ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" березня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/1903/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді: Міньковського С.В.

секретар судового засідання Надвіренко А.Д.

розглянувши клопотання вх. 1849 від 22.01.2026 Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про залучення до участі у справі

за заявоюТовариство з обмеженою відповідальністю "Індевер", м. Дніпро
доТовариство з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю"
про визнання банкрутом
за участю сторін: пр-к Харківського Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - Прокопчук Я.М. (дов. №8/1/26/дв від 07.01.2026 р., виписка з ЄДР),

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 10.04.2025 припинено процедуру санації ТОВ "Рекуперація свинцю" та повноваження керуючого санацією Майорського О.С.; визнано ТОВ "Рекуперація свинцю" (код 35395039, адреса: вул. Киргизька 19, м. Харків, 61105) банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; покладено виконання обов`язків ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю", код 35395039, на арбітражного керуючого Конового Олександра Сергійовича (свідоцтво №1905 від 09.04.19), що виконує з дня свого призначення функції з управління та розпорядження майном банкрута та виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; зобов`язано ліквідатора виконати ліквідаційну процедуру в строк до 10.04.2026.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 постанову Господарського суду Харківської області від 10.04.2025 по справі 922/1903/18 залишено без змін.

Під час перебування судді у відпустці, до суду надійшла заява (за вх. 1849 від 22.01.2026) Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому заявник просить суд залучити Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України () до участі у справі № 922/1903/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю" (, вул. Киргизька, 19, м. Харків, 61105) як учасника у справі про банкрутство.

В обґрунтування заяви представник зазначає, що дорученням Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України від 15.01.2026 № 5453/3492-14.4-25/21.2 зобов`язано Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України забезпечити участь у справі, зокрема, № 922/1903/18 про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю" та забезпечити участь уповноваженого представника в судових засіданнях у вказаній справі.

Ухвалою від 02.02.2026 суд призначив зазначене вище клопотання до розгляду в судовому засіданні на 05.03.2026, зобов`язавши Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України надати суду обґрунтування необхідності залучення (приймати участь) у справі про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю" з урахуванням приписів Кодексу України з процедур банкрутства.

Присутній в судовому засіданні представник Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України підтримав своє клопотання та просив залучити до участі у цій справі на виконання доручення Департаменту з питань банкрутсва Міністерства юстиції України.

Розглянувши подану суду заяву, суд зазначає про наступне.

Згідно до пунктів 1, 7 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228, Міністерство є державним органом з питань банкрутства та здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи Міністерства юстиції.

Відповідно до підпункту 4.8 пункту 4 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженого наказом МУЮ 23.06.2011 № 1707/5, зареєстрованим в МУЮ 23.06.2011 за № 759/19497, міжрегіональне управління відповідно до покладених на нього завдань бере участь за дорученням Мін`юсту у справі про банкрутство і користується процесуальними правами та несе процесуальні обов`язки учасника у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що в зв`язку з початком функціонування Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, для забезпечення здійснення проваджень у справах про банкрутство у відповідності до положень Кодексу, з метою реалізації функцій і завдань, покладених на Міністерство юстиції України, як державний орган з питань банкрутства, Харківському міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції України доручено взяти участь у справі про банкрутство №922/1903/18.

Зважаючи на вищевикладене, задля дотримання процесуальних прав учасників провадження у справі та з метою їх процесуальної визначеності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви за вх. № 1849 від 22.01.2026.

Розглянувши матеріали справи, надану суду заяву Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про залучення до участі у справі в якості учасника, заслухавши пояснення учасника справи, суд дійшов висновку про таке.

Згідно ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що до заяви за вх. №1849 додано сканкопію доручення Міністерства юстиції України від 15.01.2026 № 5453/3492-14.4-25/21.2, яким доручено Харківському міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції України: 1) Забезпечити участь у справах про банкрутство державних підприємств і господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, які розглядаються господарськими судами Харківської, Донецької та Луганської областей та забезпечити участь уповноваженого представника у судових засіданнях. 2) Забезпечити участь у справах, зокрема, № 922/1903/18 про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю" та забезпечити участь уповноваженого представника у судових засіданнях з використанням прав та виконанням обов`язків учасника справи, забезпечити здійснення проваджень у справах про банкрутство у суворій відповідності до положень Кодексу.

За змістом абзаців другого та третього пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 02.07.2014 № 228, Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань банкрутства; Мін`юст є державним органом з питань банкрутства.

Відповідно до пункту 7 зазначеного Положення, Мін`юст здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи Мін`юсту.

Згідно з пунктом 1 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Мін`юсту від 23.06.2011 № 1707/5, зареєстрованим в Мін`юсті 23.06.2011 за №759/19497, зі змінами (далі - Положення №1707/5) міжрегіональні управління Міністерства юстиції України підпорядковуються Міністерству юстиції України та є його територіальними органами.

Як передбачено абзацом другим пункту 3 Положення № 1707/5, одним з основних завдань міжрегіонального управління є реалізація державної політики з питань банкрутства.

За приписами підпункту 4.8 пункту 4 Положення № 1707/5 міжрегіональне управління відповідно до покладених на нього завдань бере участь за дорученням Мін`юсту у справі про банкрутство і користується процесуальними правами та несе процесуальні обов`язки учасника у справі про банкрутство.

В обґрунтування своєї заяви представник державного органу з питань банкрутства зазначає, що дорученням Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України від 15.01.2026 № 5453/3492-14.4-25/21.2 зобов`язано Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України забезпечити участь у справі, зокрема, № 922/1903/18 про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю" та забезпечити участь уповноваженого представника в судових засіданнях у вказаній справі.

Проте, суд зазначає, що умови та порядок відновлення платоспроможності боржника юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи встановлює Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до статті 3 Кодексу України з процедур банкрутства Державний орган з питань банкрутства: сприяє створенню організаційних, економічних, інших умов, необхідних для реалізації процедур відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, у тому числі процедур банкрутства державних підприємств та господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі.

З аналізу вище зазначеної норми права спеціального закону, суд не вбачає імперативного припису щодо необхідності обов`язкового залучення Державного органу з питань банкрутства у справі про банкрутство ТОВ "Рекуперація свинцю". Крім того, Міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, звертаючить до суду з клопотанням про залучення в якості учасника у справі про банкрутство не визначило, на захист яких саме інтересів держави або державних органів воно звертається з таким клопотанням до суду та, що перешкоджає державному органу з питань банкрутства Міністерства юстиції України як учасника у справі про банкрутство (неспроможності) у відповідності до ст. 1 КУзПБ виконувати належно повноваження, які визначені положеннями ст. 3 та Прикінцевими та Перехідними положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, суд звертає увагу, що для регулювання відносин неплатоспроможності (галузевих принципів), суттєве значення має принцип судового нагляду у відносинах неплатоспроможності та банкрутства, який розпочинається з призначення розпорядника майна чи ліквідатора банкрута. Суд у справі про банкрутство повинен сам приймати рішення стосовно виду та інтенсивності нагляду з урахуванням процедури провадження, особи боржника та арбітражного керуючого, а також інших обставин справи.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 25.02.2019 р. у справі №906/864/17.

Крім того, варто зазначити, що одним з принципів господарського судочинства є принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. (ст. 13 ГПК України)

В той же час, норми процесуального права дають суду певний розсуд у вирішенні питання щодо задоволення або ж відмови в задоволенні заяви (клопотання) заявника. Тобто, суд може, а не зобов`язаний, відповідно до викладеної в заяві чи клопотанні вимоги задовольнити його або відмовити у його задоволенні. Це повноваження суду є суддівською дискрецією.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, що прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якого під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У практиці ЄСПЛ висловлювалась правова позиція, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості адміністративних актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору [пункт 111 рішення від 31 липня 2008 року у справі "Дружстевні заложна Пріа та інші проти Чеської Республіки" (Case of Druzstevni zalozna Pria and Others v. the Czech Republic); заява № 57325/00), пункт 44 рішення від 22 листопада 1995 року у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства" (CaseofBryanv. theUnitedKingdom; Application no. 19178/91), пункти 156, 157, 159 рішення від 21 липня 2011 року у справі "Сігма радіо телевіжн лтд проти Кіпру" (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04), пункти 47-56 рішення від 2 грудня 2010 року у справі "Путтер проти Болгарії" (Putter v. Bulgaria № 38780/02)].

Потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними. У цьому контексті закон (a law), яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції, що заявником у поданому письмовому клопотанні зроблено не було.

Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади.

У рішенні ЄСПЛ від 2 червня 2006 року у справі "Волохи проти України" (заява № 23543/02) зазначено, що при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. "…Надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання".

Додатково суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

А відповідно до приписів ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у господарських судах проводиться усно і відкрито. Будь-яка особа має право бути присутньою у відкритому судовому засіданні.

Отже, державний орган з питань банкрутства може приймати участь в судових засіданнях в силу приписів ст. 8 ГПК України.

Враховуючи вище викладене та характер правовідносин, у яких виник спір у справі, що розглядається, суд вважає, що Харківське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України не довів суду необхідності приймати участь в цій справі, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви за вх. 1849 від 22.01.2026 про залучення державного органу з питань банкрутства учасником у справі про банкрутство.

Керуючись ст. 1, 2, 3, 60 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 8, 11, 13, 14, 86, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні заяви Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (за вх. 1849 від 22.01.2026) - відмовити.

2. Ухвалу направити Харківському міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції України (державний орган з питань банкрутства), ліквідатору, комітету кредиторів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала складена та підписана 27.03.2026.

Суддя Міньковський С.В.