ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"30" березня 2026 р. Cправа № 902/383/26

Суддя Господарського суду Вінницької області Матвійчук В.В., розглянувши матеріали

за позовом: Хмільницької міської ради (вул. Столярчука, 10, м. Хмільник, Хмільницький район, Вінницька область, 22000)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій Поділля" (вул. Курортна, буд. 10, м. Хмільник, 22000)

про визнання протиправним та скасування наказу

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява № б/н від 26.03.2026 (вх. № 418/26 від 26.03.2026) Хмільницької міської ради з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій Поділля" про визнання протиправним та скасування наказу начальника управління містобудування та архітектури - головного архітектора від 03.04.2024 "Про присвоєння адреси після прийняття об`єкта в експлуатацію" щодо насосної станції за адресою: м. Хмільник, вул. Курортна, 2-Н.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2026 дану позовну заяву передано для розгляду судді Матвійчуку В.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви № б/н від 26.03.2026 (вх. № 418/26 від 26.03.2026) господарський суд дійшов висновку, що остання підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Положеннями статей 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України визначено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Встановлюючи вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ГПК України покладає на суд обов`язок перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За приписами п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Водночас, суд звертає увагу, що предмет позову, тобто певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна частина рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви. При цьому, прохальна частина позову має відповідати змісту позовної заяви в цілому.

Звертаючись до суду з позовом, Хмільницька міська рада у вступній частині позовної заяви визначила Товариство з обмеженою відповідальністю "Санаторій Поділля" як відповідача.

Разом із тим, всупереч вимогам пункту 4 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позивач не конкретизував зміст позовних вимог щодо зазначеного відповідача, оскільки прохальна частина позовної заяви не містить жодних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій Поділля", з огляду на те, що останнє не є органом, який видав оспорюваний акт.

Отже, зміст позовних вимог та визначений позивачем суб`єктний склад відповідачів у поданій позовній заяві є неузгодженими та суперечливими.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір перераховується в безготівковій або готівковій формі.

Згідно із ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" встановлено з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 328,00 грн.

Так, Хмільницькою міською радою у позовній заяві заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру, розмір судового збору за якою становить 3?328,00 грн.

При цьому суд зважає, що позовна заява № б/н від 18.03.2026 була направлена до Господарського суду Вінницької області 26.03.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" та зареєстрована в канцелярії суду того ж дня, що підтверджується штампом суду за вх. № 418/26.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, за подання позовної заяви позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (3 328,00 * 0,8 = 2 662,40 грн).

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Це означає, що суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач зобов`язаний сплатити судовий збір на загальних підставах та надати до суду документ, який підтверджує сплату судового збору саме у межах цієї справи. Своєю чергою механізм реалізації перевірки зарахування коштів судового збору визначений частиною другою статті 9 Законом України "Про судовий збір".

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені процесуальним законодавством, зокрема, в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Таким чином, обов`язок перевірки факту зарахування судового збору покладається на суд.

Аналогічні висновки сформовано Верховним Судом у постановах від 28.04.2022 у справі № 520/10006/21, від 26.07.2023 у справі № 640/3949/22, від 02.05.2024 у справі № 440/9709/23.

Перевірка зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України здійснюється на підставі поданих заявником доказів на підтвердження сплати суми судового збору (постанова Верховного Суду від 13.04.2023 у справі № 640/18777/21).

Здійснивши перевірку зарахування судового збору, сплаченого позивачем за платіжними інструкціями № 2118 (внутрішній номер 455212723) від 16.10.2025 на суму 3?028,00 грн та № 444 (внутрішній номер 496396879) від 25.03.2026 на суму 300,00 грн, суд установив, що відповідно до виписок про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, сформованих за допомогою механізму централізованого отримання виписок з Державної казначейської служби України в автоматизованій програмі "Діловодство спеціалізованого суду", фактично зарахована сума судового збору становить 3 328,00 грн.

Водночас судом установлено, що платіжна інструкція № 2118 (внутрішній номер 455212723) від 16.10.2025 на суму 3 028,00 грн міститься в матеріалах справи № 902/1532/25, у зв`язку з чим не може вважатися належним доказом сплати судового збору при поданні цієї позовної заяви.

Отже, належним доказом сплати судового збору у даній справі є лише платіжна інструкція № 444 (внутрішній номер 496396879) від 25.03.2026 на суму 300,00 грн.

Таким чином, фактично сплачений позивачем судовий збір у сумі 300,00 грн є меншим за встановлений розмір судового збору (2?662,40 грн) на 2?362,40 грн.

У зв`язку з наведеним позивачу, з урахуванням вже сплаченої суми судового збору в розмірі 300,00 грн, необхідно доплатити судовий збір у розмірі 2 362,40 грн.

З урахуванням викладеного, відповідно до частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

Суд звертає увагу позивача на те, що за умовами ч. 3, 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 77, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Хмільницької міської ради № б/н від 18.03.2026 (вх. № 365/26 від 18.03.2026) залишити без руху.

Хмільницькій міській раді усунути недоліки позовної заяви № б/н від 18.03.2026 (вх. № 365/26 від 18.03.2026) у спосіб визначений ГПК України.

Встановити Хмільницькій міській раді строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Попередити Хмільницьку міську раду про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали направити Хмільницькій міській раді до електронного кабінету в ЄСІТС.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Ухвала підписана 30.03.2026.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи