ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/1339/24(925/1176/25)

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Боровика С.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу за позовом

позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Черкаська продовольча компанія» в особі арбітражного керуючого Кочин Наталії Василівни,

до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілпак-2019»,

про стягнення 59 751,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Черкаської області від 15.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Черкаська продовольча компанія» визнано банкрутом та введено ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Кочин Наталію Василівну.

25.09.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Черкаська продовольча компанія» в особі арбітражного керуючого Кочин Наталії Василівни, надійшов позов, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 59 751,30 грн заборгованості.

Ліквідатор банкрута просив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 27.10.2025 залишено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім

«Черкаська продовольча компанія» в особі арбітражного керуючого Кочин Наталії Василівни без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до Господарського суду Черкаської області заяви про усунення недоліків, усунувши недоліки вказані у мотивувальній частині ухвали суду (документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, та зазначення суми судових витрат) - десять днів з дня вручення ухвали.

28.10.2025 через систему «Електронний суд» від ліквідатора банкрута надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з доказами сплати судового збору.

Ухвалою суду від 03.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі і вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвала суду від 03.11.2025 направлена на адресу відповідача, однак повернута поштою з відміткою «невірна адреса».

Час перевірки статусу відстеження (23.02.2026 15:12): повернення відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання).

24.02.2026 Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Боровика С.С. ухвалив, зокрема:

розмістити на офіційній сторінці Господарського суду Черкаської області веб-порталу судової влади України оголошення про розгляд Господарським судом Черкаської області справи №925/1339/24(925/1176/25) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Черкаська продовольча компанія» в особі арбітражного керуючого Кочин Наталії Василівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілпак-2019» про стягнення 59 751,30 грн;

надіслати копію цієї ухвали сторонам за відомими суду адресами їх місцезнаходження.

Ухвала суду від 24.02.2026 направлена на адресу відповідача, однак повернута поштою з відміткою «адресат відсутній».

Відповідачем не надано відзив на позов, як і не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень проти заявлених позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд установив наступні обставини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що:

в ході ліквідаційної процедури у справі №925/1339/24 про банкрутство ТОВ «Торговий дім «Черкаська продовольча компанія» отримано інформацію у вигляді банківських виписок від ПАТ «МІБ», де ліквідатором встановлено, що в період з 02.05.2018 по 03.07.2018 ТОВ «Торговий дім «Черкаська продовольча компанія» було перераховано на користь ТОВ «ІНТЕРМІСТ» (ідентифікаційний код 24446048, назва відповідача в період перерахування коштів) грошові кошти у розмірі 59 751,30 грн із призначенням платежу за етикетку на підставі зазначених відповідних рахунків-фактур.

жодних договірних відносин між позивачем та відповідачем не існувало;

будь-які правовідносини між позивачем та відповідачем, в тому числі на підставі укладених господарських договорів, актів, тощо відсутні, також відсутні будь-які розписки, листи, телеграми, інші письмові повідомлення, документи або докази вчинення конклюдентних дій, які б підтверджували укладення сторонами певного цивільно-правового договору як у письмовій формі, так і у спрощений спосіб;

будь - яких інших доказів існування правовідносин, на які є посилання в платіжному дорученні у графі «призначення платежу», як і доказів того, що між позивачем та відповідачем був укладений цивільно-правовий договір, спрямований на настання реальних наслідків, за наслідками здійсненими заходами в межах ліквідаційної процедури, іншими добутими даними, даними фінансової звітності, тощо, немає;

рахунки фактури не відповідають статусу та не є документом первинного бухгалтерського обліку, а відтак не може бути підставою в будь-якому трактуванні для виникнення грошових зобов`язань на підставі статті 11 ЦК України;

в матеріалах справи відсутні докази узгодження сторонами істотних умов договірних відносин з поставки харчових добавок (як зазначено в призначені платежу), оскільки між сторонами не укладався договір поставки у письмовій формі, зокрема й у спрощений спосіб шляхом обміну документами, тощо;

за таких умов виставлення на оплату рахунку не може ототожнюватися з укладанням договору, оскільки складання та надання рахунку має здійснюватися на виконання досягнутих сторонами домовленостей.

З метою повернення дебіторської заборгованості або отримання належних/допустимих доказів існування реальності та фактичного виконання відповідної господарської операції, яка передбачала необхідність сплати позивачем коштів на користь відповідача, ліквідатор на адресу відповідача направив досудову вимогу від 23.04.2025 за вих. №357/25, проте відповіді на своє звернення не отримав.

Відтак, у зв`язку з відсутністю будь-яких договорів, які б вказували на факт виникнення між сторонами цивільно-правових відносин, грошові кошти набуті відповідачем без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти.

Позивач у додаткових поясненнях просить суд врахувати правові висновки Верховоного Суду.

При вирішенні спору судом застосовано наступні норми законодавства.

Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства:

ч.1 ст.7. Спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

п.1 ч.2 ст.7. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до Цивільного кодексу України:

ч.1,2 ст.1212. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до Господарського процесуального кодексу України:

ст.13. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ч.1 ст.73. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ч.1,3 ст.74. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

ст.76. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

ч.1 ст.77. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

ст.78. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

ст.79. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

ст.86. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд прийшов до таких висновків.

Предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача на користь позивача 59 751,30 грн заборгованості у зв`язку з неналежним та несвоєчасним здійсненням виконання грошового зобов`язання щодо повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів).

Суд погоджується з доводами позивача, оскільки:

предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права,

під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту, тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином,

виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій,

виписки за рахунками є первинними документами і можуть бути належними доказами щодо підтвердження наявної заборгованості,

доказів існування між сторонами договору як правової підстави для отримання вказаних коштів у будь-якій формі (чи у формі єдиного документу, чи укладеного у спрощений спосіб шляхом обміну документами, з яких вбачається його зміст) суду не надано,

наданими доказами позивачем доведено факт перерахування коштів позивачем відповідачу в сумі 59 751,30 грн,

суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати

При подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується квитанцією про сплату від 28.10.2025, який відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із задоволенням позову необхідно покласти на відповідача.

Керуючись статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сілпак-2019» (вул. Костянтинівська, 56, м. Київ, 04071, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Черкаська продовольча компанія» (вул. Смілянська, 122/1, м. Черкаси, 18008, ) 59 751,30 грн заборгованості та 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Боровик