УХВАЛА

м. Київ

23.03.2026Справа № 910/2935/26
Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., розглянувши матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" до Товариства з обмеженою відповідальністю "КФ.ЮА" про стягнення 178 131,90 грн,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "КФ.ЮА" про стягнення 178 131,90 грн основної заборгованості за договором-заявкою на інформаційне обслуговування від 4 жовтня 2018 року № 774.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позовна заява повинна містити, зокрема, відомості про місцезнаходження, поштовий індекс та ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

У позовній заяві Товариство зазначило свій ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР): 033546706, а також місцезнаходження та ідентифікаційний код відповідача: 04080, місто Київ, вулиця Вадима Гетьмана, 6А, офіс 602; ідентифікаційний код 041940643. Однак, з відомостей ЄДР вбачається, що юридичні особи з ідентифікаційними кодами 033546706 та 041940643 у вказаному реєстрі не зареєстровані. У свою чергу, в ЄДР міститься інформація про юридичну особу з найменуванням "Товариство з обмеженою відповідальністю "КФ.ЮА", яка має ідентифікаційний код 41940643 та зареєстрована за адресою: 02094, місто Київ, вулиця Пластова (Івана Сергієнка), будинок 18. Крім того, позивач, у порушення вищевказаної норми Кодексу, не зазначив відомостей щодо наявності чи відсутності зареєстрованого електронного кабінету відповідача.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з положеннями статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" станом на 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становить 3 328,00 грн.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, за частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відтак, за чинним законодавством, позивач мав сплатити за подання до суду цієї позовної заяви через систему "Електронний суд" судовий збір у розмірі 2 662,40 грн (3 328,00 х 0,8).

Однак, матеріали позовної заяви не містять доказів сплати судового збору. Докази того, що позивач у встановленому законом порядку звільнений від сплати судового збору, а також клопотання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати, у матеріалах даної позовної заяви відсутні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 172 ГПК України встановлено, що позивач зобов`язаний до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Однак, у порушення вищевказаних приписів Кодексу, Товариство до своєї позовної заяви докази направлення її копії з додатками відповідачу в установленому законом порядку не додало. Докази звільнення позивача від обов`язку надсилання вказаних документів на підставі статті 42 ГПК України в матеріалах справи також відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 2 статті 91 ГПК України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

Статтею 10 Конституції України чітко визначено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Господарський суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом на українську мову.

До позовної заяви Товариство додало копію договору-заявки на інформаційне обслуговування від 4 жовтня 2018 року № 774. Однак, текст вказаного документа викладено іноземною мовою (російською) без нотаріально засвідченого перекладу на українську мову.

За змістом частин 1, 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки дана позовна заява не відповідає вищезазначеним вимогам ГПК України, вона підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 174, 234 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" без руху.

Товариству з обмеженою відповідальністю "Українське бюро кредитних історій" подати до Господарського суду міста Києва протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали: оновлену позовну заяву з зазначенням у ній: відомостей про вірний ідентифікаційний код позивача; відомостей про вірні ідентифікаційний код та місцезнаходження відповідача; відомостей про наявність/відсутність зареєстрованого електронного кабінету відповідача в системі "Електронний суд"; належні докази сплати судового збору в розмірі 2 662,40 грн у встановленому законом порядку; належні докази направлення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами в установленому законом порядку, або докази звільнення позивача від обов`язку надсилання таких документів відповідачу на підставі статті 42 ГПК України; нотаріально засвідчений переклад на українську мову договору-заявки на інформаційне обслуговування від 4 жовтня 2018 року № 774 у передбаченому законом порядку; належні докази надсилання відповідачу поданих на виконання даної ухвали суду документів у встановленому законом порядку, або докази звільнення позивача від обов`язку надсилання таких документів відповідачу на підставі статті 42 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 23 березня 2026 року.

СуддяЄ.В. Павленко