ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" березня 2026 р. Справа № 911/3742/25

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Універсал» від 23.03.2026 про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Універсал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Десна-2»

про стягнення 2728505,44 грн

без повідомлення (виклику) сторін,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Універсал» (далі позивач, ТОВ «СП «Універсал») звернулося до Господарського суду Київської області через підсистему «Електронний суд» із позовною заявою від 10.12.2025 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Десна-2» (далі відповідач, ТОВ «Десна-2») про стягнення 2728505,44 грн, з яких: 2696112,00 грн перераховані кошти за умовами договору № 1-з від 05.03.2025; 32393,44 грн інфляційні втрати.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 05.03.2025 ТОВ «СП «Універсал», як замовник, і ТОВ «Десна-2», як виконавець, уклали договір № 1-з про надання послуг по прийому відходів на зберігання з подальшою їх передачею на оброблення на полігоні ТОВ «Десна-2», в рамках якого виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику послуги з прийому, зберігання та подальшого передання на оброблення відходів (донної золи, шлаку і котлового пилу), згідно із Законом України «Про управління відходами».

За твердженнями позивача, виконавець не виконав свої зобов`язання щодо переробки (оброблення) відходів, що підтверджується відсутністю актів виконаних робіт, звітів чи інших документів, які б свідчили про передачу відходів на переробку.

Господарський суд Київської області ухвалою від 29.12.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання.

Наразі справа розглядається на стадії підготовчого провадження.

Через підсистему «Електронний суд» 20.03.2026 від ТОВ «СП «Універсал» надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ «Десна-2» у межах суми позовних вимог 2728505,44 грн, що знаходяться на рахунках у банківських установах України.

Через підсистему «Електронний суд» 23.03.2026 від ТОВ «Десна-2» надійшли заперечення на клопотання (заяву), у яких відповідач просить суд відмовити у задоволенні заяви ТОВ «СП Універсал» про забезпечення позову.

Ухвалою від 23.03.2026 суд повернув ТОВ «СП «Універсал» заяву від 20.03.2026 про забезпечення позову.

Через підсистему «Електронний суд» 23.03.2026 ТОВ «СП «Універсал» повторно подало заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ «Десна-2» у межах суми позовних вимог 2728505,44 грн, що знаходяться на рахунках у банківських установах України.

Позивач обґрунтовує подання заяви про забезпечення позову тим, що спір має майновий характер, а розмір заявлених вимог є значним, що саме по собі створює ризик утруднення або неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.

На думку позивача, наявна обґрунтована ймовірність зменшення або відчуження грошових коштів відповідача. Позивач зазначає, що відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України гроші є законним платіжним засобом, а відтак відповідач має можливість у будь-який момент розпорядитися належними йому коштами. У зв`язку з цим доведення позивачем зазначеної обставини додатковими доказами не вимагається. Крім того, позивач вказує, що у спорах про стягнення грошових коштів сама правова природа таких вимог передбачає можливість відповідача вільно розпоряджатися коштами, що, на його думку, обґрунтовує необхідність накладення арешту на грошові кошти як заходу забезпечення позову з метою збереження майнового стану сторін до вирішення спору по суті.

Додатково позивач посилається на обставини, які, на його переконання, свідчать про ненадійність відповідача як боржника, зокрема: наявність кримінального провадження за № 0000814 щодо посадових осіб відповідача за фактом заволодіння коштами, а також на те, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 у справі № 320/33523/24 з відповідача на користь Київського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю стягнуто грошову суму в рахунок адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій.

Позивач також зазначає про тривалий спір між сторонами та невиконання відповідачем договірних зобов`язань у добровільному порядку, що, на його думку, свідчить про ризик ухилення від виконання можливого судового рішення.

Відтак, на думку позивача, без вжиття заходів забезпечення позову виконання рішення суду може бути ускладнене.

Через підсистему «Електронний суд» 24.03.2026 від ТОВ «Десна-2» надійшли заперечення на клопотання (заяву), у яких відповідач просить суд: врахувати раніше подані відповідачем заперечення на заяву ТОВ «СП Універсал» про забезпечення позову, які долучені до матеріалів справи № 911/3742/25; врахувати викладені у цих письмових поясненнях доводи та обставини при вирішенні питання щодо заяви позивача про забезпечення позову; відмовити у задоволенні заяви ТОВ «СП Універсал» про забезпечення позову у справі № 911/3742/25 у повному обсязі.

Заперечуючи проти задоволення заяви про забезпечення позову, відповідач зазначає, що доводи позивача ґрунтуються виключно на припущеннях і не підтверджені належними та допустимими доказами.

Зокрема, відповідач вказує, що позивач не довів вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на відчуження майна, припинення діяльності, ліквідацію чи ухилення від виконання можливого рішення суду, а сам факт наявності спору не є підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Посилання позивача на наявність кримінального провадження відповідач вважає необґрунтованим, оскільки надані документи не підтверджують обставин, пов`язаних із предметом даного спору, містять суперечливі відомості щодо кваліфікації правопорушення та викликають сумніви щодо їх допустимості як доказів. При цьому сам факт внесення відомостей до ЄРДР не свідчить про наявність вини особи та не підтверджує ризик невиконання судового рішення.

Також відповідач зазначає, що рішення адміністративного суду, на яке посилається позивач, оскаржене в апеляційному порядку, не набрало законної сили, не пов`язане з предметом даного спору та не може свідчити про існування ризиків невиконання рішення у цій справі.

Відповідач наголошує, що заявлений позивачем захід забезпечення позову є неспівмірним, оскільки накладення арешту на всі грошові кошти у межах суми позову фактично унеможливить здійснення господарської діяльності товариства та суперечить принципу пропорційності.

Крім того, відповідач звертає увагу на наявність між сторонами іншого судового провадження, у межах якого вже застосовано заходи забезпечення позову за заявою ТОВ «Десна-2» щодо ТОВ «СП «Універсал», а подання даної заяви розцінює як спробу створення додаткових обмежень та процесуального впливу на відповідача.

Відповідач також вказує на суперечливість позиції позивача щодо обставин виконання договору та наявність у матеріалах справи первинних документів (актів, податкових накладних, платіжних документів), які підтверджують надання послуг та спростовують доводи позивача.

Окремо відповідач зазначає, що заява про забезпечення позову подана після тривалого розгляду справи без наведення нових обставин, що свідчить про відсутність невідкладної необхідності у її задоволенні.

З урахуванням викладеного відповідач вважає, що позивач не довів наявності реального ризику невиконання можливого рішення суду, а тому відсутні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Частиною першою статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Аналіз наведених норм свідчить, що застосування заходів забезпечення позову не є автоматичним наслідком подання позову майнового характеру, а потребує встановлення судом наявності реальних ризиків невиконання рішення суду, підтверджених належними доказами.

Суд враховує, що сам по собі значний розмір позовних вимог та майновий характер спору не свідчать про існування загрози невиконання рішення суду без наведення конкретних обставин, які б указували на відповідні ризики.

Суд критично оцінює наведені доводи позивача щодо того, що сама по собі можливість відповідача в будь-який момент розпорядитися грошовими коштами, які знаходяться на його рахунках, не потребує доказування та є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Дійсно, відповідно до положень цивільного законодавства, грошові кошти є універсальним платіжним засобом, а їх власник наділений правом вільно володіти, користуватися та розпоряджатися ними. Разом з тим сама по собі наявність у особи можливості вільного розпорядження грошовими коштами, з урахуванням їх правової природи, не свідчить про існування реальних ризиків утруднення чи неможливості виконання судового рішення.

Фактично наведені доводи зводяться до припущення про потенційну можливість відчуження активів відповідачем у майбутньому, що не може розцінюватися як самостійна і достатня підстава для застосування заходів забезпечення позову. Інакше застосування такого підходу призвело б до автоматичного накладення арешту на кошти відповідача у кожній справі про стягнення грошових коштів, що суперечить правовій природі інституту забезпечення позову та вимогам процесуального закону.

Суд зазначає, що обґрунтоване припущення у розумінні статті 136 ГПК України має ґрунтуватися на конкретних фактичних обставинах та підтверджуватися належними доказами, які свідчать про реальність відповідного ризику. Такими обставинами можуть бути, зокрема, вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження майна, зменшення активів, припинення діяльності, наявність ознак неплатоспроможності або інші дії, які об`єктивно ускладнюють виконання рішення суду.

Натомість у цьому випадку позивач не навів і не підтвердив жодних конкретних обставин, які б свідчили про наявність у відповідача наміру чи фактичних дій щодо виведення грошових коштів або ухилення від виконання можливого рішення суду.

Отже посилання позивача на загальну можливість розпорядження грошовими коштами не може бути визнано належним та достатнім обґрунтуванням необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Щодо посилань позивача на наявність кримінального провадження, суд зазначає, що сам факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є доказом вчинення особою протиправних дій, а також не свідчить про наявність обставин, які б прямо впливали на можливість виконання рішення суду у цій справі. При цьому надані позивачем матеріали не містять відомостей про зв`язок відповідного кримінального провадження з предметом спору в цій справі чи виконанням спірного договору.

Аналогічно, посилання на судове рішення в адміністративній справі не може бути покладене в основу висновку про необхідність забезпечення позову, оскільки наявність такого рішення не свідчить про існування обставин, які б унеможливлювали виконання рішення у цьому спорі. До того ж, як свідчать відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 у справі № 320/33523/24 не набрало законної сили у зв`язку із його апеляційним оскарженням.

Суд також бере до уваги, що спір між сторонами пов`язаний із встановленням факту та обсягу виконання договірних зобов`язань, що потребує дослідження доказів під час розгляду справи по суті. За таких обставин відсутні підстави вважати заявлені позовні вимоги очевидно обґрунтованими у розумінні необхідності негайного застосування заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів наявності обставин, з якими процесуальний закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення позову, а наведені у заяві доводи не підтверджують існування реального ризику утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Таким чином, заява ТОВ «СП «Універсал» від 23.03.2026 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Спеціалізоване підприємство «Універсал» у задоволенні заяви від 23.03.2026 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 235 Господарського процесуального кодексу України, і може бути оскаржена в порядку та у строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін