ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2026 р. Справа № 910/15810/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Євсікова О.О.

Корсака В.А.

без виклику сторін,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2025 про повернення позовної заяви

у справі № 910/15810/25 (суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

за позовом ОСОБА_1

до:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопоставка"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Груп Менеджмент"

3. Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

про визнання недійсними правочинів, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач; апелянт; скаржник) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Енергопоставка" (відповідач-1), ТОВ "ВС ГРУП Менеджмент" (відповідач-2) та ПрАТ "Рівнеобленерго" (відповідач-3) у якому просив суд:

- визнати правочин із датою вчинення правочину та/або датою виконання правочину 09.01.2019 щодо переходу прав власності між ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (попередня назва ПрАТ "Київобленерго") (Код ) та ПрАТ "Рівнеобленерго" () на 7 090 298 акцій АТ "Кіровоградобленерго" (Код ) недійсним та стягнути з ПрАТ "Рівнеобленерго" () мінімальну майнову шкоду/збитки Позивачу у розмірі 48 939,61 грн;

- визнати правочин із датою вчинення правочину та/або датою виконання правочину 09.01.2019 щодо переходу прав власності між ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (попередня назва ПрАТ "Київобленерго") (Код ) та ТОВ "ВС ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ" () на 56 305 895 акцій АТ "Одесаобленерго" (Код , нова назва АТ "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ") недійсним та стягнути з ТОВ "ВС ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ" () мінімальну майнову шкоду/збитки Позивачу у розмірі 674 819,04 грн;

- визнати правочин від 27.12.2018 щодо переходу прав власності між ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (попередня назва ПрАТ "Київобленерго") (Код ) та ТОВ "Енергопоставка" () на 100% корпоративних прав в статутному капіталі ТОВ "КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" (Код ) недійсним та застосувати наслідки такої недійсності, в т.ч. зобов`язати відповідачів здійснити всі необхідні дії з перереєстрації, в т.ч. але не обмежуючись, в державних реєстрах та Статутних документах ТОВ "КОЕК", щодо передачі прав власності на 0,5038202% в статутному капіталі ТОВ "КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" (Код ), загальною номінальною вартістю в статутному капіталі вказаного ТОВ "КОЕК" у розмірі 5 038,20 грн., з прав власності ТОВ "Енергопоставка" у приватну власність ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ). Витрати пов`язані із такою перереєстрацією покласти на ТОВ "Енергопоставка" та ТОВ "КОЕК".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2004 року позивач (5 244 141 акцій або 0,5038%) та його брат (5 241 000 акцій або 0,5035%) загалом володіли 1,01% акцій ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (надалі ПрАТ "Київобленерго") попередня назва ПрАТ "Київобленерго", до цього ПрАТ "А.Е.С. Киїобленерго" (89% акцій належали до 2013 року американській корпорації AES). В подальшому, в 2013 році американська корпорація AES продала російській Групі ВС понад 89% акцій ПрАТ "Київобленерго". Група ВС Енерджі (VS Energy, мажоритарний акціонер) систематично порушувала інтереси міноритарних акціонерів (в т.ч. позивача).

Позивач зазначав, що 24.04.2018 нібито на виконання вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", ПрАТ "Київобленерго" створило за Рішенням Наглядової ради Товариства (без рішень Загальних зборів акціонерів) - окрему юридичну особу ТОВ "КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" (далі - ТОВ "Київська ОЕК", ТОВ "КОЕК" або КОЕК) із статутним капіталом 1 млн. грн, які внесло ПрАТ "Київобленерго" та стало власником 100% статутного капіталу КОЕК.

Позивач вказував, що 27 грудня 2018 року Група ВС через свій на 100% склад Органів управління в ПрАТ "Київобленерго" - ухвалили та уклали правочин щодо продажу 100% частки в ТОВ "КОЕК" до компанії тієї ж Групи ВС - ТОВ "Енергопоставка". Разом із продажем 100% статутного капіталу ТОВ "Київська ОЕК", було продано ТОВ "Енергопоставка" в той самий день 27.12.2018 - 100% статутних капіталів ТОВ "Одеська ОЕК", ТОВ "Житомирська ОЕК", ТОВ "Херсонська ОЕК", ТОВ "Кіровоградська ОЕК", ТОВ "Рівненська ОЕК".

