УХВАЛА

30 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/6937/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

Вронської Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Господарського суду міста Києва (Демидов В.О.)

від 30.09.2025

та на постанову Північного апеляційного господарського суду (Барсук М.А., Пономаренка Є.Ю., Руденко М.А. )

від 10.02.2026 (повний текст складений 16.02.2026)

у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Адмірал 1В"

до Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

1. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Адмірал 1В" (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (надалі - Відповідач, Скаржник) про зобов`язання вчинити дії, а саме зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" повернути позивачу кошти у сумі 147 939,70 грн.

2. Позов обґрунтований тим, що представник Позивача, виявивши 22.05.2022 безпідставне списання коштів з рахунку Позивача, невідкладно повідомив про це Відповідача, внаслідок чого транзакції по рахунку Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Адмірал 1В" були заблоковані. Однак 23.05.2022 Відповідач протиправно розблокував транзакції за рахунком Позивача, у зв`язку з чим на користь третьої особи з рахунку Позивача було перераховано 147 939,70 грн, що порушує права Позивача як споживача фінансових послуг.

3. Господарський суд міста Києва рішенням від 30.09.2025, залишеним без змін Північним апеляційним господарським судом у постанові від 10.02.2026, позов задовольнив, зобов`язав Відповідача повернути Позивачу кошти в сумі 147 939,70 грн шляхом відновлення їх на банківському рахунку.

4. 10 березня 2026 року Скаржник, із використанням підсистеми "Електронний суд", звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить:

- вважати строк на подання касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 та постанову Північного Апеляційного господарського суду від 10.02.2026 року у справі №910/6937/25 пропущеним з поважних причин та поновити його;

- прийняти до розгляду касаційну скаргу Скаржника та відкрити касаційне провадження;

- зупинити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 року та постанови Північного Апеляційного господарського суду від 10.02.2026 року у справі №910/6937/25 до закінчення перегляду справи у касаційному порядку;

- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 року та постанову Північного Апеляційного господарського суду від 10.02.2026 року у справі №910/6937/25;

- вирішити питання щодо розподілу судових витрат (судові витрати стягнути з Позивача).

5. Підставами касаційного оскарження Скаржник зазначає порушення норм матеріального та процесуального права

6. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, Скаржник зазначив, що: ухвалені рішення є незаконними та необґрунтованими, оскільки ухвалені з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки судів викладені в рішенні не відповідають обставинам справи.

7. Перевіривши матеріали касаційної скарги Скаржника, Судом встановлено, що її слід залишити без руху з наступних підстав.

8. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

9. Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

10. При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

11. З огляду на наведене, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити:

пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України - чітку вказівку на норму/норми (пункт, частину, статтю) права, яку, на його думку, невірно застосували суди першої та/або апеляційної інстанцій, навести постанову Верховного Суду (номер справи і дату її ухвалення), в якій викладено висновок щодо застосування саме цієї норми права, та яку не врахували суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень;

пункт 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовного обґрунтування мотивів такого відступлення;

пункт 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

У разі подання касаційної скарги з підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 цього Кодексу. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. Якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, повинно бути зазначено яке саме клопотання суд необґрунтовано відхилив про витребування, дослідження або огляд яких саме доказів або інше клопотання (заяву) щодо встановлення яких конкретно обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

12. В своїй касаційній скарзі Скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі №910/6937/25 є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без посилання на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 ГПК України.

13. Суд звертає увагу, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження.

14. Також, відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

15. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

16. Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

17. Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

18. Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

19. Оскільки у даній справі позов поданий у 2025 році, то для вирахування розміру сплати судового збору застосовується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 3 028,00 грн, оскільки статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року встановлений у розмірі 3 028,00 грн.

20. Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

21. Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

22. Таким чином, у даному випадку судовий збір за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі №910/6937/25 підлягав сплаті у сумі 4844,80 грн, а саме: 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00х200%х0,8=4844,80 грн;

23. Однак, до касаційної скарги Скаржник не додав платіжний документ про сплату судового збору.

24. Згідно із частиною 2 статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

25. Відповідно до приписів частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

26. З огляду на викладене, касаційна скарга Скаржника залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК України із наданням строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом:

- чітко та конкретно зазначити підставу касаційного оскарження із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини 2 статті 287 ГПК України, належним чином обгрунтувати її;

- надати Суду документи, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 4844,80 грн за подання касаційної скарги.

27. Клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження та про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі № 910/6937/25 буде розглянуто після усунення недоліків цієї касаційної скарги.

28. Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 292 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі №910/6937/25 залишити без руху.

2. Надати Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк»

строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк», що у разі не усунення недоліків касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська