ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. ЧернівціСправа № 926/1109/25

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ярошенко В.П., за участю помічника судді Шехтер Є.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом:

Чернівецької обласної прокуратури (58001, м. Чернівці, вул. Мирона Кордуби, 21А, )

в інтересах держави в особі:

позивача 1 - Чернівецької обласної ради (58002, м. Чернівці, вул. М. Грушевського, 1, )

позивача 2 - Департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної державної адміністрації (58002, м. Чернівці, вул. М. Грушевського, 1, )

позивача 3 - Західного офісу Держаудитслужби (79007, м. Львів, вул. Костюшка, 8, )

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія (58001, м. Чернівці, вул. Пауля Целана, 6, )

до відповідача 2: Обласного комунального некомерційного підприємства "Чернівецька обласна клінічна лікарня" (58001, м. Чернівці, вул. Головна, 137, )

про визнання додаткових угод до договору недійсними та стягнення 233931,43 грн

Представники сторін:

Прокурор Маріуца Р.А.;

від позивача 1 не з`явився;

від позивача 2 Суплік Г.А.;

від позивача 3 Котельбан Н.Д. ;

від відповідача 1 Савка О.Т.;

від відповідача 2 не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

I. Стислий виклад позицій сторін по суті позовних вимог.

03.04.2025 до Господарського суду Чернівецької області надійшла позовна заява від Чернівецької обласної прокуратури (58001, м. Чернівці, вул. Мирона Кордуби, 21А, ) в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах: позивача 1 - Чернівецької обласної ради (58002, м. Чернівці, вул. М. Грушевського, 1, ), позивача 2 - Департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної державної адміністрації (58002, м. Чернівці, вул. М. Грушевського, 1, ), позивача 3 - Західного офісу Держаудитслужби (79007, м. Львів, вул. Костюшка, 8, ) до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівецька обласна енергопостачальна компанія (58001, м. Чернівці, вул. Пауля Целана, 6, ) та до відповідача 2: Обласного комунального некомерційного підприємства "Чернівецька обласна клінічна лікарня" (58001, м. Чернівці, вул. Головна, 137, ) про визнання додаткових угод до договору недійсними та стягнення 233931,43 грн.

Позов обґрунтовано тим, що між Обласною лікарнею та ТОВ Чернівецька обласна енергопостачальна компанія за результатами закупівлі UA-2021-01-16-002608-a укладено договір від 18.02.2021 № 109 про постачання електричної енергії споживачу. Сторонами вищевказаного Договору шляхом укладення додаткових угод №№ 2-8 та № № 1 до додаткових угод №№ 6-8 усупереч п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі збільшено ціну за одиницю товару, в результаті чого Товариством безпідставно одержано 233 931,43 грн бюджетних коштів.

Що більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Сторонами упродовж 2021 укладено 12 додаткових угод до Договору, у тому числі і 3 додаткові угоди до додаткових угод. Так, додатковою угодою від 23.02.2021 № 1 внесено зміни до договору в частині терміну оплати за отримані послуги та оформлення платіжних документів.

Також, сторонами було укладено додаткові угоди від 20.04.2021 № 2 та від 21.04.2021 № 3, які ними ж були визнані недійсними згідно з п. 1 додаткових угод від 26.04.2021 № 4 та № 5.

Крім того, у згаданих додаткових угодах №№ 2 та 3, а саме, у комерційних пропозиціях до них, як додатків до Договору, збільшено ціну за одиницю товару з 2,07 грн за 1 кВт/ год відповідно до 2,276 грн за 1 кВт/год (9,95 % від ціни у Договорі) та 2,356695 грн за 1 кВт/год (13,9 % від ціни у Договорі), при цьому зменшено загальний обсяг постачання електричної енергії до 847094,9 кВт/год та 818093,98 кВт/год.

Поряд з тим, Товариством не вжито належних заходів щодо обґрунтування коливання ціни на ринку електричної енергії, що і стало підставою для звернення з даним позовом.

Представник позивача-1 заявив клопотання від 25.04.2025 про розгляд даної справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами.

Представник відповідача-1 у своєму відзиві на позов від 24.04.2025 просить суд відмовити прокурору у задоволенні позовних вимог в повному обсязі враховуючи наступне.

При укладенні Договору сторони погодили всі істотні умови та закріпили право на внесення змін до Договору, в тому числі у порядку, передбаченому Законом України "Про публічні закупівлі", однак конкретного порядку та умов внесення змін у Договір визначено не було, відтак підстави, з якими позивач пов`язує недійсність спірних додаткових угод, відсутні, оскільки як і Законом України "Про публічні закупівлі", так і самим договором було передбачено право сторін договору у разі зміни ціни на електричну енергію здійснити перерахунок за новою вартістю, шляхом укладення та підписання додаткової угоди. Збільшення вартості товару не перевищує зміну ціни за одиницю товару більше ніж 10 відсотків.

Крім того, представник відповідача-1 надав суду додаткові пояснення від 09.02.2026 відповідно до яких зазначив, що фактичні обставини цієї справи свідчать про те, що Відповідач діяв відкрито, добросовісно та послідовно: кожна додаткова угода укладалася після належного інформування споживача та надання документального підтвердження зміни ціни; споживач усвідомлено погоджувався з такими умовами, приймав електричну енергію та здійснював оплату. Жодних заяв про відмову від договору чи заперечень щодо зміни ціни з боку споживача протягом усього строку дії договору не надходило, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача-2 надав суду клопотання від 24.02.2026 в змісті якого вказав, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, крім того просив суд розглянути справу без його участі.

Представник позивача-3 надав суду пояснення від 28.04.2026 у змісті яких вказав, що підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, виходячи з наступного.

Додатковими угодами внесено зміни до Договору №109, щодо збільшення вартості за електричну енергію, без належного документального підтвердження коливання ціни на ринку.

Внаслідок безпідставного укладання Додаткових угод від 26.04.2021 №4 та №5, від 09.08.2021 №6, від 10.08.2021 №7 та від 11.08.2021 №8 на збільшення ціни за електроенергію Підприємством зайво сплачено бюджетних коштів в сумі 233 931.42 грн (в тому числі, в сумі 31 558,77 грн сплачених по завищеній ціні за електроенергію спожиту в березні 2021 року) за неотриману електричну енергію в кількості 113010,35 кВт/год, чим завдано обласному бюджету матеріальної шкоди на вказану суму.

У своїй відповіді на відзив від 29.04.2026 Прокурор вказав, що доводи представника відповідача-1 викладені у відзиві на позов є безпідставними, тому просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі зважаючи на таке.

Під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Однак, сторонами при укладенні оскаржуваних додаткових угод не дотримано вказаних вище вимог чинного законодавства, а ціну за одиницю товару безпідставно збільшено з 2,07 грн/кВт/год до 3,13589 грн/ кВт/год, тобто на понад 51 %. Таким чином, прокурором доведено належними та допустими доказами незаконність укладення згаданих вище додаткових угод до Договору, а також необхідність визнання їх недійсними, та, як наслідок, стягнення безпідставно одержаних бюджетних коштів.

II. Процесуальні дії та рішення суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2025, справу розподілено судді Ярошенко В. П.

Ухвалою суду від 08.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 30.04.2025.

24.04.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, який прийнято судом до розгляду та залучено до матеріалів справи.

25.04.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача 1 надійшло клопотання про розгляд справи їх без участі, яке прийняте судом та долучене до матеріалів справи.

28.04.2025 через канцелярію суду від представника позивача-3 надійшли пояснення, які прийнято судом до розгляду та залучено до матеріалів справи.

29.04.2025 через систему "Електронний суд" від прокурора надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом до розгляду та залучена до матеріалів справи.

29.04.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача-1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №926/1109/25 до завершення розгляду справи Великою палатою Верховного Суду справи №920/19/24, яке прийнято до розгляду та залучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні, 30.04.2025, представник відповідача-1 підтримав подане клопотання про зупинення провадження у справі, решта представників сторін поклалися на розсуд суду.

Ухвалою суду від 30.04.2025 зупинено провадження у справі № 926/1109/25 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.

19.01.2026 за вх. № 214 від представника Чернівецької обласної прокуратури через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою суду від 21.01.2026 поновлено провадження у справі № 926/1109/25 та призначено підготовче засідання у справі на 09.02.2026.

09.02.2026 за вх. № 608 від представника відповідача 1 через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення у справі.

У судовому засіданні 09.02.2026, постановлено протокольну ухвалу, якою залучено додаткові пояснення у справі, закрито підготовче та призначено розгляд справи по суті на 17.03.2026.

23.02.2026 за вх. № 836 від представника позивача 1 через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

24.02.2026 за вх. № 878 від представника відповідача 2 через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

17.03.2026 під час розгляду справи виявлено технічну несправність онлайн сервісу відеозв`язку Easycon у зв`язку з неможливістю налагодження його коректної роботи, що унеможливило проведення судового засідання до його завершення, виникла необхідність відкладення розгляду справи на іншу дату, про що складено акт, який долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 17.03.2026 відкладено розгляд справи по суті на 24.03.2026.

Прокурор у судовому засіданні 24.03.2026 року підтримав в повному обсязі заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представники позивачів підтримали позицію прокурора.

Представник відповідача-1 заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судом проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

ІІІ. Установлені судом обставини.

18.02.2021 між Обласним комунальним некомерційним підприємством "Чернівецька обласна клінічна лікарня" в особі в.о. генерального директора Цинтаря Сергія Авреловича, який діє на підставі Статуту (далі - Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", яке діє на підставі Ліцензії від 14.06.2018 (постанова НКРЕКП №429), в особі директора Тимофійчука Володимира Мирославовича, що діє на підставі Статуту (далі Постачальник) з іншої сторони, (разом Сторони) (далі - постачальник).

Відповідно до п. 2.1 якого постачальник продає за кодом ДК 021:2015 - 09310000-5 «Електрична енергія» - електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно з п. 2.2 Договору обов`язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Пунктами 3.1-3.3 частини 3 Договору визначено, що Початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього Договору. Споживач має право вільно змінювати Постачальника відповідно до процедури, визначеної ПРРЕЕ, та умов цього Договору. Постачальник за цим Договором не має права вимагати від Споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору.

Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору. Загальна вартість цього Договору на момент його укладення становить 1 927 998,00 грн з ПДВ ( один мільйон дев`ятсот двадцять сім тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 00 копійок), в тому числі сума ПДВ 321333,00 грн (триста двадцять одна тисяча триста тридцять три гривні 00 копійок) (пункт 5.1. Договору).

Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії (пункт 5.2. Договору).

Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до Споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (пункт 5.4. Договору).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (пункт 5.5. Договору).

Якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором, Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору (пункт 5.8. Договору).

Відповідно до п. 13.8 Договору у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення, Постачальник має право письмово звернутись до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому, така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару у бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Документ (або документи), що підтверджує збільшення ціни товару, повинен містити дані щодо середньо ринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на день укладання цього договору (допускається надання документального підтвердження щодо середньо ринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару в межах 10 днів щодо дати укладання цього договору) та середньо ринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару на момент письмового звернення постачальника щодо збільшення ціни і повинен бути наданий у формі належним чином оформленої довідки/інформації (або в іншій документальній формі), виданої торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою, або органами державної статистики.

Комерційна пропозиція, яка є додатком 2 до цього Договору встановлює, що 1) ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи): Ціна (тариф) за одиницю кВт становить - 2,07 грн/кВт*год з Г1/ДВ за розрахунковий період. Тарифні коефіцієнти для зон доби не застосовуються.

2) загальний обсяг постачання електричної енергії, кВт./год.: 931400;

6) розмір пені за порушення строку оплати або штраф: У разі, коли Споживач порушив термін оплати нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ), яка діє на день прострочення.

Як встановлено судом за результатами закупівлі UA-2021-01-16-002608-a укладено договір від 18.02.2021 № 109 про постачання електричної енергії споживачу.

Після чого сторонами упродовж 2021 укладено 12 додаткових угод до Договору, у тому числі і 3 додаткові угоди до додаткових угод.

Так, додатковою угодою від 23.02.2021 № 1 внесено зміни до договору в частині терміну оплати за отримані послуги та оформлення платіжних документів.

Також, було укладено додаткові угоди від 20.04.2021 № 2 та від 21.04.2021 № 3, які ними ж були визнані недійсними згідно з п. 1 додаткових угод від 26.04.2021 № 4 та № 5.

Проте, у згаданих додаткових угодах №№ 2 та 3, а саме, у комерційних пропозиціях до них, як додатків до Договору, збільшено ціну за одиницю товару з 2,07 грн за 1 кВт/ год відповідно до 2,276 грн за 1 кВт/год (9,95 % від ціни у Договорі) та 2,356695 грн за 1 кВт/год (13,9 % від ціни у Договорі), при цьому зменшено загальний обсяг постачання електричної енергії до 847094,9 кВт/год та 818093,98 кВт/год.

Прокурор вказав, що Товариством не вжито належних заходів щодо обґрунтування коливання ціни на ринку електричної енергії посилаючись на таке.

Надані на запит Управління Західного офісу Держаудислужби в Чернівецькій області № 4 від 21.05.2024 Обласною лікарнею довідки Чернівецької торгово промислової палати від 19.04.2021 № 472/1 та № 472/2 жодним чином не характеризують коливання ціни на ринку, а тільки констатують ціну електричної енергії на конкретні дати, відповідно на 10.03.2021 та 17.03.2021.

Також не надано будь яких письмових пропозицій (листів, звернень) Товариства на адресу Обласної лікарні про зміну ціни за одиницю товару у бік збільшення, із належним обґрунтуванням коливання ціни на ринку, як того вимагає п. 13.8 Договору.

Окрім визнання недійсною додаткової угоди від 20.04.2021 № 2, в додатковій угоді від 26.04.2021 № 4 сторони домовились збільшити ціну за одиницю товару до 2,276 грн/кВт/год, про що зазначили у комерційній пропозиції.

Крім того, 26.04.2021 (в той же день, що і додаткова угода № 4) сторонами укладено додаткову угоду № 5, в якій, окрім визнання недійсною додаткової угоди від 21.04.2021 № 3, збільшено ціну за одиницю товару до 2,356695 грн/кВт/год (13,9 %), тобто більше ніж на 10 % від ціни Договору.

При укладенні додаткових угод №№ 4 та 5 Товариством також не вжито належних заходів щодо обґрунтування коливання ціни на ринку електричної енергії. Згадані вище довідки Чернівецької торгово-промислової палати від 19.04.2021 № 472/1 та № 472/2 жодним чином не характеризують коливання ціни на ринку.

Більше того, додаткові угоди №№ 4 та 5 укладені 26.04.2021, тобто після оформлення 22.04.2021 акту приймання-передавання товарної продукції за березень 2021 року.

Відповідно до додаткової угоди від 09.08.2021 № 6 сторони домовились збільшити ціну за одиницю товару до 2,59212 грн/кВт/год.

У проміжку часу між укладенням додаткових угод №№ 5 та 6, Товариством отримано наступні цінові довідки Чернівецької торгово-промислової палати: від 02.08.2021 № 927/1, № 927/2, № 927/3.

Зазначені вище довідки сумарно відображають ціни за період з 23.07.2021 по 02.08.2021 та не містять інформацію про коливання ціни, починаючи з дати внесення попередніх змін до Договору (додаткова угода від 26.04.2021 № 5), як це передбачено п. 13.8 Договору. Жодних відомостей, що дані довідки Чернівецької промислової палати були адресовані саме Відповідачу-2 не надано.

Також Обласною лікарнею не надано будь яких письмових пропозицій (листів, звернень) Товариству на її адресу про зміну ціни за одиницю товару у бік збільшення, із належним обґрунтуванням коливання ціни на ринку, як того вимагає п. 13.8 Договору.

Таким чином, в порушення п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922 сторонами безпідставно укладено додаткову угоду від 09.08.2021 № 6. Внаслідок укладання з порушенням законодавства додаткової угоди № 6 безпідставно збільшено ціну за одиницю товару на 25,22 %.

Протягом наступних двох днів сторонами усупереч п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922 укладено ще дві додаткові угоди від 10.08.2021 № 7 та від 11.08.2021 № 8, якими збільшено ціну за одиницю товару до 2,85107 грн/кВт/год та 3,13589 грн/кВт/год відповідно.

Підсумкове безпідставне збільшення ціни за одиницю товару, з врахуванням додаткової угоди № 8 склало 51,49%.

Крім того, сторонами усупереч вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922 укладено додаткові угоди № 1 до додаткової угоди № 6 від 31.08.2021, № 1 до додаткової угоди № 7 від 31.08.2021, № 1 до додаткової угоди № 8 від 31.08.2021, якими, у зв`язку із допущеними помилками у розрахунках обсягу споживання електричної енергії при збільшенні ціни за одиницю товару, викладено додатки № 2 до Договору (комерційні пропозиції) у новій редакції.

Зокрема, змінено загальні обсяги постачання електричної енергії, при цьому ціни за одиницю товару залишились незмінними та більшими ніж ціна Договору на понад 10 %, як і в додаткових угодах №№ 6-8, а саме, 2,59212 грн/кВт/год, 2,85107 грн/ кВт/год, 3,13589 грн/кВт/год.

Відтак в тексті всіх додаткових угод, якими було збільшено ціну за одиницю товару, відсутні посилання на звернення (пропозиції) постачальника щодо зміни ціни та інформація чи документи, які б свідчили про коливання ціни на ринку.

Враховуючи вищевикладене, сторонами при укладенні оскаржуваних додаткових угод не дотримано вказаних вище вимог чинного законодавства, а ціну за одиницю товару безпідставно збільшено з 2,07 грн/кВт/год до 3,13589 грн/кВт/ год, тобто на понад 51 %.

Таким чином, шляхом укладення між Товариством та Обласною лікарнею додаткових угод до Договору № 2 від 20.04.2021, № 3 від 21.04.2021, № 4 від 26.04.2021, № 5 від 26.04.2021, № 6 від 09.08.2021, № 7 від 10.08.2021, № 8 від 11.08.2021, а також додаткових угод № 1 до додаткової угоди № 6 від 31.08.2021, № 1 до додаткової угоди № 7 від 31.08.2021, № 1 до додаткової угоди № 8 від 31.08.2021 відбулось підвищення ціни одиниці товару усупереч п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922, в результаті чого Товариством безпідставно одержано бюджетні кошти в сумі 233 931,43 грн, що більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

Судом встановлено, що під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

На виконання умов вищевказаного договору постачальник поставив споживачу електричну енергію в загальному обсязі 522 803,49 кВт/год, за які згідно з ціною за одиницю товару, передбаченою у Договорі на момент його укладення, мало б бути сплачено 1082203,22 грн (522803,49 кВт/год х 2,07 грн), проте фактично перераховано 1316134,65 грн.

Отже, у підсумку Товариством безпідставно одержано 233931,43 грн бюджетних коштів (1 316 134,65 грн 1 082 203,22 грн).

Детальний розрахунок суми, що підлягає стягненню з Відповідача 1, який міститься у позовній заяві у формі таблиці судом перевірений та встановлено, що він арефметично правильний.

Крім того, договір про постачання електричної енергії споживачу №109 від 18.02.2021 року та додатки до нього підписано сторонами та скріплено їх печатками без будь-яких зауважень, що підтверджено матеріалами справи, ціновими довідками Чернівецької торгово-промислової палати №472/1 від 19.04.2021, №472/2 від 19.04.2021, №927/1 від 02.08.2021, №927/2 від 02.08.2021, №927/3 від 02.08.2021, а також актами приймання-передачі електричної енергії, а саме:

- за березень 2021р. № 5 від 22.04.2021р. за обсяг 110079 кВт/год на суму 259422,30 грн, який сплачений за платіжним дорученням №35 від 23.04.2021;

- за квітень 2021р. №1 від 11.05.2021р. за обсяг 98046 кВт/год на суму 231064,23 грн, який сплачений за платіжним дорученням №39 від 12.05.2021;

- за травень 2021р. №5 від 07.06.2021р. за обсяг 79052 кВт/год на суму 186301,22 грн, який сплачений за платіжним дорученням №50 від 08.06.2021;

- за червень 2021р. №5 від 07.07.2021р. за обсяг 64113 кВт/год на суму 151094,59 грн, який сплачений за платіжним дорученням №59 від 08.07.2021;

- за липень 2021р. №7 від 05.08.2021р. за обсяг 63649 кВт/год на суму 150001,09 грн, який сплачений за платіжним дорученням №69 від 06.08.2021;

- за серпень 2021р. №8 від 09.09.2021р. за обсяг 66894 кВт/год на суму 209772,26 грн, який сплачений за платіжним дорученням №79 від 09.09.2021;

- за вересень 2021р. №9 від 28.09.2021р. на суму 128478,96 грн, який сплачений за платіжним дорученням №87 від 07.10.2021;

Вищевказані акти та подальша їх сплата свідчать про відсутність жодних претензій з боку обох сторін.

Прокурор звертаючись з позовом до суду, зазначив, що ціну за електричну енергію протягом дії договору було збільшено з 2,07 грн до 3,13589 за 1 кВт/год, тобто на 51%, усього Товариством поставлено Обласній лікарні електричної енергії у кількості 522 803,49 кВт/год, за які останньою згідно з ціною за одиницю товару, передбаченою у Договорі на момент його укладення, мало б бути сплачено 1082203,22 грн (522803,49 кВт/год х 2,07 грн), проте фактично перераховано 1316134,65 грн.

Отже, у підсумку Товариством безпідставно одержано 233 931,43 грн бюджетних коштів.

Проте, коливання ціни в бік збільшення при укладенні додаткових угод не обґрунтоване та документально не підтверджене, а відтак додаткові угоди до договору від 18.02.2021 № 109 про постачання електричної енергії споживачу: № 2 від 20.04.2021, № 3 від 21.04.2021, № 4 від 26.04.2021, № 5 від 26.04.2021, № 6 від 09.08.2021, № 7 від 10.08.2021, № 8 від 11.08.2021, а також додаткові угоди № 1 від 31.08.2021 до додаткової угоди № 6, № 1 від 31.08.2021 до додаткової угоди № 7, № 1 від 31.08.2021 до додаткової угоди № 8 укладені з порушенням чинного законодавства, та підлягають визнанню недійсними на підставі ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а також кошти в сумі 233931,43 грн, які безпідставно сплачені Обласною лікарнею підлягають стягненню з відповідача 1 на користь ради з перерахуванням їх до бюджету.

Відповідач заперечує проти позиції прокурора, просить відмовити в задоволенні позовних вимог та звернув увагу суду на додаткову угоду №2 та зазначив, що вона укладена в межах 10%, тому наслідком є двостороння реституція.

Щодо застосування двосторонньої реституції суд погоджується з позицією прокурора, оскільки останнім обрано належний спосіб захисту прав позивача, враховуючи, що застосування двосторонньої реституції не можливе, так як предметом розгляду є визнання недійсними додаткових угод до договору, а не договору в цілому.

Враховуючи вищевикладене, суд висновує, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

ІV. Оцінка установлених обставин та норм діючого законодавства.

І. Щодо прокурорського представництва.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді урегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1); прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (частина 3); наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді; прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва; прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень (абзаци перший - третій частини 4).

