25 березня 2026 року
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульський Г. М. - головуючий, Краснов Є. В., Рогач Л. І.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі
за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайпроджект"
про стягнення безпідставно збережених коштів
1. Фактичні обставини справи
1.1 Постановою Верховного Суду від 26.01.2026 касаційну скаргу Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 скасовано, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025, залишено в силі.
1.2 Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.04.2025, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача 27 430 553,48 грн безпідставно збережених коштів, в іншій частині позову відмовлено.
2. Підстави прийняття додаткової постанови
2.1 Судом касаційної інстанції під час прийняття вказаної постанови не було вирішено питання про розподіл судових витрат.
2.2 До Верховного Суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги до Верховного Суду.
3. Позиція Верховного Суду
3.1 Пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
3.2 Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 цього Кодексу серед основних засад (принципів) господарського судочинства визначено відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
3.3 Частиною 14 статті 129 ГПК України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
3.4 У матеріалах справи наявна копія платіжної інструкції від 28.10.2025 № 692 згідно з якою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 162 365,50 грн за подання касаційної скарги до Верховного Суду.
3.5 З матеріалів справи вбачається, що позивач подав касаційну скаргу до Верховного Суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд", тому судовий збір підлягав сплаті з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8 - 411 458,30 грн х 200% х 0,8= 658 333,28 грн).
3.7 При цьому, згідно з резолютивною частиною рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025, з відповідача стягнуто на користь позивача стягнуто 27 430 553,48 грн безпідставно збережених коштів та 411 458,30 грн витрат по сплаті судового збору, що становить 1,5 % ставки судового збору від стягнутої судом суми коштів.
3.8 Таким чином, розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача за наслідками розгляду справи у суді касаційної інстанції становить 658 333,28 грн.
3.9 З огляду на наведені обставини та зазначені положення процесуального законодавства суд дійшов висновку про те, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково шляхом стягнення зазначеної суми з відповідача на користь позивача.
3.10 Відповідно до частини 1 статті 327 ГПК України видачу наказу має здійснити суд, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Керуючись статтями 129, 244 ГПК України,
Додаткова постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Г. М. Мачульський
Судді Є. В. Краснов