РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.03.2026Справа № 910/15411/25

За позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековтор-Транс»

2. ОСОБА_1

про стягнення 1.380.342.94 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін:

від позивача Демчук О.В., довіреність № 29-1-01/28 від 31.07.2025

від відповідача-1 Хоменко В.О., ордер серії АІ № 2094863 від 09.01.2026

від відповідача-2 не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

10.12.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековтор-Транс» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 1.380.342,94 грн.

Свої позовні вимоги Акціонерне товариство «УкрСиббанк» обґрунтовує тим, що на підставі укладеного кредитного договору № 0 від 09.11.2021 позивачем надано відповідачу-1 кредит у розмірі 3.112.951,00 грн, строком користування до 08.11.2023. Згідно умов кредитного договору відповідач-1 зобов`язується повернути кредит у повному обсязі в терміни, що встановлені графіком погашення кредиту та сплатити плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій згідно п. 1.3. кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачем-1 за кредитним договором, між позивачем та відповідачем-2 (поручитель) укладено договори поруки № 286931 (основний борг) та № 286932 (проценти та інші платежі) від 09.11.2021. Відповідно до п. 1.4. договорів поруки, відповідальність поручителя і боржника є солідарною. У зв`язку з тим, що відповідач-1 порушив взяті на себе договірні зобов`язання, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 1.380.342,94 грн, з яких 1.367.677,65 грн прострочена заборгованість за кредитом та 12.665,29 грн проценти за користування простроченим кредитом за період з 01.11.2025 по 30.11.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15411/25 від 12.12.2025 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

22.12.2025 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2025 відкрито провадження у справі № 910/15411/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 27.01.2026.

Даною ухвалою суду встановлено відповідачам строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі до суду відзиву на позов з урахуванням ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 24.12.2025 було надіслано відповідачу-1 в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 25.12.2025 о 16:23 год. що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 24.12.2025 було направлено відповідачу-2 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № R28 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1, яка згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру є місцезнаходженням відповідача-2.

Проте, відповідач-2 ухвалу від 24.12.2025 не отримав, 21.01.2026 конверт (номер відправлення R28) було повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 12.01.2026 з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

12.01.2026 від відповідача-1 до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що для укладення кредитного договору обов`язкова була потрібна згода загальних зборів товариства, яка не надавалася, і банк знав (не міг знати) про такі обмеження, оскільки здійснювало аналіз всієї документації (статут) під час надання кредиту. Відповідач-1 вважає, що кредитний договір суперечить закону стосовно вчинення значних правочинів. Не створює правових наслідків для їх сторін, є нікчемним, а тому в позові слід відмовити в повному обсязі. Також зазначає, що позивачем не вірно визначено суму заборгованості, оскільки за розрахунками відповідача-1 заборгованість за кредитним договором становить 396.267,36 грн. Вказує на те, що позивачем пропущено строк позовної давності. Вважає, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення заявленої суми заборгованості у судовому порядку, оскільки спір не був належним чином врегульований шляхом добросовісної взаємодії сторін. У відзиві міститься клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позов.

21.01.2026 від представника позивача - адвоката Демчук О.В. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 27.01.2026, та у всіх наступних судових засіданнях при розгляді справи № 910/15411/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

23.01.2026 від відповідача-1 до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15411/25 від 26.01.2026 заяву представника позивача про участь у судових засіданнях при розгляді справи № 910/15411/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

27.01.2026 від представника позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про вступ у справу як представника.

27.01.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в яких зазначає, що не погоджується із посиланням відповідача-1 на перевищення повноважень директора товариства, оскільки відповідачем-1 було вчинено дії, що свідчать про схвалення ним правочину, а саме здійснювались часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у період з 2022 по 2025 рік. Такі дії прямо вказують на волю ТОВ «Ековтор-Транс» зберегти дійсність правочину. Звертає увагу, що директором товариства та єдиним його учасником є одна й та сама особа - ОСОБА_1 Вважає, що у відзиві відповідач-1 наводить помилковий розрахунок заборгованості, оскільки заборгованість утворилась за прострочення грошового зобов`язання щодо внесення чергових платежів у сумах, визначених Графіком погашення заборгованості. Щодо строку позовної давності зазначає, що строк позовної давності під час дії карантину та у період дії воєнного стану згідно Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України був продовжений.

Позивач не зміг прийняти участь у підготовчому засіданні, призначеному на 27.01.2026, у зв`язку з тим, що відбувся технічний збій в роботі підсистеми відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua), про що комп`ютерним відділом Господарського суду міста Києва складено акт від 27.01.2026.

Відповідачі у підготовче засідання 27.01.2026 не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києві № 910/15411/25 від 27.01.2026 відкладено підготовче засідання на 10.02.2026.

29.01.2026 від представника відповідача-1 - адвоката Хоменко В.О. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 10.02.2026 та у всіх наступних судових засіданнях при розгляді справи № 910/15411/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15411/25 від 30.01.2026 задоволено заяву представника відповідача-1 про участь у судовому засіданні, призначеному на 10.02.2026 та у всіх наступних судових засіданнях при розгляді справи № 910/15411/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

02.02.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення по справі, в яких зазначає, що позивач помилково ототожнює здійснення окремих платежів із нібито наступним схваленням значного правочину. В даному випадку схваленням правочину має бути лише рішення загальних зборів учасників товариства, якого не існує та позивачем не подано. З приводу посилань позивача на те, що директор і єдиний учасник товариства є однією особою зазначає, що навіть у разі, якщо учасник є одноособовим, згода на значний правочин має бути оформлена належним рішенням; сам факт суміщення посад не створює презумпції автоматичного схвалення значного правочину. Вважає, що позивачем не доведено достовірність заявлено суми боргу.

09.02.2026 від відповідача-1 до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи, проведення якої є необхідним для усунення наявних суперечностей між розрахунками сторін та встановлення реального фінансового стану взаєморозрахунків за кредитним договором. Відповідач вважає, що між сторонами існують істотні розбіжності у визначенні розміру заборгованості за кредитним договором, які підтверджуються наданими до матеріалів справи виписками, розрахунками, платіжними інструкціями та іншими фінансовими документами як позивача, так і відповідача. Тому вбачається об`єктивна необхідність у застосуванні спеціальних знань у сфері бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідач-2 у підготовче засідання 10.02.2026 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/15411/25 від 10.02.2026 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-1 про призначення судової економічної експертизи; закрито підготовче провадження у справі № 910/15411/25 та призначено справу до розгляду по суті на 03.03.2026.

Позивач в судовому засіданні 03.03.2026 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач-1 в судовому засіданні 03.03.2026 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

Відповідач-2 в судове засідання 03.03.2026 не з`явився.

03.03.3026 у судовому засіданні відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 10.03.2026.

Відповідач-2 в судове засідання 10.03.2026 не з`явився.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача-2.

В судовому засіданні 10.03.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.11.2021 між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» (Банк, кредитор, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ековтор-Транс» (Клієнт, позичальник, відповідач-1) було укладено кредитний договір № 0 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк надає Клієнту кредит в сумі 3.112.951,00 грн, а Клієнт зобов`язується прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит та сплатити плату за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надається одним траншем в розмірі зазначеної суми кредиту.

Підписуючи цей договір сторони погоджуються з умовами та порядком надання, обслуговування та погашення Кредиту, викладених у цьому договорі та у «Правилах (договірних умовах) обслуговування суб`єктів господарювання, відокремлених підрозділів юридичних осіб, осіб, що проводять незалежну професійну діяльність, представництв - клієнтів AT «Укрсиббанк» (далі - Правила). Підписи Сторін під цим Договором вважаються одночасно підписами сторін під Правилами, та сторони визнають, що Правила є невід`ємною частиною договору і не підлягають додатковому підписанню сторонами.

Спір виник внаслідок того, що позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому відповідачі, як солідарні боржники, мають сплатити наявну заборгованість, зокрема 1.367.677,65 грн заборгованості за кредитом та 12.665,29 грн процентів за користування простроченим кредитом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 1.1.2 кредитного договору кредит надається шляхом зарахування Банком коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Клієнта № НОМЕР_1 у кредитора для подальшого використання за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору надання кредиту здійснюється з 09.11.2021.

З поданої позивачем виписки за кредитним договором за період з 09.11.2021 по 02.12.2025 вбачається, що 11.11.2021 Банк надав відпоідачу-1 кредит в сумі 3.112.951,00 грн, що не заперечується відповідачем-1.

Згідно з п. 1.2.2. кредитного договору Клієнт зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення Кредиту (додаток № 2 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 08.11.2023, якщо тільки відповідно до умов договору не застосовується інший термін повернення заборгованості за кредитом.

Клієнт зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі відповідно до умов договору на рахунок № UA1527374 у кредитора, а якщо реквізити для погашення траншу зазначені в заяві на видачу траншу, то погашення здійснюється на зазначений рахунок.

Відповідно до п. 8.4.1. Правил Клієнт зобов`язується повертати суму кредиту/траншу та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі за реквізитами, визначеними відповідно до договору кредитування.

Кредит/транш вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на відповідний рахунок Банку.

Повернення кредиту/траншу повинно бути здійснено в тій самій валюті, в якій було отримано кредит/відповідний транш.

Для погашення грошових зобов`язань за договором кредитування встановлюється наступна черговість:

1) прострочені комісії (якщо буде мати місце прострочення);

2) строкові комісії;

3) прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення);

4) строкові проценти;

5) прострочена сума кредиту/траншу (якщо буде мати місце прострочення);

6) строкова сума кредиту/траншу;

7) штрафні санкції за договором;

8) повне або часткове дострокове погашення кредиту/траншу.

У випадку перерахування Клієнтом грошових коштів на погашення заборгованості у порушення вищевказаної черговості, Банк вправі самостійно перерозподілити кошти Клієнта, що надійшли, згідно із зазначеною черговістю, шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок за відповідними рахунками.

Згідно з п. 1.3. кредитного договору під терміном «плата за кредит» у даному договорі розуміються як проценти так і комісії:

1.3.1. Для строкової суми кредиту встановлюється фіксована процентна ставка в розмірі 10,9% річних.

1.3.2. Для простроченої суми кредиту встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми кредиту на дату виникнення такого прострочення.

1.3.3. Проценти нараховуються та сплачуються у порядку, передбаченому Правилами.

1.3.4. Клієнт сплачує Банку комісії згідно з додатком № 1 до договору у порядку, визначеному Правилами.

Відповідно до п. 8.4 Правил за користування кредитом/траншем Клієнт сплачує проценти. Процентна ставка для строкової суми кредиту/траншу встановлюється відповідно до договору кредитування.

8.3.1. Нарахування процентів за строковою сумою кредиту/траншу, а також комісії за управління лімітом кредитування (за невикористаний ліміт), якщо вона передбачена договором кредитування, здійснюється в останній робочий день кожного місяця та в день повного погашення кредиту/траншу за методом «факт/360» (метод «факт/360» передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) на суму кредитних коштів, що надані Клієнту і які ще не повернуті останнім у власність Банку, за період з дня фактичного надання кредиту/траншу, а в подальшому - з першого календарного дня поточного місяця, до останнього календарного дня поточного місяця або до дати повного погашення кредиту/траншу, якщо таке погашення здійснюється у поточному місяці.

Для розрахунку процентів день надання та день погашення кредиту/траншу вважається одним днем.

Клієнт зобов`язується сплачувати нараховані проценти у строк з 1 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який вони були нараховані, та з день повернення кредиту/траншу, якщо інше не передбачено договором кредитування.

Якщо останній день строку/термін сплати процентів припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач-1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка становить 1.367.677,65 грн прострочена заборгованість за кредитом та 12.665,29 грн проценти за користування простроченим кредитом.

Згідно з п. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем-1 виконано зобов`язання по сплаті кредиту та процентах за кредитним договором в повному обсязі не подано.

Посилання відповідача-1 на те, що згідно поданих ним платіжних інструкцій залишок по кредиту становить 396.267,36 грн не підтверджуються матеріалами справи, оскільки позивачем зараховувались кошти відповідача-1 не тільки в погашення кредиту, але й в погашення процентів за користування кредитом та процентів за користування простроченим кредитом, які за умовами кредитного договору розраховуються за різними ставками та у певній черговості.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення 1.367.677,65 грн заборгованості за тілом кредиту та 12.665,29 грн процентів за користування простроченим кредитом обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідач-1 стверджує, що кредитний договір укладений з боку відповідача-1 директором з перевищенням повноважень, тому кредитний договір є нікчемним.

Однак, з наведеними твердженнями відповідача суд не погоджується, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення ним дій, які свідчать про схвалення спірного договору.

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 Цивільного кодексу України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину (ст. 241 Цивільного кодексу України).

Настання передбачених ст. 241 Цивільного кодексу України наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів та ін.).

Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/11079/17, від 02.04.2019 у справі № 904/2178/18, від 19.06.2019 у справі № 904/9795/16 та від 01.10.2019 у справі № 910/8287/18.

Так, між позивачем та відповідачем до кредитного договору було укладено додаткові угоди № 1 від 10.03.2022 та № 1 від 20.06.2022, згідно яких сторонами внесено зміни до додатку № 2 до кредитного договору «Графік погашення кредиту».

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у період з 09.12.2021 по 17.11.2025 здійснював погашення заборгованості за наданим кредитом та процентами з посиланням на кредитний договір.

Під час розгляду даної справи позивачем не було спростовано факту отримання кредиту, як і не надано доказів його повернення позивачу; не спростовано факту здійснення часткового погашення кредиту.

Приписами частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору виконання зобов`язань Клієнта за договором забезпечується наступним чином, а саме порукою ОСОБА_1 .

Так, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 09.11.2021 між Акціонерним товариством «Уксиббанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель, відповідач-2) укладено договір поруки № 286931 (далі - договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань боржника (ТОВ «Ековтор-Транс») перед кредитором, що виникли з основного договору, а саме щодо сплати суми основного боргу за основним договором, а саме 3.112.951,63 грн. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржника за основним договором.

Згідно з п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника щодо виконання основного зобов`язання є солідарним.

Відповідно до п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за основним договором частково, а саме за порушення основного зобов`язання боржником в межах суми, що становить 3.112.951,63 грн. Поручитель відповідає перед кредитором у зазначеному в цьому пункті розмірі протягом строку дії поруки, зазначеного у п. 3.1 цього договору, незалежно від суми будь-яких погашених зобов`язань за основним договором.

За умовами п. 3.1 договору поруки сторони домовились, що строк дії поруки, а саме строк протягом якого кредитор має право пред`явити вимоги до поручителя, становить 12 років з дати укладення цього договору.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відтак, з огляду на солідарний обов`язок перед кредитором позичальника (боржника за основним зобов`язанням) з кожним із поручителів кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

У даній справі позивач заявив однакову вимогу до кожного з відповідачів про стягнення заборгованості за одним кредитним договором солідарно з позичальника та поручителів.

Право особи заявити однорідні позовні вимоги до кількох відповідачів передбачена у процесуальному законі незалежно від того, чи існує між цими відповідачами солідарне зобов`язання. Спільний розгляд позовних вимог кредитора до боржника за основним зобов`язанням і кількох поручителів не створює солідарного обов`язку для останніх.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідачів виник обов`язок виконання зобов`язання перед позивачем як солідарних боржників.

Отже, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів 1.367.677,65 грн заборгованості по кредиту та 12.665,29 грн заборгованості за процентами обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачами не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідачів порівну.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековтор-Транс» (02091, м. Київ, вул. Вербицього, 1, літ. З; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12; ) 1.367.677 (один мільйон триста шістдесят сім тисяч шістсот сімдесят сім) грн заборгованості за кредитом, 12.665 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят п`ять) 29 коп. процентів за користування кредитом.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ековтор-Транс» (02091, м. Київ, вул. Вербицього, 1, літ. З; ) на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12; ) 8.282 (вісім тисяч двісті вісімдесят дві) грн 06 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12; ) 8.282 (вісім тисяч двісті вісімдесят дві) грн 06 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 23.03.2026.

СуддяВ.В.Сівакова