Також, позивач наголошував, що на дату створення ТОВ "КОЕК" (дата рішення - Протоколу «Про створення 24.04.2018»), дата державної реєстрації 26.04.2018, на дату відчуження 100% частки в ТОВ "КОЕК" (правочин від 27.12.2018) та на дату державної реєстрації вказаного правочину-відчуження 100% частки ТОВ "КОЕК" 17.01.2019: позивачу належали 5 244 141 акцій ПрАТ "Київобленерго", відтак позивача незаконно було позбавлено його частки в статутному капіталі ТОВ "КОЕК".

Крім того, позовна заява містить 2 епізод (як вказує позивач) порушення прав та майнових інтересів позивача, які полягають у тому, що ПрАТ "Київобленерго" було фактично укладено з 27.12.2018 по 09.01.2019 - 3 (три) правочини щодо одного предмета продажу - акції/корпоративні права - пов`язаним із ПрАТ "Київобленерго" особам - російської Групи ВС за значно заниженими цінами на користь Групи ВС, а саме:

- правочин із заниженою ціною 1 000 000 грн щодо продажу корпоративних прав/акцій (56 305 895 акцій АТ "Одесаобленерго") був укладений 09.01.2019 (або раніше) між ПрАТ "Київобленерго" та ТОВ "ВС Енерджі Інтернейшнл Україна";

- правочин із заниженою ціною 42 792 480,2 грн щодо продажу корпоративних прав/акцій (56 305 895 акцій АТ "Одесаобленерго" по ціні 0,76 грн./акція) був укладений 09.01.2019 (або раніше) між пов`язаними особами - ПрАТ "Київобленерго" та ТОВ "ВС Енерджі Інтернейшнл Україна" (мажоритарний акціонер Товариства);

- правочин із заниженою ціною 6 593 977,14 грн щодо продажу корпоративних прав/акцій (7 090 298 акцій АТ "Кіровоградобленерго" по ціні 0,93 грн/акція) був укладений 09.01.2019 (або раніше) між пов`язаними особами - ПрАТ "Київобленерго" та ПрАТ "Рівнеобленерго" - російська Група ВС.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2025 визнано подання позовної заяви ОСОБА_1 у межах справи № 910/15810/25 зловживанням процесуальними правами та повернуто позовну заяву, а також додані до неї матеріали заявнику на підставі частини 3 статті 43 ГПК України.

Приймаючи оскаржувану ухвалу місцевий господарський суд зазначив, що зі змісту позовної заяви вбачається, що правочини які позивач просить суд визнати недійсними укладені між різними суб`єктами господарювання, мають різний предмет, зокрема стосуються акцій АТ "Одесаобленерго" та АТ "Кіровоградобленерго", а також корпоративних прав в статутному капіталі ТОВ "КОЕК", тобто такі правочини не є ідентичними, а отже не можуть вважатись в розумінні частини 6 статі 66 Закону України "Про акціонерні товариства" (чинного з 2022 року) одним правочином. За таких обставин, суд не може прийти до висновку, що об`єднані в межах даного позову вимоги є такими, що пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, тобто є основними та похідними позовними вимогами.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що за допомогою відомостей з КП "ДСС" встановлено, що раніше ОСОБА_1 вже двічі звертався до Господарського суду міста Києва з аналогічними вимогами до тих самих відповідачів, проте відповідними ухвалами суду (у справі № 910/14238/25 ухвала від 04.12.2025, суддя Щербаков С.О.; у справі № 910/15409/25 ухвала від 15.12.2025, суддя Літвінова М.Є.) позовні заяви повернуто заявнику відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, тобто у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог. Суд наголосив, що в ОСОБА_1 було наявне право на оскарження вищезазначених ухвал Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку, втім, не погоджуючись із попередніми ухвалами Господарського суду міста Києва, замість апеляційного оскарження, позивач втретє звертається до Господарського суду міста Києва з аналогічними вимогами, при цьому, не виконавши вказівки суду щодо роз`єднання позовних вимог. Вказані дії позивача, на переконання суду, перешкоджають ефективному та своєчасному розгляду справи по суті.

Отже, місцевий господарський суд визнав дії позивача щодо подання втретє ідентичного позову до тих самих відповідачів зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим, даний позов повернув позивачу на підставі частини 3 статті 43 ГПК України.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2025. Ухвалити нове рішення - направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та винесеною з порушенням норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що: суд першої інстанції неправомірно, на його думку, відмовив у відкритті провадження та фактично вирішив спір по суті, на стадії, де відповідно до ГПК України суд має лише перевіряти формальні підстави для відкриття провадження, а не оцінювати правову природу правочинів та їх взаємозв`язок. Таким чином суд вийшов за межі своїх повноважень, підмінивши стадію відкриття провадження стадією підготовчого провадження та розгляду справи по суті, що прямо суперечить статтям 174, 177, 173 ГПК України; місцевий господарський суд помилково дійшов висновку про порушення правил об`єднання позовних вимог, повністю проігнорувавши спеціальні норми Закону України «Про акціонерні товариства» (статті 106, 107), які прямо передбачають, що кілька правочинів, укладених з афілійованими особами протягом року щодо одного економічного предмета, вважаються одним значним правочином; оскаржувана ухвала ґрунтується на неправильному застосуванні закону, оскільки суд 1-ої інстанції безпідставно послався на норми, які не регулюють питання значних правочинів та їх поділу, і не навів жодного мотивованого аналізу релевантних норм матеріального права; навіть за наявності сумнівів щодо доцільності спільного розгляду вимог, суд був зобов?язаний відкрити провадження та, за необхідності, скористатися своїм правом на роз?єднання позовних вимог у підготовчому провадженні (ч. 6 ст. 173 ГПК України), а не позбавляти позивача доступу до правосуддя; висновок місцевого господарського суду про зловживання позивачем процесуальними правами є безпідставним, оскільки повторне звернення до суду після повернення позовної заяви прямо дозволене ч. 8 ст. 174 ГПК України і саме по собі не може кваліфікуватися як зловживання правом; суд першої інстанції не навів жодних об`єктивних ознак недобросовісності дій позивача, а зводив свої висновки виключно до формальних міркувань і припущень про можливі процесуальні ускладнення, що не відповідає практиці Великої Палати Верховного Суду та ЄСПЛ; оскаржувана ухвала є проявом надмірного процесуального формалізму, який призвів до фактичного позбавлення позивача права на ефективний судовий захист, що порушує статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтю 8 Конституції України; оскаржувана ухвала не відповідає принципу процесуальної економії, оскільки замість комплексного та ефективного розгляду спору по суті змушує позивача до множинних формальних звернень до суду без вирішення правової проблеми.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025, апеляційна скарга в справі № 910/15810/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.

У зв`язку з перебування суддів Ходаківської І.П. та Владимиренко С.В. у відпустці, розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/395/26 від 04.02.2026 призначено повторний автоматизований розподіл.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2026 справу № 910/15810/25 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя: Алданова С.О., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2025 про повернення позовної заяви у справі № 910/15810/25. Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Про перегляд справи в апеляційному порядку сторони повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у передбачений законом спосіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документа від 26.02.2026 до електронних кабінетів відповідачів та поштовим повідомленням про вручення 13.03.2026 ухвали Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 позивачу.

На адресу апеляційного господарського суду від відповідача-3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. За твердженнями відповідача-3, визначене позивачем коло учасників у позовній заяві та зміст викладених у ній вимог у своїй сукупності не містять ознак пов`язаності між собою підставою виникнення або поданими доказами, що у відповідності до ч. 1 ст. 173 ГПК України було б підставою для об`єднання цих вимог у одній позовній заяві, оскільки: правочини, про укладення яких стверджує в позовній заяві ОСОБА_1 і які, на його думку нібито мали місце, різні по суб`єктному складу. Позивач зазначає, що сторонами правочинів є ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та ПрАТ «Рівнеобленерго», ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та ТОВ «ВС ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ», ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та ТОВ «Енергопоставка»; однак відповідач-3 зазначає, що правочини різні за предметом, зокрема: один правочин стосується переходу прав власності на акції АТ «Кіровоградобленерго», другий правочин стосується переходу прав власності на акції АТ «Одесаобленерго», третій правочин стосується переходу прав власності на 100% частку в статутному капіталі ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ».

Також ПрАТ «Рівнеобленерго» звертає увагу, що норми статей 106 і 107 Закону України «Про акціонерні товариства», на частини 6 і 13 яких посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог і в обґрунтування апеляційної скарги, з`явились лише в Законі України «Про акціонерні товариства» від 27 липня 2022 року № 2465-IX, який набрав чинності 1 січня 2023 року. У відповідності до п. 2 розділу XIX «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства» від 27 липня 2022 року № 2465 IX: визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про акціонерні товариства" (Відомості Верховної Ради України, 2008 рік, № 50-51, ст. 384 із наступними змінами). Тобто, Закон України «Про акціонерні товариства» від 27 липня 2022 року № 2465-IX - це не нова редакція Закону України «Про акціонерні товариства» від 17 вересня 2008 року № 514-VI, а інший Закон, який набрав чинності 1 січня 2023 року. Відповідно, як вважає відповідач-3, твердження ОСОБА_1. (аркуш 5 апеляційної скарги): «Група ВС навмисно ділила значні правочини та правочини із заінтересованістю, укладеними між афілійованими особами групи ВС, щоб не виконувати вимоги ст.ст. 70, 71 Закону України «Про акціонерні товариства» (в редакції чинній на дату таких правочинів, ст. 106 та ст. 107 в редакції Закону з 2022 року), які однозначно встановили: «Забороняється ділити предмет правочину з метою ухилення від передбаченого цим Законом порядку прийняття рішень про вчинення значного правочину» - не відповідає чинному законодавству, оскільки статті 70 і 71 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17 вересня 2008 року № 514-VI і статті 106 і 107 Закону України «Про акціонерні товариства» від 27 липня 2022 року № 2465-IX - це статті різних Законів, які діяли в різних часових межах, причому норми статей 70 і 71 Закону України «Про акціонерні товариства» від 17 вересня 2008 року № 514-VI не є ідентичними за своїм змістом з нормами статей 106 і 107 Закону України «Про акціонерні товариства» від 27 липня 2022 року № 2465-IX.

Також, на думку відповідача-3, позивачем безпідставно в одній позовній заяві об`єднано декілька позовних вимог, які стосуються різних за предметом правочинів, і позовні вимоги, не пов`язані між собою ні підставою виникнення (норми ст.ст. 106, 107 Закону України «Про акціонерні товариства» від 27 липня 2022 року № 2465-IX як вже було зазначено вище не відносяться до правовідносин 2018-2019рр..), ні поданими доказами.

Колегія суддів звертає увагу, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви (частина 1 статті 255 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31-34 частини 1 статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Також судова колегія зазначає, що відзиву на апеляційну скаргу позивача від відповідачів 1 та 2 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених апелянтом доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вже зазначалось, позивач звернувся з позовом до відповідачів з позовними вимогами про визнання недійсними правочинів, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів. У позовній заяві позивач вказав відповідні підстави позову.

Колегія суддів зазначає, що статтею 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Частиною 1 статті 173 ГПК України визначено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Під вимогою (предметом спору) розуміється матеріально-правова вимога позивача, як заінтересованої особи та зміст порушеного права і характер правопорушення, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Водночас підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Поряд із цим, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. При цьому однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача.

Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом, позивач об`єднав позовні вимоги, які ґрунтуються на ряді договорів укладених у період з 27.12.2018 по 09.01.2019, які останній просить суд визнати недійсним, за наслідками стягнути з відповідача-2 та відповідача-3 на користь позивача шкоду/збитки, а також зобов?язати відповідачів здійснити всі необхідні дії з перереєстрації, в тому числі, але не обмежуючись, в державних реєстрах та Статутних документах ТОВ "КОЕК", щодо передачі прав власності на 0,5038202% в статутному капіталі ТОВ "КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ", загальною номінальною вартістю в статутному капіталі вказаного ТОВ "КОЕК" у розмірі 5 038,20 грн, з прав власності ТОВ "Енергопоставка" у приватну власність ОСОБА_1 .

При цьому, правочини, які позивач просить суд визнати недійсними, укладені між різними суб`єктами господарювання, мають різний предмет, зокрема стосуються акцій АТ "Одесаобленерго" та АТ "Кіровоградобленерго", а також корпоративних прав в статутному капіталі ТОВ "КОЕК", тобто такі правочини не є ідентичними.

Отже, з огляду на визначений позивачем предмет та підстави позову, приймаючи до увагу долучені позивачем до матеріалів позову докази, колегія суддів вважає вмотивованими висновки суду попередньої інстанції про те, що об`єднані позивачем в межах відповідного позову вимоги не є такими, що пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, є основними та похідними позовними вимогами.

Окремо судова колегія враховує, що, як зазначалось судом першої інстанції, за допомогою відомостей з КП "ДСС" встановлено, що до моменту (18.12.2025) подачі відповідного позову, ОСОБА_1 вже звертався до Господарського суду міста Києва з аналогічними вимогами до тих самих відповідачів, проте відповідними ухвалами суду (у справі № 910/14238/25 ухвала від 04.12.2025, суддя Щербаков С.О.; у справі № 910/15409/25 ухвала від 15.12.2025, суддя Літвінова М.Є.) позовні заяви повернуто заявнику відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, тобто у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог.

Судова колегія зазначає, що згідно позову в справі № 910/14238/25 ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергопоставка», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВС Груп Менеджмент» та Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго», в якому просив суд:

- визнати правочин від 27.12.2018 щодо переходу прав власності між ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (попередня назва ПрАт «Київобленерго») та ТОВ «Енергопоставка» на 100% корпоративних прав в статутному капіталі ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» недійсним;

- зобов`язати відповідачів здійснити всі необхідні дії з перереєстрації, в т.ч. але не обмежуючись, в державних реєстрах та Статутних документах ТОВ «КОЕК», щодо передачі прав власності на 0,5038202% в статутному капіталі ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ», загальною номінальною вартістю в статутному капіталі вказаного ТОВ «КОЕК» у розмірі 5 038,20 грн, з прав власності ТОВ «Енергопоставка» у приватну власність ОСОБА_1 . Витрати пов`язані із такою перереєстрацією покласти на ТОВ «Енергопоставка» та ТОВ «КОЕК»;

- визнати правочин із датою вчинення правочину та/або датою виконання правочину 09.01.2019 щодо переходу прав власності між ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (попередня назва ПрАТ «Київобленерго») та ПрАТ «Рівнеобленерго» на 7 090 298 акцій АТ «Кіровоградобленерго» недійсним;

- стягнути з ПрАТ «Рівнеобленерго» мінімальну майнову шкоду/збитки Позивачу у розмірі 48 939,61 грн;

- визнати правочин із датою вчинення правочину та/або датою виконання правочину 09.01.2019 щодо переходу прав власності між ПрАт «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (попередня назва ПрАТ «Київобленерго») та ТОВ «ВС ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ» на 56 305 895 акцій АТ «Одесаобленерго» (нова назва АТ "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ") недійсним;

- стягнути з ТОВ «ВС ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ» мінімальну майнову шкоду/збитки Позивачу у розмірі 674 819,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що з 2004 року позивач (5 244 141 акцій або 0,5038%) та його брат (5 241 000 акцій або 0,5035%) загалом володіли 1,01% акцій ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (надалі ПрАТ «Київобленерго») попередня назва ПрАТ «Київобленерго», до цього ПрАТ «А.Е.С. Киїобленерго» (89% акцій належали до 2013 року американській корпорації AES). В подальшому, в 2013 році американська корпорація AES продала російській Групі ВС понад 89% акцій ПрАТ «Київобленерго». Група ВС Енерджі (VS Energy, мажоритарний акціонер) систематично порушувала інтереси міноритарних акціонерів (в т.ч. позивача).

Позивач зазначав, що 24.04.2018 нібито на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», ПрАТ «Київобленерго» створило за Рішенням Наглядової ради Товариства (без рішень Загальних зборів акціонерів) - окрему юридичну особу ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» (далі - ТОВ «Київська ОЕК», ТОВ «КОЕК» або КОЕК) із статутним капіталом 1 млн. грн, які внесло ПрАТ «Київобленерго» та стало власником 100% статутного капіталу КОЕК.

Позивач вказував, що 27 грудня 2018 року Група ВС через свій на 100% склад Органів управління в ПрАТ «Київобленерго» - ухвалили та уклали правочин щодо продажу 100% в ТОВ «КОЕК» до компанії тієї ж Групи ВС - ТОВ «Енергопоставка». Разом із продажем 100% статутного капіталу ТОВ «Київська ОЕК», було продано ТОВ «Енергопоставка» в той самий день 27.12.2018 - 100% статутних капіталів ТОВ «Одеська ОЕК», ТОВ «Житомирська ОЕК», ТОВ «Херсонська ОЕК», ТОВ «Кіровоградська ОЕК», ТОВ «Рівненська ОЕК».

Також, позивач зазначав, що на дату створення ТОВ «КОЕК» (дата рішення - Протоколу «Про створення від 24.04.2018»), дата державної реєстрації 26.04.2018, на дату відчуження 100% частки в ТОВ «КОЕК» (правочин від 27.12.2018 року) та на дату державної реєстрації вказаного правочину-відчуження 100% частки ТОВ «КОЕК» 17.01.2019: позивачу належали 5 244 141 акцій ПрАТ «Київобленерго», відтак позивача незаконно було позбавлено його частки в статутному капіталі ТОВ «КОЕК».

Крім того, позовна заява містила 2 епізоди (як вказує позивач) порушення прав та майнових інтересів позивача, які полягають у тому, що ПрАТ «Київобленерго» було фактично укладено з 27.12.2018 по 09.01.2019 - 3 (три) правочини щодо одного предмету продажу - акції/корпоративні права - пов`язаним із ПрАТ «Київобленерго» особам - російської Групи ВС за значно заниженими цінами на користь Групи ВС, а саме:

- правочин із заниженою ціною 1 000 000 грн щодо продажу корпоративних прав/акцій (56 305 895 акцій АТ «Одесаобленерго») був укладений 09.01.2019 (або раніше) між ПрАТ «Київобленерго» та ТОВ «ВС Енерджі Інтернейшнл Україна»;

- правочин із заниженою ціною 42 792 480,2 грн щодо продажу корпоративних прав/акцій (56 305 895 акцій АТ «Одесаобленерго» по ціні 0,76 грн./акція) був укладений 09.01.2019 (або раніше) між пов`язаними особами - ПрАТ «Київобленерго» та ТОВ «ВС Енерджі Інтернейшнл Україна» (мажоритарний акціонер Товариства);

- правочин із заниженою ціною 6 593 977,14 грн щодо продажу корпоративних прав/акцій (7 090 298 акцій АТ «Кіровоградобленерго» по ціні 0,93 грн/акція) був укладений 09.01.2019 (або раніше) між пов`язаними особами - ПрАТ «Київобленерго» та ПрАТ «Рівнеобленерго» - російська Група ВС.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 у справі № 910/14238/25 (адреса посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/132310780) позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали повернуто заявнику без розгляду згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України. При цьому, відповідно до мотивувальної частини ухвали, правочини, які позивач просить суд визнати недійсними, укладені між різними суб`єктами господарювання, мають різний предмет, зокрема стосуються акцій АТ «Одесаобленерго» та АТ «Кіровоградобленерго», тобто такі правочини не є ідентичними. Тому, сумісний розгляд заявлених позовних вимог суттєво утруднить вирішення спору, що в свою чергу виключає можливість їх спільного розгляду в одному судовому провадженні.

Згідно позову в справі № 910/15409/25 ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопоставка", Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Груп Менеджмент" та Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго", в якому просив суд:

- визнати правочин від 27.12.2018 щодо переходу прав власності між ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (попередня назва ПрАт "Київобленерго") та ТОВ "Енергопоставка" на 100% корпоративних прав в статутному капіталі ТОВ "КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" недійсним;

- зобов`язати відповідачів здійснити всі необхідні дії з перереєстрації, в т.ч. але не обмежуючись, в державних реєстрах та Статутних документах ТОВ "КОЕК", щодо передачі прав власності на 0,5038202% в статутному капіталі ТОВ "КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ", загальною номінальною вартістю в статутному капіталі вказаного ТОВ "КОЕК" у розмірі 5 038, 20 грн, з прав власності ТОВ "Енергопоставка" у приватну власність ОСОБА_1 . Витрати пов`язані із такою перереєстрацією покласти на ТОВ "Енергопоставка" та ТОВ "КОЕК";

- визнати правочин із датою вчинення правочину та/або датою виконання правочину 09.01.2019 щодо переходу прав власності між ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (попередня назва ПрАТ "Київобленерго") та ПрАТ "Рівнеобленерго" на 7 090 298 акцій АТ "Кіровоградобленерго" недійсним;

- стягнути з ПрАТ "Рівнеобленерго" мінімальну майнову шкоду/збитки Позивачу у розмірі 48 939,61 грн;

- визнати правочин із датою вчинення правочину та/або датою виконання правочину 09.01.2019 щодо переходу прав власності між ПрАт "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (попередня назва ПрАТ "Київобленерго") та ТОВ "ВС ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ" на 56 305 895 акцій АТ "Одесаобленерго" (нова назва АТ "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ") недійсним;

- стягнути з ТОВ "ВС ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ" мінімальну майнову шкоду/збитки позивачу у розмірі 674 819,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що з 2004 року позивач (5 244 141 акцій або 0,5038%) та його брат (5 241 000 акцій або 0,5035%) загалом володіли 1,01% акцій ПрАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" (надалі ПрАТ "Київобленерго") попередня назва ПрАТ "Київобленерго", до цього ПрАТ "А.Е.С. Киїобленерго" (89% акцій належали до 2013 року американській корпорації AES). В подальшому, в 2013 році американська корпорація AES продала російській Групі ВС понад 89% акцій ПрАТ "Київобленерго". Група ВС Енерджі (VS Energy, мажоритарний акціонер) систематично порушувала інтереси міноритарних акціонерів (в т.ч. позивача).

Позивач зазначав, що 24.04.2018 нібито на виконання вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", ПрАТ "Київобленерго" створило за Рішенням Наглядової ради Товариства (без рішень Загальних зборів акціонерів) - окрему юридичну особу ТОВ "КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ" (далі - ТОВ "Київська ОЕК", ТОВ "КОЕК" або КОЕК) із статутним капіталом 1 млн. грн, які внесло ПрАТ "Київобленерго" та стало власником 100% статутного капіталу КОЕК.

Позивач вказував, що 27 грудня 2018 року Група ВС через свій на 100% склад Органів управління в ПрАТ "Київобленерго" - ухвалили та уклали правочин щодо продажу 100% в ТОВ "КОЕК" до компанії тієї ж Групи ВС - ТОВ "Енергопоставка". Разом із продажем 100% статутного капіталу ТОВ "Київська ОЕК", було продано ТОВ "Енергопоставка" в той самий день 27.12.2018 - 100% статутних капіталів ТОВ "Одеська ОЕК", ТОВ "Житомирська ОЕК", ТОВ "Херсонська ОЕК", ТОВ "Кіровоградська ОЕК", ТОВ "Рівненська ОЕК".

Також, позивач зазначав, що на дату створення ТОВ "КОЕК" (дата рішення - Протоколу «Про створення від 24.04.2018»), дата державної реєстрації 26.04.2018, на дату відчуження 100% частки в ТОВ "КОЕК" (правочин від 27.12.2018) та на дату державної реєстрації вказаного правочину-відчуження 100% частки ТОВ "КОЕК" 17.01.2019: позивачу належали 5 244 141 акцій ПрАТ "Київобленерго", відтак позивача незаконно було позбавлено його частки в статутному капіталі ТОВ "КОЕК".

Крім того, позивач зазначав, що позовна заява містить інформацію про порушення його прав та майнових інтересів, які полягають у тому, що ПрАТ "Київобленерго" було фактично укладено з 27.12.2018 по 09.01.2019 - 3 (три) правочини щодо одного предмета продажу - акції/корпоративні права - пов`язаним із ПрАТ "Київобленерго" особам - російської Групи ВС за значно заниженими цінами на користь Групи ВС, а саме:

- правочин із заниженою ціною 1 000 000 грн щодо продажу корпоративних прав/акцій (56 305 895 акцій АТ "Одесаобленерго") був укладений 09.01.2019 (або раніше) між ПрАТ "Київобленерго" та ТОВ "ВС Енерджі Інтернейшнл Україна";

- правочин із заниженою ціною 42 792 480,2 грн щодо продажу корпоративних прав/акцій (56 305 895 акцій АТ "Одесаобленерго" по ціні 0,76 грн./акція) був укладений 09.01.2019 (або раніше) між пов`язаними особами - ПрАТ "Київобленерго" та ТОВ "ВС Енерджі Інтернейшнл Україна" (мажоритарний акціонер Товариства);

- правочин із заниженою ціною 6 593 977,14 грн щодо продажу корпоративних прав/акцій (7 090 298 акцій АТ "Кіровоградобленерго" по ціні 0,93 грн/акція) був укладений 09.01.2019 (або раніше) між пов`язаними особами - ПрАТ "Київобленерго" та ПрАТ "Рівнеобленерго" - російська Група ВС.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 у справі № 910/15409/25 (адреса посилання: https://reyestr.court.gov.ua/Review/132588567) позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали повернуто заявнику без розгляду згідно п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України. При цьому, відповідно до мотивувальної частини ухвали, правочини, які позивач просить суд визнати недійсними, укладені між різними суб`єктами господарювання, мають різний предмет, зокрема стосуються акцій АТ «Одесаобленерго» та АТ «Кіровоградобленерго», тобто такі правочини не є ідентичними. Тому, сумісний розгляд заявлених позовних вимог суттєво утруднить вирішення спору, що в свою чергу виключає можливість їх спільного розгляду в одному судовому провадженні.

В рамках наведеного судова колегія акцентує, що в силу ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Тим самим, з огляду на ст.ст. 173, 174 ГПК України в їх сукупності, позовна заява не може вважатися ідентичною від попередньо поданої за обставин усунення позивачем недоліків раніше поданого позову, які були визначені судом як підстава для повернення позовної заяви. В даному ж випадку це недоліки: порушення ОСОБА_1 правил об`єднання позовних вимог (справи: № 910/14238/25 та № 910/15409/25).

Доцільно вказати, що відповідні ухвали позивачем не оскаржувались.

Водночас, ОСОБА_1 18.12.2025 вкотре подано відповідний позов на розгляд Господарського суду міста Києва до тих самих відповідачів з тим самим предметом та ідентичних за суттю обґрунтувань порушення прав позивача.

У свою чергу, за відсутності внесення концептуальних змін до позову, що поданий в межах справи № 910/15810/25, позивачем не усунено недоліків позовних заяв, визначних згідно ухвал у справах: № 910/14238/25 та № 910/15409/25, зокрема щодо сумісного розгляду заявлених позовних вимог до відповідачів про визнання недійсними правочинів, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів.

При цьому, апелянтом визнається подання ним повторно подібних позовних заяв з незначними уточненнями або ж внесеними змінами щодо підтвердження викладених ним у раніше поданому позові (17.11.2025 - суддя Щербаков С.О.; справа № 910/14238/25) обставин про незаконний навмисний поділ значного правочину на кілька правочинів.

У рамках вказаного колегією суддів зазначається, що в силу ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства відносяться, зокрема: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

За ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані, зокрема виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина 1 статті 43 ГПК України).

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою (пункти 2, 4 частини 2 статті 43 ГПК України).

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина 3 статті ГПК України).

Судова колегія вказує, що право суду з урахуванням обставин справи повернути заяву через визнання зловживанням стороною процесуальними правами є дискреційними повноваженнями суду, які застосовуються у випадку встановлення дій сторони такими, що суперечать завданню господарського судочинства (частина 2 статті 43 ГПК України).

З урахуванням наведеного, враховуючи основні засади (принципи) господарського судочинства, з урахуванням правил (дефініцій) щодо неприпустимості зловживання стороною процесуальними правами, оскільки позивачем не було усунуто недоліків позовних заяв, визначних згідно ухвал у справах: № 910/14238/25 та № 910/15409/25, беручи до уваги, що ОСОБА_1 відповідні ухвали не оскаржувались та вони є чинними, зважаючи на подання, втретє, до Господарського суду міста Києва ідентичного за суттю позову до відповідачів, при цьому без виконання вказівок суду щодо необхідності роз`єднання позовних вимог (звернення до суду з окремим позовом, за кожним окремим договором), колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду 1-ої інстанції про повернення заявнику позову, а також доданих до нього матеріалів на підставі частини 3 статті 43 ГПК України.

В свою чергу, з огляду на викладені в цій постанові висновки, колегією суддів критично оцінюються доводи апелянта щодо невідповідності оскаржуваної ухвали відповідним вимогам ГПК України.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За висновками колегії суддів, твердження апелянта, викладені в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана ухвала є незаконною та винесеною з порушенням норм процесуального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, зазначені скаржником в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності підстав для повернення місцевим господарським судом позовної заяви є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали у цій справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - без змін.

Згідно ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта ( ОСОБА_1 ).

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, 271, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2025 про повернення позовної заяви у справі № 910/15810/25 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.12.2025 у справі № 910/15810/25 про повернення позовної заяви - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на ОСОБА_1 .

4. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді О.О. Євсіков

В.А. Корсак