ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23 березня 2026 рокуСправа № 912/641/26

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М.,

розглянувши заяву №51-81-3380ВИХ-26 від 19.03.2026 Керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області

про забезпечення позову (у порядку ст. 136 ГПК України)

у справі №912/641/26 від 23.03.2026

за позовом: Керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області, код 02910025, вул. Є. Чикаленка, 11, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., 25002, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:

позивача: Кропивницької міської ради, код ЄДР 26241020, вул. Велика Перспективна, 41, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., 25006

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Конан-плюс" (далі - ТОВ "Конан-плюс"), код ЄДР 24709542, пров. Водостічний, 13, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., 25006

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації права та зобов`язання повернути земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Кропивницької міської ради до ТОВ "Конан-плюс" з вимогами:

1. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права постійного користування Товариства з обмеженою відповідальністю "Конан-Плюс" () на земельну ділянку загальною площею 0,1766 га з кадастровим номером :29:265:0016, що розташована по вул. Острівській у м. Кропивницькому, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, номер запису про інше речове право 60843543.

2. Усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Кропивницького в особі Кропивницької міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Конан-Плюс" () повернути територіальній громаді міста Кропивницького в особі Кропивницької міської ради земельну ділянку загальною площею 0,1766 га з кадастровим номером :29:265:0016 по вул. Острівській у м. Кропивницькому.

3. Стягнути з відповідачів на користь Кіровоградської обласної прокуратури (реквізити отримувача: 25006, м. Кропивницький, пр. Європейський, 4, , МФО 820172, p/рUА0004600 в ДКСУ в м. Київ, код класифікації видатків бюджету - 2800) понесені судові витрати.

Про дату і час судового засідання повідомити Кропивницьку окружну прокуратуру та Кіровоградську обласну прокуратуру.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда (зараз - Фортечний районний суд міста Кропивницького) від 11.07.2024 у справі №404/6449/23, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 02.04.2025, задоволено позовні вимоги виконуючого обов`язки керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Кропивницької міської ради. Вирішено усунути перешкоди власнику - Кропивницькій міській раді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання Швець Світлану Євгеніївну звільнити земельну ділянку з кадастровим номером :29:265:0016 та демонтувати металевий паркан, будку охорони, металеві навіси, стенд рекламної продукції, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :29:265:0016. Скасувано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :29:265:0016 площею 0,1766 га у Державному земельному кадастрі. Рішення суду набрало законної сили 02.04.2025.

У той же час, під час виконання рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 11.07.2024 у справі №404/6449/23 встановлено, що 17.07.2025 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про право постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером :29:265:0016 площею 0,1766 га товариства з обмеженою відповідальністю "Конан-Плюс" (номер запису про інше речове право 60843543).

Для проведення державної реєстрації подано: державний акт на право постійного користування землею І-КР №000669 виданий 18.08.2000 та лист Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 20.06.2025.

Державна реєстрація права постійного користування ТОВ "Конан-Плюс" на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :29:265:0016 площею 0,1766 га по вул. Острівській у м. Кропивницькому, яка знаходиться в межах прибережної захисної смуги р. Інгул та законом віднесена до земель водного фонду, суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, Земельного, Водного кодексів України, а також унеможливлює виконання рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 11.07.2024 у справі №404/6449/23.

Ухвалою від 23.03.2026 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/641/26, ухвалив справу №912/641/26 розглядати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання, встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Разом з позовною заявою керівником Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області подано заяву №51-81-3380ВИХ-26 від 19.03.2026 про забезпечення позову (у порядку ст. 136 ГПК України) з вимогами:

Вжити заходів до забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером :29:265:0016 площею 0,1766 га, що розташована по вулиці Острівській, м. Кропивницький, Кіровоградська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101) і заборонити органам та посадовим особам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цієї земельної ділянки;

- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю "Конан-Плюс" () виконувати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :29:265:0016 площею 0,1766 га, що розташована по вулиці Острівській, м. Кропивницький, Кіровоградська область.

В обґрунтування поданої заяви прокурор, що враховуючи особливості розташування спірної земельної ділянки, обмежений режим господарської діяльності на землях прибережних захисних смуг водного фонду, подальше використання земельної ділянки як земель житлової та громадської забудови для розміщення автостоянки, а так само торгівельного комплексу, не просто суперечить вимогам чинного законодавства, а створює передумови безперешкодної забудови прибережної захисної смуги, зміни цільового призначення земель водного фонду, що може призвести до негативних наслідків для навколишнього природного середовища, завдати шкоди довкіллю, спричинити обміління, виснаження, забруднення водного об`єкта.

Враховуючи, що спір виник стосовно земельної ділянки, з підстав визначених у позовній заяві, та з огляду на вчинення відповідачем дій щодо її використання, існує очевидна небезпека забудови та зміни природних властивостей земельної ділянки, що фактично призведе до неможливості реального поновлення інтересів держави або ускладнить цей процес, а також унеможливить або ускладнить виконання рішення суду в подальшому, у разі задоволення позову.

Також, можливість ТОВ "Конан-Плюс" у будь-який момент відчужити земельну ділянку на користь інших осіб істотно ускладнить ефективний захист або поновлення порушених прав територіальної громади на спірну земельну ділянку. Вказане спричинить неможливість захисту порушених інтересів держави в межах цього судового провадження, викличе необхідність нового звернення до суду, призведе до значних матеріальних витрат у вигляді сплати судового збору.

З метою запобігання ситуації, коли невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист порушених прав на спірну земельну ділянку, відповідно до статей 136, 137 ГПК України вбачаються підстави для вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення судом арешту на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку з кадастровим номером :29:265:0016 площею 0,1766 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та заборони виконання будівельних робіт на спірній земельній ділянці.

На виконання ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), прокурором до заяви про забезпечення позову додано платіжну інструкцію №404 від 25.02.2026, що підтверджує сплату судового збору, у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи зазначену заяву прокурора, господарський суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (такі висновки наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, від 24.04.2024 у справі №754/5683/22).

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (такі висновки наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, від 24.04.2024 у справі №754/5683/22).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі №754/5683/22 наведено висновки про те, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з сталою практикою Верховного Суду законодавством покладено на заявника обов`язок обґрунтування підстав, які можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення позову або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Близька за змістом правова позиція визначена у постановах Верховного Суду від 08.07.2024 у справі №916/143/24, від 04.10.2024 у справі №913/289/24.

З урахуванням вимог, передбачених ст. 73-74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачеві ефективний захист його порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто, крім того, що суд має дослідити таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, також об`єктом дослідження має бути така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 25.02.2019 у справі №924/790/18, від 11.10.2019 у справі №910/4762/19, від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 21.05.2020 у справі №906/20/20, від 30.09.2020 у справі №910/19113/19, від 30.11.2020 у справі №910/217/20, від 17.12.2020 у справі №910/11857/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 13.05.2021 у справі №916/2761/20).

Господарський суд також наголошує на тому, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Предметом цього спору є вимоги немайнового характеру щодо скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права постійного користування Товариства з обмеженою відповідальністю "Конан-Плюс" () на земельну ділянку загальною площею 0,1766 га з кадастровим номером :29:265:0016, що розташована по вул. Острівській у м. Кропивницькому та усунення перешкоди власнику - територіальній громаді міста Кропивницького в особі Кропивницької міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Конан-Плюс" () повернути територіальній громаді міста Кропивницького в особі Кропивницької міської ради земельну ділянку загальною площею 0,1766 га з кадастровим номером :29:265:0016 по вул. Острівській у м. Кропивницькому.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.09.2023 у справі №917/453/23, від 26.09.2023 у справі №911/1518/22).

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, прокурор не навів жодного обґрунтування, із посиланням на відповідні докази, щодо зміни будь-яких обставин, які зумовлюють необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема вчинення відповідачем дій щодо відчуження спірного майна, проведення будівельних робіт, тощо.

Більш того, господарський суд зауважує, що прокурором не надано будь-яких належних та допустимих доказів в якості підтвердження наявності дій з боку відповідача, націлених на проведення будівельних робіт, а відтак саме лише припущення про можливість здійснення таких дій в подальшому жодним чином не свідчить про вжиття відповідачем відповідних дій.

Також прокурором не надано жодних доказів, які б свідчили про можливе ускладнення виконання рішення суду, за умови невжиття заявлених заходів забезпечення позову, а доводи заяви про забезпечення позову ґрунтуються виключно на припущеннях прокурора щодо можливої недобросовісної поведінки відповідача стосовно спірного майна без підтвердження реально існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду.

Подібні правові висновки Верховний Суд виснував у постанові від 16.06.2025 у справі №916/4121/24, які враховані судом при розгляді заяви на підставі ч. 6 ст. 236 ГПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви №51-81-3380ВИХ-26 від 19.03.2026 Керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області про забезпечення позову (у порядку ст. 136 ГПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У зв`язку з відмовою в задоволенні заяви про забезпечення позову, сплачена прокурором сума судового збору за її подання покладається на прокурора та йому не відшкодовується.

Господарський суд звертає увагу прокурора, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст. 136-137, 140, 233-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви №51-81-3380ВИХ-26 від 19.03.2026 Керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області про забезпечення позову (у порядку ст. 136 ГПК України) відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

Копії ухвали направити учасникам справи через систему "Електро6нний суд", крім відповідача, якому направити засобами поштового зв`язку.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.