У свою чергу, частиною 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а за абзацом другим частини 5 цієї ж статті у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Відповідно до положень частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: у чому полягає порушення інтересів держави; необхідність їх захист; визначені законом підстави для звернення до суду прокурора; зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Отже, з огляду на викладене, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Таким чином, з огляду на вказані правові положення, суд вважає, що:

- Прокурор у справі має обґрунтувати та довести підстави для представництва, у тому числі повноважність Позивача представляти інтереси держави у спірних правовідносинах та його бездіяльність у виконанні наявних повноважень;

- бездіяльність Позивача наявна у тому випадку, коли він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не зверталися до суду з відповідним позовом у розумний строк;

- розумність строку повинна визначатися судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту, а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Обґрунтування підстав представництва інтересів держави в особі Чернівецької обласної ради.

Органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території шляхом раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності.

Зокрема, за змістом ч. 1 ст. 142, ст. 143 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, що є у власності територіальних громад, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Органи самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності: затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки та збори відповідно до закону; утворюють, реорганізовують та ліквідують комунальні підприємства, організації, установи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

За змістом ч. 2 ст. 2, ч.ч. 1, 4, 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами як безпосередньо так і через відповідні ради та їх виконавчі органи.

Територіальним громадам належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти та об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені територіальні громади функції і повноваження місцевого самоврядування здійснюють місцеві ради, яким підконтрольні і підзвітні виконавчі їх виконавчі органи.

Відповідні ради затверджують місцеві бюджети для їх подальшого розподілу між територіальними громадами для реалізації спільних соціально економічних та культурних програм та контролюють їх виконання.

Одночасно, ст. 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком.

Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб.

За інформацією Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області (далі Казначейство) від 17.10.2024 № 07-10/4519 у 2021 році фінансування витрат Обласної лікарні здійснювалось за рахунок коштів обласного бюджету (загальний фонд).

Рішенням І сесії Чернівецької обласної ради VІІІ скликання від 24.12.2020 №7-1/20 «Про бюджет Чернівецької області на 2021 рік» затверджено бюджетні призначення головним розпорядникам коштів обласного бюджету на 2021 рік у розрізі відповідальних виконавців, серед яких і Департамент охорони здоров`я Чернівецької ОДА (ОВА) (далі Департамент).

Крім того, за інформацією Казначейста та Депратаменту кошти безпідставно одержані Товариством підлягають поверненню до загального фонду місцевого бюджету.

Ураховуючи викладене, в даному випадку Чернівецька обласна рада є органом, уповноваженим на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного бюджету.

Обґрунтування підстав представництва інтересів держави в особі Департаменту.

Відповідно до ст. 119 Конституції України місцеві державні адміністрації на відповідній території забезпечують: виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади; законність і правопорядок; додержання прав і свобод громадян; виконання державних і регіональних програм соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, а в місцях компактного проживання корінних народів і національних меншин - також програм їх національно культурного розвитку; підготовку та виконання відповідних обласних і районних бюджетів; звіт про виконання відповідних бюджетів та програм; взаємодію з органами місцевого самоврядування; реалізацію інших наданих державою, а також делегованих відповідними радами повноважень.

Відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація реалізовує державну політику в галузі науки, освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, материнства і дитинства, сім`ї та молоді, здійснює загальне керівництво закладами науки, освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, що належать до сфери її управління, їх матеріально фінансове забезпечення.

Крім того, місцева державна адміністрація, серед іншого: складає, схвалює і подає на розгляд ради прогноз відповідного бюджету, складає і подає на затвердження ради проект відповідного бюджету та забезпечує його виконання; звітує перед відповідною радою про його виконання; здійснює фінансування підприємств, установ та організацій освіти, культури, науки, охорони здоров`я, фізичної культури і спорту, соціального захисту населення, переданих у встановленому законом порядку в управління місцевій державній адміністрації вищими органами державної та виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад; здійснює державний контроль за станом фінансової дисципліни, обліку та звітності, виконанням державних контрактів і зобов`язань перед бюджетом, належним і своєчасним відшкодуванням шкоди, заподіяної державі, тощо.

У статті 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що вони здійснюють на відповідних територіях державний контроль за збереженням та раціональним використанням державного майна; станом фінансової дисципліни, обліку та звітності, виконання державних контрактів і зобов`язань перед бюджетом, належним і своєчасним відшкодуванням шкоди, завданій державі.

Для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України (п. 5 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»).

Таким чином, місцеві державні адміністрації можуть і зобов`язані здійснювати контроль щодо законності використання бюджетних коштів, у тому числі звертатися до суду з позовами з метою захисту порушених інтересів держави. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації.

Військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування. Так, Указом Президента України № 68/2022 від 24.02.2022 "Про утворення військових адміністрацій" на виконання Закону України "Про правовий режим воєнного стану" утворено Чернівецьку обласну військову адміністрацію. Повноваження військових адміністрацій передбачені ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Одним із структурних підрозділів адміністрації є Департамент, який забезпечує виконання покладених на нього завдань відповідно до Положення, затвердженого розпорядженням Чернівецької обласної державної адміністрації від 04.07.2014 № 326 р зі змінами.

До повноважень Департаменту, серед іншого, належить забезпечення ефективного і цільового використання відповідних бюджетних коштів, здійснення фінансування закладів охорони здоров`я обласного підпорядкування.

Відповідно до інформації Казначейства № 07-10/4519 від 17.10.2024 Департамент є головним розпорядником коштів у даних правовідносинах.

Відповідно до ст. 22 Бюджетного кодексу України, головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема, здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі, здійснює контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів.

Отже, у правовідносинах із Департаментом, як головним розпорядником бюджетних коштів, Обласна лікарня діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником товару в межах затверджених видатків. Подібні висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 № 905/1907/21 та постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 910/11847/19.

Ураховуючи викладене, в даному випадку Департамент є органом, уповноваженим на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету.

Обґрунтування підстав представництва інтересів держави в особі Західного офісу Держаудитслужби.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про здійснення державних закупівель» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері державних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Головними завданнями органу державного фінансового контролю серед інших є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, ефективним використанням коштів, дотриманням законодавства про закупівлі (ст. 2 цього Закону). Контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про здійснення державних закупівель», проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування (ст. 5 цього Закону).

При цьому, на підставі п.п. 8, 10 ч. 1 ст. 10 зазначеного Закону органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43, Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Основними завданнями Держаудитслужби є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю; здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів (пп. пп. 1, 3 п. 3 указаного Положення).

Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства, а саме звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (абз. 1, 3 пп. 9 п. 4 Положення).

Згідно з пп. 20 п. 6 зазначеного Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Відповідно до п. 7 Положення про Державну аудиторську службу України Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Відповідно до наказу Держаудитслужби України № 23 від 02.06.2017 затверджено Положення про Західний офіс Держаудитслужби (далі Західний офіс), згідно з яким Західний офіс підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом.

У складі Західного офісу утворюються структурні підрозділи в Волинській, Закарпатській, Івано-Франківській, Рівненській Тернопільській, Чернівецькій, Хмельницькій областях. Повноваження Західного офісу, визначені зазначеним наказом, кореспондується із Положенням про Державну аудиторську службу України.

Згідно з пп. 3,7 п. 4 Положення, Західний офіс відповідно до покладених на нього завдань, здійснює контроль за дотриманням законодавства про закупівлі, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому Кодексом порядку гарантується.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи, державні органи, органи місцевого самоврядування тощо мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Таким чином, Західний офіс наділений повноваженнями щодо здійснення заходів державного фінансового контролю з метою ефективного, законного, результативного використання державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів, у тому числі у сфері здійснення державних закупівель, на території Чернівецької області.

Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 906/296/18, від 20.02.2019 у справі № 912/894/18, від 10.04.2019 у справі № 909/569/18, від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18, від 21.05.2019 у справі № 912/895/18, від 29.05.2019 у справі 912/2887/18, від 29.07.2020 у справі 904/5598/18, від 01.09.2020 у справі № 909/545/18, від 20.11.2019 у справі № № 924/316/18, від 30.07.2020 у справі № № 911/1534/19, від 06.10.2020 у справі № 905/121/19 неодноразово вказував на наявність у Державної аудиторської служби України права на звернення до суду з позовами про визнання недійсними договорів про закупівлю та сформував однозначний правовий висновок, згідно з яким ця служба є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у таких правовідносинах.

У постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурор звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконного вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (постанови Верховного Суду від 23.03.2021 у справі № 917/665/20, від 07.04.2021 у справі № 913/124/20, від 09.06.2021 у справі № 916/1674/18).

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Отже, Чернівецька обласна рада, Департамент охорони здоров`я, Чернівецької обласної державної адміністрації, Західний офіс Держаудитслужби є органами, уповноваженими державою здійснювати функції у спірних праввідносинах, як органи, уповноважені на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів обласного та місцевого бюджету.

Шляхом укладення між Товариством та Обласною лікарнею додаткових угод до Договору № 2 від 20.04.2021, № 3 від 21.04.2021, № 4 від 26.04.2021, № 5 від 26.04.2021, № 6 від 09.08.2021, № 7 від 10.08.2021, № 8 від 11.08.2021, а також додаткових угод № 1 до додаткової угоди № 6 від 31.08.2021, № 1 до додаткової угоди № 7 від 31.08.2021, № 1 до додаткової угоди № 8 від 31.08.2021 відбулось підвищення ціни одиниці товару усупереч п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону № 922, в результаті чого Товариством безпідставно одержано бюджетні кошти в сумі 233 931,43 грн, що більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

Такі обставини безумовно порушують інтереси держави, однак вищезазначене залишилось поза увагою вищевказаних органів місцевого самоврядування, які є представницькими органами та повинні вживати ефективних заходів до забезпечення захисту інтересів громади.

Чернівецькою обласною прокуратурою з метою вжиття заходів представницького характеру на адресу позивачів скеровані відповідні листи, проте останніми не вжито самостійних заходів щодо пред`явлення позовних заяв на захист інтересів держави.

Зокрема, на адресу Західного офісу Держаудитслужби 17.07.2024 за № 15-180 вих24 направлений відповідний лист, який переадресований до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області. З відповіді зазначеного управління від 08.08.2024 № 132413-17/2027-2024 вбачається, що органи Держаудитслужби не наділені правом самостійного звернення до суду у даних правовідносинах.

Крім того, на адресу Чернівецької обласної ради відповідні листи скеровувались двічі, а саме, 17.07.2024 за № 15-178 вих24 та 13.11.2024 за № 15-4542 вих24, однак самостійних заходів представницького характеру указаним позивачем не вжито.

Аналогічно не вжито заходів щодо самостійного звернення до суду і Департаментом, який у відповідь на лист обласної прокуратури від 12.09.2024 № 15-223 вих24 зазначив, що не планує звертатись із відповідною позовною заявою, оскільки не втручається у господарську діяльність Обласної лікарні.

Таким чином суд вважає, що прокурор дотримався порядку, передбаченого ст.23 Закону України "Про прокуратуру", при направленні вказаного позову до суду.

ІІ. Щодо визнання оспорюваних додаткових угод недійсними.

Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання спірних додаткових угод до договору про закупівлю недійсними та стягнення з відповідача надмірно сплачених коштів у розмірі 238791,13 грн.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України "Про публічні закупівлі".

Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч.1 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" (надалі - Закон).

Згідно з визначеннями, наведеними у п.п.6, 11, 22 ст.1 Закону, договір про закупівлю господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару; замовники суб`єкти, визначені згідно із ст.2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону; предмет закупівлі товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції/пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору (ст.632 ЦК України).

Договір про постачання електричної енергії споживачу - домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами (пп.1.1.2 п.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії).

Суд встановив, що за результатами процедури відкритих торгів між сторонами укладений договір про постачання електричної енергії споживачу.

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі (ч.4 ст.41 Закону).

Разом з тим, п.2 ч.5 ст.41 Закону встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Вбачається, що ключовим у даній нормі Закону є те, що для збільшення ціни за одиницю товару має бути реальне коливання ціни такого товару на ринку в сторону збільшення, що повинно оцінюватися починаючи від підписання договору та до моменту укладення відповідної додаткової угоди (або ж момент розповсюдження дії додаткової угоди), тобто на момент укладання додаткової угоди ціни на товар повинні бути вищими ніж на момент укладання основного договору про закупівлю (або ж додаткової угоди, у разі її обґрунтованого укладення).

Наведене підтверджується також історичним тлумаченням норм п.2 ч.5 ст.41 Закону №922-VІII. У цьому Законі в редакції до 19.04.2020 року норма п.2 ч.5 ст.41 була викладена в ст.36 та мала такий зміст: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі".

Отже, вказана норма Закону №922-VIII в редакції до 19.04.2020 року не дозволяла зміни ціни за одиницю товару більше ніж на 10% від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю, проте не обмежувала сторони в можливості багато разів змінювати (не було обмежень щодо строків зміни ціни) таку ціну протягом дії договору в межах встановлених 10% у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Зазначена норма була змінена Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель" №114-ІХ від 18.09.2019 року (далі - Закон №114-ІХ), яким Закон №922-VIII було викладено в новій редакції. У новій редакції зазначена норма була викладена в п.2 ч.5 ст.41 Закону №922-VIII та доповнена умовою, що така зміна ціни в бік збільшення не може відбуватись частіше ніж один раз на 90 днів, крім закупівлі бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії.

Отже, в новій редакції норма п.2 ч.5 ст.41 Закону №922-VIII не змінила свого змісту щодо розміру зміни ціни за одиницю товару (не більше ніж на 10% від ціни, визначеної сторонами при укладенні договору про закупівлю), проте була доповнена умовою, яка обмежила строки зміни такої ціни, а саме не частіше ніж один раз на 90 днів.

Як убачається з пояснювальної записки до проекту Закону №114-ІХ, метою його прийняття було удосконалення системи публічних закупівель, спрямованої на розвиток конкурентного середовища та добросовісної конкуренції у сфері закупівель, а також забезпечення виконання міжнародних зобов`язань України у сфері публічних закупівель, у тому числі протидії "ціновому демпінгу" коли учасник процедури закупівлі пропонує значно занижену ціну товару, щоб перемогти, а потім через додаткові угоди суттєво збільшує ціну товару та відповідно зменшує обсяг закупівлі, чим нівелює результати публічної закупівлі.

За такої мети очевидно, що зміни, внесені законодавцем Законом №114-ІХ у вказану норму п.2 ч.5 ст.41 Закону №922-VIII, не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель використовувати "ціновий демпінг" з подальшим збільшенням ціни за одиницю товару більше ніж на 10% від ціни, визначеної сторонами за результатами процедури закупівлі та при укладенні договору про закупівлю.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України та Закону вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку ст.652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у cт.652 ЦК України та п.2 ч.5 cт.41 Закону, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Такий правовий висновок неодноразово також був викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2024р. у справі № 922/433/22, від 01.10.2024р. у справі № 918/779/23, від 06.02.2025р. у справі № 910/5182/24, від 18.02.2025р. у справі № 925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення п.2 ч.5 ст.41 Закону №922-VIII як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.

Отже, згідно з положеннями п.2 ч.5 ст.41 Закону №922-VIII зміна ціни в договорі закупівлі допускається за таких умов: -збільшення ціни за одиницю товару до 10%; -збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку; -така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; -така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю; -обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

До того ж застосована законодавцем при формулюванні цієї норми конструкція "не частіше ніж один раз на 90 днів" фактично надає можливість вносити зміни до ціни товару неодноразово, але лише в межах дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10%.

В іншому випадку не досягається мета Закону, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Згідно з роз`ясненням Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №3302-06/34307-06 "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" від 27.10.2016р. несення змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.

Для прийняття рішення про збільшення ціни товару у замовника повинні бути обґрунтовані підстави, зокрема, надані постачальником підтвердження (довідка, експертний висновок) компетентних органів (установ, організацій) про підвищення цін на ринку відповідної продукції.

Верховним Судом у постанові від 07.09.2021р. у справі №927/1058/21 висловлено правову позицію, що обмеження у 10% застосовується як максимальний ліміт: щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

У постанові Великої Палати Верховного суду від 24.01.2024 року у справі №922/2321/22 викладено правову позицію: "Відповідно до ч.4 ст.41 Закону №922-VIII умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі".

Електрична енергія є товаром у розумінні п.34 ч.1 ст.1 Закону №922-VIII. Так, переглядаючи справу №903/383/22, Верховний Суд (постанова Верховного Суду від 16.02.2023р.) зазначив про необґрунтованість доводів скаржника, що положення п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю електричної енергії, оскільки згідно з вказаною нормою не застосовуються в частині строків зміни ціни, а не в частині обмежень більш ніж на 10% збільшення ціни за одиницю товару.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові №927/491/19 від 18.06.2021р. зазначив, що постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Верховний Суд у постанові від 28.09.2023р. по справі №927/56/23 зазначив про те, що право сторін договору на внесення змін до нього не може відбуватися з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, відповідно, свобода договору не може превалювати над дотримання вимог закону.

Відтак, обов`язкові умови, необхідні для зміни ціни за одиницю електричної енергії (як товару), визначені саме у п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі". Згідно вимог п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Таким чином, законодавець не лише встановив обов`язкову вимогу щодо пропорційного збільшення ціни за одиницю товару по відношенню до збільшення ціни товару на ринку, а й відсоткове обмеження такого збільшення (до 10%).

Верховний Суд у постанові від 16.02.2023р. по справі №903/366/22 зазначає, що виключно коливання цін на ринку електричної енергії не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару. При цьому, Верховний Суд зазначив, що обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни - кількість підписаних додаткових угод (як приклад, постанови від 16.02.2023р. у справах №903/366/22 та №903/383/22, де досліджувалося питання щодо правовірності внесення змін до договорів про постачання електричної енергії споживачам).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025р. у справі №920/19/24 врахувала, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.

При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Законом №922-VIII не передбачено форму/вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.02.2025р. у справі № 916/747/24).

Параграфом 1глави 5 розділу І ГПК України унормовані основні положення про докази. При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025р. у справі №920/19/24 виходить із того, що спеціальним законодавством у сфері публічних закупівель не визначено певний орган чи особу, яку законодавець наділив би повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку.

Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10.09.2014р. №442 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові / товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.

Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку ст.86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.09.2023р. у справі № 926/3244/22).

До принципів здійснення публічних закупівель (ч.1 ст.5 Закону України "Про публічні закупівлі") віднесені максимальна економія, а також ефективність та пропорційність. Замовники, учасники процедур закупівлі, суб`єкт оскарження, їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом (ч.5 ст.5 Закону України "Про публічні закупівлі").

Як встановлено судом між Обласною лікарнею та ТОВ Чернівецька обласна енергопостачальна компанія за результатами закупівлі UA-2021-01-16-002608-a укладено договір від 18.02.2021 № 109 про постачання електричної енергії споживачу. Сторонами вищевказаного Договору шляхом укладення додаткових угод №№ 2-8 та № № 1 до додаткових угод №№ 6-8 усупереч п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі збільшено ціну за одиницю товару, в результаті чого Товариством безпідставно одержано 233 931,43 грн бюджетних коштів.

Що більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.

Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Сторонами упродовж 2021 укладено 12 додаткових угод до Договору, у тому числі і 3 додаткові угоди до додаткових угод. Так, додатковою угодою від 23.02.2021 № 1 внесено зміни до договору в частині терміну оплати за отримані послуги та оформлення платіжних документів.

Також, сторонами було укладено додаткові угоди від 20.04.2021 № 2 та від 21.04.2021 № 3, які ними ж були визнані недійсними згідно з п. 1 додаткових угод від 26.04.2021 № 4 та № 5.

Крім того, у згаданих додаткових угодах №№ 2 та 3, а саме, у комерційних пропозиціях до них, як додатків до Договору, збільшено ціну за одиницю товару з 2,07 грн за 1 кВт/ год відповідно до 2,276 грн за 1 кВт/год (9,95 % від ціни у Договорі) та 2,356695 грн за 1 кВт/год (13,9 % від ціни у Договорі), при цьому зменшено загальний обсяг постачання електричної енергії до 847094,9 кВт/год та 818093,98 кВт/год.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

V. Висновки суду з предмету судового розгляду.

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, обставин справи та вказаних правових положень, суд вважає, що додаткові угоди до договору від 18.02.2021 № 109 про постачання електричної енергії споживачу: № 2 від 20.04.2021, № 3 від 21.04.2021, № 4 від 26.04.2021, № 5 від 26.04.2021, № 6 від 09.08.2021, № 7 від 10.08.2021, № 8 від 11.08.2021, а також додаткові угоди № 1 від 31.08.2021 до додаткової угоди № 6, № 1 від 31.08.2021 до додаткової угоди № 7, № 1 від 31.08.2021 до додаткової угоди № 8 укладені з порушенням чинного законодавства, та підлягають визнанню недійсними на підставі ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а також кошти в сумі 233931,43 грн, які безпідставно сплачені Обласним комунальним некомерційним підприємством "Чернівецька обласна клінічна лікарня" підлягають стягненню.

VI. Розподіл судових витрат.

Судовими витратами у справі є витрати Прокурора, які здійснені Чернівецькою обласною прокуратурою, на сплату судового збору відповідно до платіжної інструкції № 446 від 18.03.2025 у сумі 27031,18 грн, які відповідно до приписів статті 129 ГПК України підлягають стягненню з Відповідачів.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 194, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати недійсними укладені між Обласним комунальним некомерційним підприємством "Чернівецька обласна клінічна лікарня" (58001, м. Чернівці, вул. Головна, 137, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" (58001, м. Чернівці, вул. Пауля Целана, 6, ) додаткові угоди до договору від 18.02.2021 № 109 про постачання електричної енергії споживачу № 2 від 20.04.2021, №3 від 21.04.2021, №4 від 26.04.2021, №5 від 26.04.2021, №6 від 09.08.2021, № 7 від 10.08.2021, №8 від 11.08.2021, а також додаткові угоди № 1 від 31.08.2021 до додаткової угоди № 6, № 1 від 31.08.2021 до додаткової угоди № 7, № 1 від 31.08.2021 до додаткової угоди № 8.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" (58001, м. Чернівці, вул. Пауля Целана, 6, ) на користь Чернівецької обласної ради (58002, м. Чернівці, вул. М. Грушевського, 1, ) в дохід обласного бюджету Чернівецької області - 233931,43 грн за наступними реквізитами: отримувач Чернів.ГУК/Чернівецька обл.24060300, , банк отримувача: Казначейство України, р/р-UA0024001.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" (58001, м. Чернівці, вул. Пауля Целана, 6, ) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. М. Кордуби, 21, , банк платника ДКСУ м. Київ, МФО 820172, р/р UA0004946, класифікація видатків бюджету - 2800) - 13 515,59 грн витрат зі сплати судового збору.

5. Стягнути з Обласного комунального некомерційного підприємства "Чернівецька обласна клінічна лікарня" (58001, м. Чернівці, вул. Головна, 137, ) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. М. Кордуби, 21, , банк платника ДКСУ м. Київ, МФО 820172, р/р UA0004946, класифікація видатків бюджету - 2800) - 13 515,59 грн витрат зі сплати судового збору.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.03.2026.

Суддя Вікторія ЯРОШЕНКО

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.