ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.03.2026 м. Івано-ФранківськСправа № 909/321/24
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" (вх.№1742/26 від 27.02.2026) на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної Системи "Івано-Франківськгаз"

про стягнення заборгованості за зобов`язаннями з Типового договору постачання природного газу постачальником останньої надії на суму 56866863 грн 57 коп.

установив: 04.07.2024 Господарський суд Івано-Франківської області ухвалив рішення: позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія Нафтогаз України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" про стягнення заборгованості за зобов`язаннями з Типового договору постачання природного газу постачальником останньої надії на суму 56866863 грн 57 коп. - задоволити частково. Стягнути з АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" на користь ТОВ "Газопостачальна Компанія Нафтогаз України" 37858889 грн 10 к. - основного боргу, 3765144 грн 31 к. - пені, 9300013 грн 33 к. - інфляційних збитки, 2177672 грн 52 к. - 3 % річних та 682402 грн 36 к. - судового збору.

04.10.2024 суд на виконання рішення видав наказ.

27.02.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" надійшла скарга вх.№1742/26 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій заявник просить:

- визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.02.2026 у виконавчому провадженні №80121306;

- скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про зупинення вчинення виконавчих дій від 20.02.2026 у виконавчому провадженні №80121306;

- зобов`язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України провести виконавчі дії в порядку, встановленому ЗУ "Про виконавче провадження" та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду у справі №909/321/24.

Подана скарга мотивована тим, що дії державного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №80121306 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.10.2024 у цій справі в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних суперечать вимогам ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.6 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу".

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2026 у зв`язку із звільненням з посади судді Стефанів Т. В., скарга на дії державного виконавця передана на розгляд судді Максимів Т. В.

Як визначено в ст. 3391 Господарського процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.340 ГПК України).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.342 Господарського процесуального кодексу України, скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. У виняткових випадках для належної підготовки справи до розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або за ініціативою суду.

05.03.2025 суд постановив скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" (вх.№1742/26 від 27.02.2026) на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України призначити до розгляду в судовому засіданні на 17.03.2026; Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати письмові пояснення щодо скарги та матеріали виконавчого провадження №80121306; копію пояснень надіслати стягувачу та боржнику; докази надсилання надати суду.

16.03.2026 Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав заперечення на скаргу вх.№4780/26 та зазначив, що 20.02.2026 державним виконавцем Відділу винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі пункту 15 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Отже, обов`язковою передумовою для зупинення вчинення виконавчих дій, на підставі вказаної вище норми Закону, який є імперативним для державних виконавців під час вчинення виконавчих дій є одночасне існування двох наступних умов: сума, що стягується є такою, що підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу"; перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" включено до зазначеного Реєстру, що скаржником не заперечується.

Відповідно до рішення Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/321/24 від 04.10.2024 та на підставі якого було видано судовий наказ, предметом розгляду було стягнення основного боргу та штрафних санкцій за договором на транспортування природного газу від 04.02.2020 №, яка виникла за період 01.02.2022 по 28.02.2022.

Положення Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" поширюють свою дію як на основну заборгованість, нараховану за період з 01.01.2020 по 28.02.2022 включно, так і на інші фінансові зобов`язання, що є похідними від неї, та які можуть бути нараховані також і після спливу цього періоду.

Згідно з рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 04.07.2024 у цій справі сума основної заборгованості виникла та була нарахована у період, на який поширюється дія Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та

забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". Зазначена обставина скаржником не спростовується, тому скарга є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

17.03.2026 Акціонерне товариство "Оператор Газорозподільної Системи "Івано-Франківськгаз" (боржник) подало заперечення на скаргу вх.№4830/26, в якому зазначило, що відповідно до п.15 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" №1629-ІХ, за умови перебування Боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

У частині 2 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що

виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині 1 цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини 1 цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Частиною 11 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що

у випадку, передбаченому пунктом 15 частини 1 статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі п.15 ч.1 ст.34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з таких підстав не підлягає.

Про наявність обставин, зазначених у п. 15 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" державному виконавцю стало відомо у день отримання заяви від АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 80121306 за вих. № 76001-Сл-31-26 від 02.02.2026 року, відповідно до п.15 ч.1 ст.34 ЗУ "Про виконавче провадження", в якій боржник зазначив, що стягнена з нього заборгованість за судовим рішенням від 04.07.2024

року у справі № 909/321/24 , підпадає під врегулювання Законом № 1639-ІХ.

Просив у задоволенні скарги ТОВ "ГК "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Величко Р.С. щодо прийняття ним 20.02.2026 року постанови про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 80121306 відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник стягувача вимоги, викладені у скарзі підтримав в повному обсязі.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та боржника проти задоволення скарги заперечили з підстав, викладених поданих запереченнях на скаргу.

24.03.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при розгляді скарги.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на усій території України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як визначено в ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" (далі- Закон) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ст. 1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими Законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В частинах 1, 5 ст. 13 Закону визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтею 34 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, відповідно до пункту 15 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" №1639-ІХ (далі - Закон № 1639-ІХ), за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

В статті 1 Закону № 1639-ІХ визначено, що:

- процедура врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу - це заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) за природний газ та послуги з його транспортування шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, а також списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість, у разі її погашення;

- реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу - це відкритий загальнодоступний перелік підприємств та організацій, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону; реєстр розміщується на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

- учасники процедури врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) - постачальники природного газу, оператори газорозподільних систем та оператор газосховищ, включені до Реєстру, а також особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, особа, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року, акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", розпорядники коштів державного бюджету, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За змістом статті 3 Закону № 1639-ІХ для участі у процедурі врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єкти ринку природного газу включаються до реєстру, який веде Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та оприлюднюється на її офіційному вебсайті.

Згідно з постановою НКРЕКП від 01.11.2022 № 1374 Акціонерне товариство "Оператор Газорозподільної Системи "Івано-Франківськгаз" включено до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (постанова оприлюднена на офіційному вебсайті Регулятора ).

Доказів про виключення Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної Системи "Івано-Франківськгаз" з Реєстру в порядку частини 3 статті 3 Закону № 1639-ІХ суду не надано.

Отже, Акціонерне товариство "Оператор Газорозподільної Системи "Івано-Франківськгаз" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" є суб`єктами правовідносин, що врегульовані Законом № 1639-ІХ.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що державний виконавець на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про включення до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, зупиняє вчинення виконавчих дій щодо такого підприємства, а також знімає накладені арешти на майно та грошові кошти у випадку, якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.10.2023 у справі № 925/555/21).

Принцип юридичної визначеності, що є складовою верховенства права, вимагає, щоб у випадку прийняття спеціального закону з певного питання цей закон не ставився під сумнів, зокрема, шляхом його невиконання. Сторони, прав та обов`язків яких він стосується, повинні очікувати, що цей закон уповноважені органи держави застосують у відповідних правовідносинах за відсутності для цього перешкод (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 908/1525/16).

За змістом ст.6 Закону № 1639-ІХ на заборгованість за договорами купівлі-продажу/постачання природного газу, укладеними з ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", яка підлягає врегулюванню відповідно до ст.1 цього Закону, погашену до 31 грудня 2022 року, в тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до ст.4 цього Закону, а також на заборгованість, реструктуризовану відповідно до ст.5 цього Закону, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість підприємств, включених до Реєстру, за договорами купівлі-продажу/постачання природного газу, укладеними з акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", та договорами про надання послуг з транспортування природного газу, у тому числі підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили, що обліковуються учасниками процедури врегулювання заборгованості та не сплачені станом на дату включення до Реєстру, підлягають списанню:

- за умови погашення основного боргу до 31 грудня 2022 року, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- за умови повного виконання належним чином підприємством-дебітором укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Гарантії забезпечення прав та інтересів кредиторів визначені статтею 7 Закону № 1639-ІХ, відповідно до якої НАК "Нафтогаз України", особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, особа, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року, заборгованість перед якими (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість) підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, мають право на відшкодування з державного бюджету додаткових витрат на сплату процентів та інших витрат у зв`язку із запозиченням коштів з метою покриття касових розривів, що утворилися внаслідок врегулювання заборгованості відповідно до статей 5-6 цього Закону, в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Наведеними положеннями Закону передбачений механізм урегулювання питань щодо основної заборгованості підприємств, включених до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а також підстави та передумови для списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на цю ж заборгованість, учасниками такої процедури врегулювання, визначеними статтею 1 Закону № 1639-ІХ.

Таким чином, суд зазначає, що за умови перебування Акціонерного товариства "Оператор Газорозподільної Системи "Івано-Франківськгаз" в Реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, та віднесення суми основного боргу за наказом Господарського суду Івано-Франківської області від 04.10.2024 у справі № 909/321/24 до передбаченої Законом № 1639-ІХ та ініційованої боржником процедури врегулювання, у приватного виконавця відповідно до положень пункту 15 частини 1 статті 34 та частини 4 статті 35 Закону України "Про виконавче провадження" був наявний обов`язок зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому проваджені з виконання наказу також і в частині пені, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на основну заборгованість.

Враховуючи викладене суд встановив, що дії державного виконавця вчинені відповідно до закону, в межах повноважень і право заявника державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження №80121306 порушене не було.

Відтак суд дійшов висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" (вх.№1742/26 від 27.02.2026) на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження від 20.02.2026 у виконавчому провадженні №80121306 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.10.2024 у справі № 909/321/24 є необґрунтованою та не належить до задоволення.

Керуючись ст.ст. 342, 343, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна Компанія "Нафтогаз України" (вх.№1742/26 від 27.02.2026) на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження від 20.02.2026 у виконавчому провадженні №80121306 при примусовому виконанні наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.10.2024 у справі № 909/321/24.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, визначені ст.254,255 ГПК України.

Дата підписання: 27.03.2026

Суддя Т. В. Максимів