ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/6457/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. (доповідач)

судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання: Солодова І.М.

За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):

Представник позивача: Щербина С.О. (в залі суду) - прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури, посвідчення № 082806 від 06.10.2025р.;

Єлісєєва К.В. (в залі суду) - Дніпровська м/рада, самопредствництво, виписка

Представник відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну В.о. керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2025 (повний текст ухвали складено та підписано 17.11.2025, суддя Іванова Т.В.) у справі № 904/6457/25

за заявою про забезпечення позову у справі

за позовом Керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра (49051, Дніпропетровська область. місто Дніпро, вулиця Осіння, будинок 8)

в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 75; ідентифікаційний код 26510514)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора 2022" (49010, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Баха, будинок 19; ідентифікаційний код 44875991)

про стягнення коштів за використання земельної ділянки у розмірі 1 086 849,44 грн,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2025 до господарського суду за допомогою системи "Електронний суд" від керівника Керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора 2022" надійшла позовна заява про стягнення коштів за використання земельної ділянки у розмірі 1 086 849,44 грн, відповідно до якої прокурор просить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора 2022" на користь Дніпровської міської ради безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вулиця Каштанова, 47 за період з 05.09.2022 по 21.08.2025 у розмірі 1 086 849, 44 грн та на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір.

Разом із вказаною позовною заявою прокурор звернувся до господарського суду із заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Аврора 2022" та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо нерухомого майна, а саме: нежитлових будівель та споруд загальною площею 5065,9 кв. м, що розташовані на вулиці Каштановій, 47, у місті Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020), у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2025, у задоволенні заяви керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області (вх. суду №50240/24 від 14.11.2025) про забезпечення позову - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, через систему «Електронний суд», виконувач обов`язків керівника Столяренко Ю.С. Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра, звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 17.11.2025 у справі № 904/6457/25; ухвалити нове рішення, яким заяву керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Аврора 2022" та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо нерухомого майна, а саме: нежитлових будівель та споруд загальною площею 5065,9 кв. м, що розташовані на вулиці Каштановій, 47, у місті Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020), у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо.

Стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір; про час та місце розгляду справи повідомити учасників справи та Дніпропетровську прокуратуру.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права, зокрема, ст. ст. 136, 137, 140 ГПК України, є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки, які викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи та положенням чинного законодавства, при постановленні судового рішення, істотно порушено норми матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню.

Предметом спору є стягнення до місцевого бюджету міської ради значної суми коштів в розмірі 1 086 849, 44 грн, від сплати яких відповідач упродовж тривалого часу безпідставно ухиляється.

Позовні вимоги спрямовані, перш за все, на задоволення потреб територіальної громади міста Дніпра.

Тривала несплата відповідачем коштів за користування земельною ділянкою комунальної власності може свідчити про ризик відчуження належного йому нерухомого майна з метою ухилення від виконання грошових зобов`язань. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на даний час, за відповідачем зареєстровано на праві приватної власності нежитлові будівлі та споруди загальною площею 5 065,9 кв. м, які розташовані на вулиці Каштановій, 47 у місті Дніпрі.

З огляду на майновий характер позову та необхідність подальшого примусового виконання рішення, існує обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист прав позивача.

Застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна є співмірним, тимчасовим та не обмежує права відповідача на володіння і користування майном, а лише запобігає його відчуженню до вирішення спору по суті. Такий захід не перешкоджає господарській діяльності відповідача та відповідає вимогам статей 136, 137 ГПК України щодо розумності, обґрунтованості та балансу інтересів сторін.

Згідно до протоколу автоматизованогорозподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/6457/25. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/6457/25.

10.12.2025 матеріали оскарження ухвали ГСД від 17.11.2025 у справі № 904/6457/25 надійшли до ЦАГС.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою В.о. керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2025 у справі № 904/6457/25. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 11.03.2026 о 12 год. 00 хв.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції.

11.03.2026 відповідач наданим процесуальним правом не скористався та не забезпечив явку в судове засідання повноважних представників.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 11.03.2026 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.

Розглянувши матеріали оскарження ухвали, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є ухвала суду від 17.11.2025 про відмову у забезпечені позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, прокурор фактично посилається на можливість відчуження відповідачем майна та не обґрунтував того, що у разі задоволення позову, відповідач не зможе погасити спірну заборгованість за рахунок наявних у нього коштів; суд встановив наявності зв`язку між заявленими позивачем заходами забезпечення позову у вигляді накладення арешту на визначене майно відповідача та адекватністю таких заходів та врахував, що вжиття відповідних заходів негативно може впливати на господарську діяльність відповідача. При використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення, зазначити обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення; суд зазначив, що захід забезпечення позову вказаний прокурором не буде спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Згідно із статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною четвертою статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду або незабезпечення таким рішенням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України). Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17, постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №916/1572/19, від 28.10.2019 у справі №916/1845/19, від 10.09.2020 у справі №922/3502/19)

Предметом спору у справі № 904/6457/25 є вимога Керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора 2022" на користь Дніпровської міської ради безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вулиця Каштанова, 47 за період з 05.09.2022 по 21.08.2025 у розмірі 1 086 849, 44 грн.

Разом із позовною заявою прокурор звернувся до господарського суду із заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Аврора 2022" та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо нерухомого майна, а саме: нежитлових будівель та споруд загальною площею 5065,9 кв. м, що розташовані на вулиці Каштановій, 47, у місті Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020), у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо.

Вказана заява про забезпечення позову обґрунтована наявністю достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття відповідних заходів може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду, з огляду на наявність у відповідача нерухомого майна, яким він може вільно розпорядитися, відсутність будь-яких обмежень щодо такого майна, характер заявлених вимог про стягнення грошових коштів та підтверджений матеріалами справи ризик недобросовісної поведінки, пов`язаної з тривалим користуванням земельною ділянкою без належних правових підстав.

Апеляційний суд враховує, що умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення

Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верхового Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22, постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі №917/805/23.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію стосовно того, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі №902/483/18, від 28.08.2019 у справі № 910/4491/19, від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально- правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі, але не виключно задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно зі ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до подання позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача/зявника, про забезпечення позову шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «АВРОРА 2022» та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо нерухомого майна, а саме: нежитлових будівель та споруд загальною площею 5065,9 кв. м, що розташовані на вулиці Каштановій, 47, у місті Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020), у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами існує спір щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору оренди. Виконання судового рішення у разі можливого задоволення позову безпосередньо пов`язане з наявністю у відповідача коштів для погашення присудженої заборгованості.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за відповідачем зареєстровано право приватної власності на нежитлові будівлі та споруди загальною площею 5 065,9 кв. м, розташовані по вул. Каштановій, 47 у м. Дніпрі.

Несплата відповідачем коштів за користування земельною ділянкою комунальної власності може свідчити про намір у подальшому відчужити належне йому майно з метою ухилення від виконання грошових зобов`язань. Водночас, ТОВ «Аврора 2022», маючи зареєстроване право власності на зазначене нерухоме майно, не обмежене у його відчуженні, що створює ризик ускладнення або неможливості виконання судового рішення.

З огляду на майновий характер позову та необхідність його примусового виконання, наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову у вигляді обґрунтованого припущення, що їх невжиття може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист прав позивача в межах цього провадження.

Заборона вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна як захід забезпечення позову є додатковою гарантією реального виконання судового рішення та співмірною із заявленими вимогами. Такий захід не позбавляє відповідача можливості добровільно виконати рішення шляхом сплати грошових коштів без звернення стягнення на майно.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист прав позивача, зокрема щодо стягнення коштів до місцевого бюджету.

Відтак, судова колегія зазначає, що у цій справі існує прямий та логічний зв`язок між обраними прокурором заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, водночас обрані прокурором заходи забезпечення позову на період розгляду спору судом не будуть перешкоджати діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора 2022", оскільки не позбавляють власника прав на володіння та користування вказаним нерухомим майном, а лише тимчасово обмежують право розпоряджатися майном, зокрема, його відчуження.

Аналогічний за змістом висновок викладено Верховним Судом у постанові від 05.09.2025 у справі №922/3220/24 у подібних правовідносинах.

Судова колегія не погоджується з висновками місцевого суду про те, що прокурором як підстави для задоволення поданої заяви про забезпечення позову не наведено обставин, які б свідчили про ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача.

Апеляційний господарський суд виходить з того, що у даному випадку подання доказів, які б свідчили про ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, не є визначальною умовою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки до ухвалення рішення і набуття ним чинності Товариство з обмеженою відповідальністю "Аврора 2022" може у будь-який момент безперешкодно відчужити своє майно, зокрема шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни з третіми особами. При цьому до укладання таких договорів відповідач може і не здійснювати жодних дій, які б могли прямо чи опосередковано свідчити про намір вчинити відчуження нерухомості.

Відтак, у разі невжиття судом запропонованих прокурором заходів забезпечення позову, відповідач має необмежену законом можливість розпорядитись у будь-який час належним йому нерухомим майном та відчужити його на корить третіх осіб за прямим договором за відсутності будь-яких доказів наміру або фактичного вчинення таких дій, що надає суду обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав позивача.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, дійшов помилкового висновку, що прокурор просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, який на праві власності належить ТОВ «Аврора 2022», проте як зазначено вище прокурор просив заборонити вчиняти будь-які дії з нерухомим майном, яке належить відповідачу.

Безпідставним є висновок суду про те, що заявлений прокурором захід забезпечення позову не здатний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Такий висновок не відповідає обставинам справи та правовій природі заходів забезпечення позову, оскільки їх метою є саме запобігання ускладненню чи унеможливленню виконання рішення суду. Застосування заборони на вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна відповідача спрямоване на збереження його майнового стану та недопущення відчуження активів, за рахунок яких може бути виконане судове рішення.

Отже, вказаний захід забезпечення позову має прямий зв`язок із предметом спору, є адекватним та співмірним заявленим вимогам і забезпечує реальну можливість виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Таким чином, забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Аврора 2022» та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі та споруди загальною площею 5 065,9 кв. м, розташовані по вул. Каштановій, 47 у м. Дніпрі, зокрема укладати договори купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо, колегія суддів вважає обґрунтованим.

Зазначений захід може бути застосований і за відсутності доведеності обставин, які безпосередньо свідчать про намір відповідача відчужити майно або вчинення ним відповідних дій, оскільки потенційні негативні наслідки такого відчуження значно переважають можливі обмеження, пов`язані із запровадженням заходів забезпечення позову.

Таким чином, висновок місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову є передчасним та зробленим без належної оцінки всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при винесенні ухвали про відмову у забезпеченні позову належним чином не було з`ясовано обставини, з якими закон пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову, а тому суд дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Позивача про забезпечення позову шляхом заборони на вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна відповідача.

За таких обставин, враховуючи доводи заявника, наведені у заяві, з огляду на предмет та підстави позовних вимог, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що заява Позивача, про забезпечення позову підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду відповідно - скасуванню.

Розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи по суті, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу В.о. керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2025 у справі № 904/6457/25 - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2025 у справі № 904/6457/25 - скасувати.

Заяву керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «АВРОРА 2022» () та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо нерухомого майна, а саме: нежитлових будівель та споруд загальною площею 5065,9 кв. м, що розташовані на вулиці Каштановій, 47, у місті Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 020), у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо.

Стягувач: Керівник Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра (49051, Дніпропетровська область. місто Дніпро, вулиця Осіння, будинок 8)

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Аврора 2022" (49010, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Баха, будинок 19; ідентифікаційний код 44875991)

Дана постанова є виконавчим документом, підлягає виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із наступного дня після набрання нею законної сили.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження постанови передбачені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 25.03.2026.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв