у розмірі 42 000, 00 грн на підставі пункту 7.5. Договору та виконати умови Договору. Вказану претензію відповідач отримав - 30.01.2025.

Однак відповідач до виконання робіт не приступив та штраф позивачу не сплатив.

20.06.2025 позивач надіслав відповідачу лист вих.№328 від 20.06.2025, в якому повідомив останнього про відмову від Договору на підставі частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України та вимагав сплатити штраф у розмірі 42000, 00 грн. Вказаний лист відповідач отримав - 26.06.2025.

Відповідач відповіді позивачу не надав та не сплатив штраф.

Відтак, позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 42 000, 00 грн за невиконанням відповідачем робіт згідно умов Договору.

ІІ. Предмет позову.

Предметом позову у справі є матеріально - правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього штрафу у розмірі 42 000, 00 грн.

ІІІ. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Відповідач не розпочав виконання робіт щодо ремонту транспортного засобу УАЗ-3741, у зв`язку з чим позивач вимагав у відповідача сплатити штраф на підставі пункту 7.5. Договору, але позивач штраф не сплатив та до виконання робіт не приступив.

Тому, в подальшому позивач змушений був відмовитись від Договору.

Проте, з огляду на те, що під час дії Договору відповідач не приступив до його виконання, позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 42 000, 00 грн.

IV. Заперечення відповідача по справі

Відповідач з посиланням на пункти 2.2.-2.4. Договору зазначає, що здійснення ремонтних робіт полягає у використанні нових запасних частини, тобто із заводу-виробника. Однак, запасні частини виробляються виключно на території рф.

Тому, оскільки згідно положень постанови Кабінету Міністрів України №1147 від 30.12.2015 та №426 від 09.04.2022 ввезення будь-яких товарів з території держави-агресора заборонене, наявні форс-мажорні обставини невиконання відповідачем власних зобов`язань за Договором.

Окрім цього, відповідач повідомляє, що надав відповіді на два листа позивача, в яких не погоджувався з мотивами позивача щодо необхідності сплатити штраф; заявляв, що зобов`язання припинене на підставі статті 607 Цивільного кодексу України; пропонував внести зміни до договору.

V. Оцінка судом доказів та висновки суду.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи був порушений відповідачем обов`язок по виконання робіт за договором №ПЗ/Ш-24568/НЮ від 29.08.2024?

- чи обґрунтовані заперечення відповідача, а відтак, чи правомірно позивач нарахував штраф відповідачу?

- чи обґрунтовано позивачем розрахунок сум, що підлягають стягненню?

- чи підлягають позовні вимоги задоволенню та в якій частині?

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Як підтверджено матеріалами справи, 29.08.2024 між сторонами укладено договір надання послуг №ПЗ/Ш-24568/НЮ, за умовами якого відповідач приймає на себе зобов`язання щодо надання послуг з ремонту автомобіля УАЗ-3741, а позивач зобов`язаний прийняти та оплатити послуги, надані позивачем. Предметом договору є надання послуг з ремонту автомобіля.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому оцінюючи відповідність волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків (постанова від 17.06.2020 у справі №913/420/19, від 19.08.2020 у справі №915/1302/19, від 01.10.2020 у справі №910/21935/17, від 01.07.2021 у справі №917/549/20, від 07.07.2021 у справі №903/601/20, від 27.07.2021 у справі №906/494/20, від 30.08.2022 у справі №903/601/20, від 03.11.2022 у справі №912/3747/20, від 17.11.2022 у справі №910/5704/21, від 18.05.2023 у справі №910/7975/21, від 18.01.2024 у справі №922/2487/22, від 05.12.2024 у справі №910/7378/23, від 17.12.2024 у справі №927/784/22, від 17.04.2025 у справі №910/3201/24).

Суд констатує, що договір укладений між сторонами має назву «надання послуг», але правова природа такого договору є виконання робіт по ремонту автомобіля, а отже між сторонами укладений договір підряду, який регулюється Главою 61 Цивільного кодексу України.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (часина 1-2 стаття 837 Цивільного кодексу України).

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (часина 1, 3 стаття 843 Цивільного кодексу України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (часина 1 стаття 846 Цивільного кодексу України).

Сторонами узгоджено, що ціна робіт (ціна договору) становить 210 000, 00 грн з ПДВ. Термін надання послуг до 31.12.2024. В окремому додатку №1 до договору сторони узгодили об`єм робіт.

В матеріалах справи наявна рознарядка №423 від 17.09.2024, якою позивач згідно пункту 5.1. договору №ПЗ/Ш-24568/НЮ від 29.08.2024 надав дозвіл щодо початку робіт.

Позивач зазначає, що відповідач особисто прибув на об`єкт позивача із спеціальним обладнанням для перевезення автомобіля.

Уповноваженими представниками позивача, згідно пункту 5.8. договору №ПЗ/Ш-24568/НЮ від 29.08.2024 складений акт №1/9/24 від 24.09.2024 передавання-приймання автомобіля УАЗ-3741.

Однак відповідач без пояснення причин відмовився від прийняття автомобіля з метою виконання узгоджених ремонтних робіт, про що уповноваженими представниками позивача вказано у акті №1/9/24 від 24.09.2024.

Крім того, вказані особи додатково склали акт №б/н від 24.09.2024 про відмову відповідача від прийняття автомобіля УАЗ-3741.

Також за твердженнями позивача, відповідач відмовився від нарочного отримання рознарядки №423 від 17.09.2024 та її підписання.

У зв`язку з відмовою відповідача в отриманні та підписанні рознарядки №423 від 17.09.2024, позивач направив її на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з листом вих.№435 від 24.09.2024 та до якого долучив лист вих.№433 від 24.09.2024 про надання інформації щодо початку виконання робіт.

Згідно наявних в матеріалах справи доказів, лист вих.№435 від 24.09.2024 до якого було долучено рознарядку №423 від 17.09.2024 та лист вих.№433 від 24.09.2024 відповідач отримав - 07.10.2024, але відповіді позивачу не надав та до виконання робіт не приступив.

Отже, позивач надав відповідачу рознарядку на виконання робіт у порядку, передбаченому пунктом 5.4. договору №ПЗ/Ш-24568/НЮ від 29.08.2024.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом (стаття 525, 526, 599, 610 Цивільного кодексу України).

В подальшому позивач продовжував надсилати відповідачу листи-претензії (вих.№541 від 09.12.2024, вих.№НЮ-02/03-4/25п від 23.01.2025), які останній отримував, та в яких позивач вимагав у відповідача приступити до виконання узгоджених робіт та сплатити штраф у розмірі 42 000, 00 грн.

На лист вих.№541 від 09.12.2024 відповідач надав відповідь, в якому пропонував позивачу внести зміни у Договір.

Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина 2 стаття 849 Цивільного кодексу України).

У зв`язку з тим, що відповідач так і не приступив до виконання робіт згідно умов договору №ПЗ/Ш-24568/НЮ від 29.08.2024, позивач направив відповідачу лист вих.№328 від 20.06.2025 в якому повідомив останнього про відмову від договору на підставі частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України.

З огляду на те, що за час дії договору №ПЗ/Ш-24568/НЮ від 29.08.2024 відповідач не приступив до виконання робіт позивач просить стягнути з останнього штраф.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом (стаття 610 Цивільного кодексу України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 стаття 614 Цивільного кодексу України).

Зі змісту статті 546 Цивільного кодексу України вбачається, що одним із видів забезпечення зобов`язання є неустойка.

Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (частина 1 статті 624 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 Цивільного кодексу України).

Із змісту частини 1 статті 546, частини 1 статті 547 Цивільного кодексу України слідує, що неустойка є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання, щодо якого правочин вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 7.5. договору №ПЗ/Ш-24568/НЮ від 29.08.2024 сторони узгодили, що якщо виконавець протягом строку дії договору не приступив до надання послуг і не виконав умови Договору, то виконавець сплачує замовнику штраф в розмірі 20% вартості не наданих послуг.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 42 000, 00 грн штрафу, оскільки вартість робіт за договором №ПЗ/Ш-24568/НЮ від 29.08.2024, згідно пункту 3.2. та Додатку №1 становить 210 000, 00 грн з ПДВ, а 20% із зазначеної суми становить 42 000, 00 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог зазначає, що він не приступив до виконання власних зобов`язань за вищезазначеним договором, у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставини, які полягали у відсутності нових запасних частин до ТЗ та неможливості їх купити у виробника, оскільки завод, який виробляє запчастини до «УАЗ-3741» знаходиться на території рф. Тому, з урахуванням встановленої заборони ввезення товарів з території рф, а також дії санкційного режиму щодо суб`єктів, пов`язаних з державою-агресором, відповідач вважає, що у нього відсутня вина у невиконання власних зобов`язань за Договором.

Вказані мотиви відповідач аргументує з посиланням на пункти 2.2.-2.4. Договору.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (стаття 617 Цивільного кодексу України).

У пункті 2.2. Договору зазначено: «виконавець власними силами та за свій рахунок здійснює закупівлю необхідних для надання послуг запасних частин, вузлів, агрегатів, витратних матеріалів тощо, забезпечує їх поставку та заміну. Усі запасні частини, вузли, агрегати, витратні матеріали тощо, які будуть встановлені в результаті надання послуг, є новими та такими, які не відновлювались. При наданні послуг з ремонту ТЗ поряд з оригінальними запасними частинами, вузлами, агрегатами, витратними матеріалами тощо, допускається встановлення еквівалентних, але не гіршої якості, ніж попередньо встановлені».

У пункті 2.4. Договору зазначено: «виконавець гарантує відповідність відремонтованого ТЗ, запасних частин, вузлів, агрегатів та витратних матеріалів тощо, що замінили, вимогам заводу - виробника при умові дотримання інструкції по експлуатації та обслуговування ТЗ».

Зі змісту вищезазначених пунктів договору вбачається, що відповідач має право встановлювати еквівалентні до оригінальних запасні частини та такі запчастини повинні відповідати вимогам заводу-виробника за умови дотримання вимог по експлуатації ТЗ.

Тобто, в умовах Договору не зазначено, що закупівлю запасних частин необхідно здійснювати виключно в заводу-виробника та Договором допускається використання еквівалентних запасних частин до ТЗ.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

Згідно зі статтями 3, 6, 627 Цивільного кодексу України в Україні діє принцип свободи договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом взято до уваги, що відповідач приймаючи участь у процедурі закупівлі №UA-2024-08-06-00267-а щодо послуги з ремонту автомобіля «УАЗ-3741» ознайомився з тендерною документацією та умовами договору, який в подальшому підписав та зобов`язався виконати.

Загально відомою є обставина, що завод-виробник ТЗ «УАЗ-3741» знаходиться на території рф.

Окрім цього, відповідач підписував Договір в той час коли збройна агресія рф проти України тривала понад 10 років, з яких повномасштабне вторгнення тривало понад 2 років.

Таким чином, на момент укладення договору №ПЗ/Ш-24568/НЮ від 29.08.2024 відповідач був обізнаний про неможливість ввезення на територію України нових запчастин до ТЗ «УАЗ-3741» із заводу-виробника, проте зобов`язався перед позивачем здійснити ремонт обумовленого ТЗ.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 27.01.2021 у справі №910/17876/19, кожна сторона при укладенні правочину має поводити себе добросовісно, обачливо і розумно, об`єктивно оцінювати ситуацію.

При цьому, суд звертає увагу, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частина 1 стаття 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

З огляду на зазначені обставини, відповідач під час прийняття участі у процедурі закупівлі №UA-2024-08-06-00267-а та під час підписання договору №ПЗ/Ш-24568/НЮ від 29.08.2024 повинен був діяти добросовісно, обачливо і розумно, об`єктивно оцінювати ситуацію.

Позивачем також не дотримано вимог Розділу 8 договору №ПЗ/Ш-24568/НЮ від 29.08.2024 та приписів Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України №44(5) від 18.12.2014 щодо процедури повідомлення та засвідчення форс-мажорних обставин.

Відтак, доводи відповідача про відсутності у останнього вини щодо не виконання Договору, судом відхиляються.

Основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Суд зазначає, що статтею 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 вказаного кодексу.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 1-4 стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, судом встановлено та відповідачем не спростовано, що останній за час дії договору ПЗ/Ш-24568/НЮ від 29.08.2024 не приступив до його виконання.

Тому, позивач правомірно нарахував відповідачу штраф та заявлена сума до стягнення є обґрунтованою.

Відповідачем, не надано належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача та не надано доказів, які б свідчили про виконання ним зобов`язань щодо сплати штрафу у загальному розмірі 42 000, 00 грн.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням встановленого вище, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

VI. Розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд покладає судовий збір за подання позовної заяви на відповідача.

Заяв та к лопотань щодо понесення інших судових витрат від позивача не надходило.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Фізичної особи-підприємця Остріщенко Юрія Васильовича про стягнення штрафу у розмірі 42 000, 00 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Остріщенко Юрія Васильовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) штраф у розмірі 42 000 (сорок дві тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких