ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2026м. ДніпроСправа № 904/5249/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В.

за участю секретаря судового засідання Давидової Є.О.

та представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Оксі Банк" (79019, Львівська область, місто Львів, вулиця Газова, будинок 17; ідентифікаційний код 09306278)

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Едріка" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Робоча (Чечелівський район), будинок 79; ідентифікаційний код 44763607)

відповідача -2 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відкриттям відновлюваної кредитної лінії № 23/24-ВКЛ від 30.04.2024 у загальному розмірі 4 056 200, 31 грн

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. Стислий виклад позиції позивача

Акціонерне товариство "Оксі Банк", як кредитодавець, звернулося до господарського суду з позовом про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Едріка", як позичальника, та ОСОБА_1 , як поручителя, заборгованості за кредитним договором з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №23/24-ВКЛ від 30.04.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням позичальником зобов`язань щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів і сплати процентів за користування кредитом. Позивач зазначає, що кредитні кошти були надані у межах встановленого договором ліміту, що підтверджується меморіальними ордерами та банківськими виписками.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем-2 укладено договір поруки, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитодавцем солідарно з боржником у повному обсязі.

Позивач зазначає, що станом на 03.09.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором, становить 4 056 200,31 грн, з яких: 3 500 000,00 грн - основний борг та 556 200,31 грн - заборгованість за простроченими процентами. Позивач вважає заявлені вимоги правомірними, такими, що підтверджуються умовами договору та нормами цивільного законодавства, і просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

2.1 Стислий виклад заперечень відповідача-1

Відповідач-1 не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 Господарського процесуального кодексу України.

З приводу дотримання судом прав відповідача під час розгляду даної справи слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення про судові засідання здійснюються шляхом вручення ухвали суду в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Господарським судом було з`ясовано, що відповідач-1 не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" на підставі поданих юридичною особою (фізичною особою - підприємцем) документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою (фізичною особою - підприємцем) для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

Відповідно до відповіді №1797129 від 19.09.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 9, том 2) вбачається, що місцезнаходженням відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Едріка" (ідентифікаційний код 44763607) є: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Робоча (Чечелівський район), будинок 79, на яку і була направлена кореспонденція господарського суду для відповідача.

З метою належного повідомлення відповідача-1 про обставини даної справи, судом здійснено поштове направлення ухвали суду від 29.09.2025 відповідачу-1 - Товариству з обмеженою відповідальністю "Едріка" (ідентифікаційний код 44763607) за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Робоча (Чечелівський район), будинок 79, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак вказана поштова кореспонденція, надіслана на юридичну адресу відповідача-1, повернулася на адресу господарського суду з відміткою Акціонерного товариства "Укрпошта" "Адресат відсутній" (а.с.49-53, том 2).

Суд зазначає, що у разі, якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача-1 за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі №911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі №923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем-1 вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач-1, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Направлення господарським судом листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу відповідача-1 є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №910/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

При цьому до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Європейський суд з прав людини зазначав, що відсутнє порушення, якщо відповідач у цивільній справі відсутній, при цьому його не було знайдено за адресою, яку надали позивачі, а місце його перебування неможливо було встановити, незважаючи на зусилля національних органів влади, зокрема, розміщення оголошень у газетах та подання запитів до поліції (рішення у справі "Нун`єш Діаш проти Португалії" від 10.04.2003, заяви №69829/01, №2672/03).

Так, господарським судом було вжито додаткових заходів з метою належного повідомлення відповідача-1 та інших учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, а саме: оприлюднення на сайті Господарського суду Дніпропетровської області оголошення (https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1898586/), яким, зокрема, повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю "Едріка", а також інших учасників справи про відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання у справі, повідомлено також відповідача-1 про можливість подання до суду відзиву на позовну заяву, протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про прийняття справи до розгляду.

В подальшому суд також розміщував оголошення про дату, час і місце інших судових засідань у даній справі:

- https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1897149;

- ІНФОРМАЦІЯ_1

- ІНФОРМАЦІЯ_1

- ІНФОРМАЦІЯ_1

- https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1960104;

- https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1966450;

- https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1971622;

- https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1988260.

Також суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Так, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу господарського суду від 29.09.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/130549766) надіслано судом 29.09.2025, зареєстровано в реєстрі 29.09.2025 та забезпечено надання загального доступу 30.09.2025, тобто завчасно; отже у відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела - у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З урахуванням наведеного відповідач-1 не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Так, ухвалою суду від 29.09.2025, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

При цьому відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Отже, станом на 17.12.2025 (дата закриття підготовчого провадження) строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.

Як вказано вище, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Суд вважає, що відповідач-1 не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2025, не скористався правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

2.2 Стислий виклад заперечень відповідача-2

ОСОБА_1 не визнає позовних вимог та вважає їх безпідставними у частині заявленого розміру заборгованості.

Відповідач-2 не заперечує факт укладення договору поруки та солідарний характер відповідальності, однак наголошує, що обсяг такої відповідальності може визначатися виключно в межах доведеної та належним чином підтвердженої заборгованості позичальника.

Відповідач-2 зазначає, що позивачем не надано належних доказів нарахування частини прострочених процентів, зокрема за період з 01.08.2025 по 18.08.2025, у зв`язку з чим сума процентної заборгованості є недоведеною.

У зв`язку з наведеним відповідач-2 просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

16.09.2025 до господарського суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Оксі Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Едріка" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №23/24-ВКЛ від 30.04.2024 у загальному розмірі 4 056 200, 31 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2025 справу №904/5249/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.

Разом із вказаною позовною заявою позивач подав до господарського суду заяву про забезпечення позову.

18.09.2025 ухвалою господарського суду позовну заяву Акціонерного товариства "Оксі Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Едріка" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості - залишено без руху.

18.09.2025 ухвалою господарського суду частково задоволено заяву представника Акціонерного товариства "Оксі Банк" про забезпечення позову.

23.09.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №41536/25 від 23.09.2025) про усунення недоліків та заява (вх. суду №41653/25 від 23.09.2025) про усунення недоліків.

29.09.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 16.10.2025 о 11:45 год.

08.10.2025 ухвалою господарського суду призначено підготовче засідання у справі на 06.11.2025 о 11:30 год, у зв`язку із перебуванням судді Іванової Т.В. у відрядженні у період з 15.10.2025 по 28.10.2025.

20.10.2025 до господарського суду від представника відповідача-2 надійшов відзив (вх. суду №45902/25 від 20.10.2025) на позовну заяву.

23.10.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь (вх. суду №46618/25 від 23.10.2025) на відзив на позовну заяву.

27.10.2025 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив (вх. суду №46913/25 від 27.10.2025) на позовну заяву. Господарський суд констатує, що представником позивача було помилково зазначено в графі назви документу "Відзив на позовну заяву", замість вірного - "Відповідь на відзив на позовну заяву".

Представник позивача в даному документі просить суд: долучити до матеріалів справи відповідь позивача на відзив на позовну заяву, поновити строк для подання зазначеного доказу - виписки по особовому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Едріка" в частині суми процентів за користування кредитом за період з 01.08.2025 року по 18.08.2025 року включно у загальній сумі 41 424, 65 грн та долучити до матеріалів справи доказ - виписку по особовому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Едріка" в частині суми процентів за користування кредитом за період з 01.08.2025 року по 18.08.2025 року включно у загальній сумі 41 424, 65 грн.

29.10.2025 до господарського суду від представника відповідача надійшли заперечення (вх. суду №47374/25 від 29.10.2025) на відповідь на відзив на позовну заяву.

06.11.2025 до господарського суду надійшов супровідний лист від приватного виконавця (вх. суду №48762/25 від 06.11.2025).

06.11.2025 у підготовче засідання з`явилися повноважні представники позивача та відповідача, але у зв`язку із технічним збоєм в роботі системи підсистеми відеоконференцзв`язку унеможливлено проведення судового засідання, підготовче судове засідання було відкладено на 27.11.2025 об 11:45 год.

06.11.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання у справі на 27.11.2025 об 11:45 год. Відкладено розгляд клопотань представника позивача, викладених в відповіді (вх. суду №46913/25 від 27.10.2025) на відзив на позовну заяву.

24.11.2025 до господарського суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання (вх. суду №51617/25 від 24.11.2025) про відкладення підготовчого судового засідання.

24.11.2025 ухвалою господарського суду продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, а саме: по 28.12.2025 включно та призначено підготовче засідання у справі на 11.12.2025 о 11:30 год., у зв`язку із перебуванням судді Іванової Т.В. у відрядженні у період з 26.11.2025 по 29.11.2025.

10.12.2025 до господарського суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання (вх. суду №54574/25 від 10.12.2025) про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку із участю в іншому судовому засіданні представника відповідача-2.

11.12.2025 у підготовче засідання в режимі відеоконференції з`явився повноважний представник позивача. Повноважні представники відповідачів-1,2 у вказане підготовче засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином.

У вказаному підготовчому засіданні обговорені питання, що стосуються виконання завдань підготовчого засідання, передбачених статтею 182 Господарського процесуального кодексу України.

У вказаному судовому засіданні представник позивача усно заперечував проти задоволення судом клопотання представника відповідача-2 (вх. суду №54574/25 від 10.12.2025) про відкладення підготовчого судового засідання, оцінуючи вже неодноразове подання даним представником клопотання про відкладення підготовчого судового засідання - як затягування судового розгляду.

Суд за результатами розгляду клопотання представника відповідача-2 (вх. суду №54574/25 від 10.12.2025), з урахування заперечень представника позивача, протокольно вирішив задовольнити дане клопотання та відкласти дане підготовче судове засідання на 17.12.2025 о 15:30 год.

11.12.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче судове засідання на 17.12.2025 о 15:30 год.

17.12.2025 у підготовче засідання з`явився повноважний представник позивача та повноважний представник відповідча-2. Повноважний представник відповідача-1 у вказане підготовче засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлялися належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд долучити до матеріалів справи виписки по особовому рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Едріка" в частині суми процентів за користування кредитом за період з 01.08.2025 року по 18.08.2025 року включно у загальній сумі 41 424, 65 грн, що було подано до суду представником позивача в відповіді на відзив (вх. суду №46913/25 від 27.10.2025).

Представник відповідача-2 заперечував проти долучення вказаних доказів.

Суд, заслухавши клопотання представника позивача та позицію представника відповідача-2, прийшов до висновку у необхідності задоволення клопотання представника позивача, з метою повного та всебічного розгляду даної справи.

Суд протокольно долучив вказані докази до матеріалів справи та вирішив надати оцінку даним доказам при розгляді справи по суті.

Представник відповідача-2 заявив усне клопотання про відкладення підготовчого судового засідання з огляду на те, що ним не було подано до суду копії договору про надання правничої допомоги на підтвердження строку дії повноважень, оскільки формуляр Ордеру не містить даної графи.

Судом було протокольно відмовлено у даному клопотанні, зазначено про можливість подати вказані документи на наступному судовому засіданні у справі.

У вказаному підготовчому засіданні обговорені питання, що стосуються виконання завдань підготовчого засідання, передбачених статтею 182 Господарського процесуального кодексу України.

У підготовчому засіданні судом відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

17.12.2025 ухвалою господарського суду закрито підготовче провадження у справі. Призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 15.01.2026 о 14:30 год. Попереджено учасників справи про те, що відповідно до пункту 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

05.01.2026 до господарського суду від представника позивача надійшла заява (вх. суду №162/26 від 05.01.2026) якою долучено до матеріалі справи копію довіреності представник позивача із терміном дії на 2026 рік.

15.01.2026 ухвалою господарського суду відкладено судове засідання у справі до 21.01.2026 о 14:30 год.

21.01.2026 у судове засідання з`явився повноважні представники позивача та відповідча-2. Представник відповідача-1 у вказане судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлялися належним чином.

Судом було звернуто увагу учасників, що представником відповідача-2 під час виступу з вступним словом було висловлено позицію щодо прострочених платежів, а саме: заперечення проти нарахування 556 200,31 грн, проте відсутня позиція щодо основної заборгованості - тіла кредиту. Представник відповідача-2 повідомив суд, що в нього відсутня така інформація, у зв`язку із чим представник відповідача-2 має необхідність звернутися до довірителя з метою уточнення інформації щодо позиції відповідача.

З огляду на вказане суд прийшов до висновку щодо необхідності оголосити перерву у судовому засіданні в межах розумного строку з метою отримання відповідей на поставлені судом запитання представнику позивача щодо періодів нарахування прострочених відсотків за кожним траншем та з`ясування представником відповідача-2 позиції довірителя щодо тіла кредиту.

21.01.2026 ухвалою господарського суду було оголошено перерву у судовому засіданні в межах розумного строку. Повідомлено учасників справи, що продовження судового засідання відбудеться 05.02.2026 о 10:40 год. Запропоновано позивачу подати до суду письмові пояснення щодо періодів нарахування прострочених відсотків за кожним траншем до 02.02.2026 включно.

28.01.2026 до господарського суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення (вх. суду №4050/26 від 28.01.2026) по справі.

05.02.2026 до господарського суду від представника відповідача-2 надійшли додаткові заперечення (вх. суду №5385/26 від 05.02.2026) на додаткові пояснення позивача.

05.02.2026 о 10:40 год. судове засідання не відбулось з незалежних від суду причин - у зв`язку із відсутністю електропостачання в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області.

05.02.2026 ухвалою господарського суду призначено судове засідання в межах розумного строку 12.02.2026 о 14:30 год.

12.02.2026 до господарського суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення (вх. суду №6683/26 від 12.02.2026) по справі.

12.02.2026 до господарського суду від представника позивача надійшла заява (вх. суду №6693/26 від 12.02.2026) про долучення доказів надсилання додаткових пояснень (вх. суду №6683/26 від 12.02.2026) іншим сторонам.

12.02.2026 у судове засідання з`явився повноважні представник позивача та відповідча-2. Представник відповідача-1 у вказане судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлялися належним чином.

У вказаному судовому засіданні представник відповідача-2 просив суд оголосити перерву у вказаному судовому засіданні, з огляду на те, що не ознайомлений з додатковими поясненнями (вх. суду №6683/26 від 12.02.2026).

Судом було встановлено, що представник позивача здійснив поштове відправлення письмових пояснень на адреси відповідача-1 та відповідача-2 лише 10.02.2026, що унеможливило завчасне ознайомлення відповідачами із додатковими поясненнями позивача.

У зв`язку із даною обставиною суд протокольно задовольнив усне клопотання представника відповідача-2 та оголосив перерву в даному судовому засіданні в межах розумного строку.

12.02.2026 ухвалою господарського суду оголошено перерву в межах розумного строку до 18.02.2026 о 12:40 год.

18.02.2026 о 12:40 год. судове засідання не відбулось з незалежних від суду причин - у зв`язку із відсутністю електропостачання в приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області.

18.02.2026 ухвалою господарського суду призначено судове засідання в межах розумного строку 11.03.2026 о 15:30 год.

11.03.2026 у судове засідання з`явився повноважні представники позивача та відповідча-2. Представник відповідача-1 у вказане судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлялися належним чином.

11.03.2026 ухвалою господарського суду повідомлено учасників справи, що ухвалення та проголошення судового рішення у справі №904/5249/25 призначено на 20.03.2026 о 14:00 год.

20.03.2026 у судове засідання повноважні представники сторін не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання сторони повідомлялися належним чином.

20.03.2026 у судовому засіданні за наслідками розгляду справи прийнято рішення.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Спір у справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем-1 своїх зобов`язань за кредитним договором, за яким позивач надав кредитні кошти. Позичальник (відповідач-1) не здійснював погашення кредиту у встановлені договором строки, що призвело до утворення простроченої заборгованості. Незважаючи на направлення позивачем вимоги про дострокове повернення кредиту, відповідач-1 її не виконав.

З метою забезпечення виконання зобов`язань між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір поруки, за яким відповідач-2 прийняв на себе солідарну відповідальність за виконання грошового зобов`язання. Водночас, за наявності заборгованості та отримання вимог про її погашення, поручитель не вчинив дій, спрямованих на погашення боргу.

Невиконання боржником та поручителем грошових зобов`язань стало підставою для звернення позивача до суду.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

(1) Факт укладення кредитного договору та договору поруки, їх положення та умови.

(2) Факт надання позивачем кредитних коштів відповідачу-1 у межах ліміту кредитної лінії, на виконання умов кредитного договору.

(3) Факт порушення відповідачем-1 умов кредитного договору, зокрема неповернення кредиту та несплати процентів у встановлені строки.

(4) Факт направлення позивачем вимог про погашення заборгованості боржнику та поручителю.

(5) Наявність, склад та розмір заборгованості, що заявлена до солідарного стягнення.

1. Укладення кредитного договору та договору поруки, їх положення та умови

1.1. Укладення та умови кредитного договору

Як вбачається з матеріалів справи, 30.04.2024 між Акціонерним товариством "Оксі Банк", як кредитодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Едріка", як позичальником, укладено кредитний договір з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №23/24-ВКЛ (далі - кредитний договір, основний договір; а.с.12-18, том 1), відповідно до умов пункту 1.1. якого кредитодавець надає грошові кошти (відкриває відновлювану відкличну кредитну лінію) (надалі - кредит) позичальнику в розмірі 3 500 000,00 грн на строк із 30.04.2024 по 29.04.2025, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити фіксовану процентну ставку у розмірі 24% річних, а також комісії на умовах, передбачених договором. Кредит надається на поповнення обігових коштів.

За умовами пункту 2.1 кредитного договору, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування суми кредиту з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника.

Днем надання кредиту вважається день оплати розрахункових документів позичальника з позичкового рахунку або перерахування суми кредиту на поточний рахунок позичальника (пункт 2.2. кредитного договору).

Днем повернення кредиту вважається день повної сплати позичальником кредитодавцеві усієї заборгованості за кредитом на позичковий рахунок (пункт 2.3. кредитного договору).

Згідно із пунктом 2.4 кредитного договору повернення кредиту здійснюється згідно з графіком зміни ліміту кредитної лінії, в межах строку кредитування, визначеного в пункті 1.1. договору.

Умовами пункту 2.4. кредитного договору передбачено наступний графік зміни ліміту кредитної лінії:

- 30.04.2024 ліміт кредитної лінії дорівнює сумі у розмірі 3 500 000,00 грн;

- 31.03.2025 ліміт кредитної лінії дорівнює сумі у розмірі 1 750 000,00 грн;

- 29.04.2025 ліміт кредитної лінії дорівнює сумі у розмірі 00,00 грн.

Відповідно до умов пункту 2.5 договору максимальний строк користування кожним наданим траншем - 30 календарних днів з дня видачі траншу.

Пунктом 3.1 кредитного договору, в редакції додаткової угоди №1 від 29.11.2024, сторони визначили, що виконання позичальником за договором забезпечується:

- порукою фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), за відповідним договором поруки;

- товарами в обігу, що є власністю майнового поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю "Стандартоіл Київ" (ідентифікаційний номер 44679070), за відповідним договором застави.

Згідно із положеннями пунктів 4.2.1, 4.2.3, 4.2.11, 4.2.12 кредитного договору вбачається, що позичальник зобов`язався: повернути отриманий кредит в повному обсязі до 16 години 00 хвилин 29 квітня 2025 року; своєчасно здійснювати сплату кредитодавцеві нарахованих процентів за користування кредитом та комісійної винагороди в порядку та на умовах, передбачених договором; на письмову вимогу кредитодавця додатково забезпечити виконання зобов`язання за договором у випадку погіршення свого фінансового стану або категорії кредитної операції за договором; в день повернення кредиту сплатити всі комісійні винагороди, передбачені договором.

Пунктом 4.3.1 кредитного договору сторони передбачили, що кредитодавець має право у випадку порушення позичальником умов договору вимагати його дострокового розірвання, повернення отриманого кредиту та сплати нарахованих процентів і комісійної винагороди зі стягненням штрафу/пені у розмірі, визначеному у розділі 7 договору, інших грошових зобов`язань, передбачених договором та/або законодавством.

Відповідно до пункту 5.1. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється кредитодавцем з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, процентної ставки, передбаченої пунктом 1.1. договору. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем, тобто враховується день надання кредиту і не враховується день його погашення. (Метод визначення днів для нарахування процентів "факт/факт).

Сплата позичальником процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, не пізніше п`ятого календарного дня місяця, наступного за звітним, а також в день повернення кредиту, на рахунок кредитодавця (пункту 5.2. кредитного договору).

За користування кредитом понад строк, вказаний у пункті 1.1. Договору, процентна ставка збільшується на 10 процентних пунктів по відношенню до процентної ставки, вказаної в пункті 1.1 договору (пункту 5.3. кредитного договору).

За супроводження кредитної лінії згідно із цим договором встановлюється одноразова комісія в розмірі 2% від ліміту кредитної лінії згідно із пунктом 1.1. договору в день укладення договору. Сплата позичальником комісії здійснюється в день нарахування комісії на рахунок кредитодавця (пункт 5.4 кредитного договору).

Пунктом 6.4 кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється позичальником у валюті, в якій отримано кредит.

За умовами пункту 6.6. кредитного договору відновлювальна кредитна лінія передбачає надання та повернення кредиту в межах встановленого ліміту заборгованості.

Пунктом 7.1. кредитного договору передбачено, що за порушення умов даного договору позичальник сплачує за вимогою кредитодавця неустойку в наступних розмірах:

- за недотримання строків сплати кредиту та/або нарахованих процентів та/або комісійної винагороди в порядку, передбаченому даним Договором Позичальником сплачується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої в період існування простроченого платежу, від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення (підпункт 7.1.1. кредитного договору);

- за невиконання будь - якого з прийнятих на себе обов`язків згідно з підпунктами 4.2.2, 4.2.4 - 4.2.17, 6.3. позичальником сплачується штраф у розмірі 5 процентів від суми отриманого кредиту. (підпункт 7.1.2. кредитного договору).

Неустойка сплачується за кожен випадок порушення умов договору згідно пункту 7.1. договору (пункт 7.2. кредитного договору).

Не зважаючи на будь-які умови положення договору, кредитодавець не несе будь-якої відповідальності за відмову позичальнику в обслуговуванні/співпраці за договором та будь-які наслідки такої відмови (пункт 7.3. кредитного договору).

Договір набуває чинності та є укладеним з дати його підписання сторонами/ уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань за цим договором. Будь-які зміни та/або доповнення до цього договору оформлюються додатковим договором сторін у письмовій формі, який стає невід`ємною частиною цього договору. Датою підписання, укладення договору є дата, вказана на першій сторінці договору (пункти 9.1.-9.3. договору).

До вказаного кредитного договору сторонами укладено додаткову угоду №1 від 29.11.2024 (а.с. 19, том 1), якою як вказано вище змінено положення пункту 3.1. кредитного договору.

Судом встановлено, що у вказаному кредитному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного кредитного договору чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання такого кредитного договору.

1.2. Укладення та умови договору поруки, укладеного з ОСОБА_1 .

В забезпечення виконання умов кредитного договору 30.04.2024 між Акціонерним товариством "Оксі Банк", як кредитором, та громадянином ОСОБА_1 , як поручителем, укладено договір поруки №23/24-ВКЛ-П (далі - договір поруки; а.с. 20-23), відповідно до умов пункту 2.1. якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання боржником в повному обсязі зобов`язання за основним договором, в тому числі, що виникне у майбутньому відповідно до умов основного договору та додаткових договорів (угод) до нього.

Договором поруки визначено зобов`язання боржника (в повному обсязі або окремій його частині), що випливають з основного договору, в тому числі, але не виключно: повернути кредитору кредит, отриманий за основним договором у розмірі 3 500 000,00 грн із остаточним терміном повернення не пізніше 29 квітня 2025 року (включно), із погашенням на умовах, зазначених у основному договорі, зі сплатою в тому числі фіксованої процентної станки 24 % річних на умовах, зазначених у основному договорі.

Також договором поруки визначено, що основний договір кредитной договір з відкриттям відновлювальної кредитної лінії № 23/24-ВКЛ від 30.04.2024, укладений між банком та боржником, а також усі додаткові договори, угоди, додатки, зміни та доповнення до нього, в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів, комісійних винагород та інших умов, грошових зобов`язань, які є чинними на момент укладання цього договору або можуть бути укладені після його укладання в майбутньому.

Згідно із пунктом 2.2. договором поруки вказані зобов`язання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких умов, крім передбачених цим договором, не потребують.

Поручитель погоджується з тим, що у разі зміни змісту та розміру/обсягу, строків Зобов`язання (в тому числі, але не виключно внаслідок новації зобов`язання; зміни строку користування кредитом (його частиною), строку дії основного договору; відстрочення виконання зобов`язання/будь-якої його частини, що призводить до збільшення періоду (строку), за який нараховуються проценти за користування кредитом; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки, в тому числі в бік збільшення, збільшення/зменшення процентної ставки за користування кредитними коштами, типу процентної ставки, комісійних винагород, неустойки, пені, штрафів, відповідальності, інших грошових зобов`язань боржника перед кредитором за основним договором тощо), якщо такі зміни збільшують обсяг відповідальності поручителя, цей договір та порука за цим договором продовжують діяти протягом строку поруки як це вказано у договорі, без необхідності попереднього та/або наступного погодження з поручителем зазначених змін та/або внесення змін в цей договір шляхом укладення додаткової угоди до цього договору (пункт 2.3. договору поруки).

У випадках заміни боржника за основним договором, зокрема, але не виключно, у разі припинення правосуб`єктності боржника (якщо боржник - фізична особа чи фізична особа-підприємець) або реорганізації боржника (якщо боржник - юридична особа), та переходу прав та обов`язків боржника за основним договором до його спадкоємців, правонаступників, а також у випадку переведення боргу за основним договором на нового боржника, покладення боржником виконання обов`язків за основним договором на іншу особу, порука, надана поручителем за цим договором, залишається дійсною і поручитель дає свою згоду забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником (пункт 2.4. договору поруки).

Поручитель підтверджує, що він ознайомлений зі змістом основного договору і заперечень до умов основного договору не має (пункт 2.5. договору поруки).

Причини невиконання Боржником Зобов`язання/будь-якої його частини ніяким чином не впливає на виконання поручителем зобов`язань за цим договором (пункт 2.6. договору поруки).

Поручитель поручається за зобов`язання як в цілому, так і за кожну його частину окремо. Якщо основний договір буде визнано недійсним в частині зобов`язання, порука щодо інших частин зобов`язання залишається чинною (пункт 2.7. договору поруки).

Згідно із пунктом 3.1 договору поруки кредитор має право в разі порушення боржником будь-якого зобов`язання (повністю або частково) за основним договором (кредитним договором) або неналежного його виконання, звернутись до поручителя з вимогою про виконання такого зобов`язання його частини, а поручитель зобов`язується виконати його за боржника в порядку та строки, зазначені у вказаній вимозі.

Умовами пункту 3.2 договору поруки передбачено, що поручитель зобов`язаний здійснювати виконання зобов`язання у валюті, визначеній умовами основним договором. Якщо зобов`язання виражене в іноземній валюті поручитель за згодою кредитора може здійснити його виконання в національній валюті України за курсом та на умовах, що встановлюються за погодженням сторін.

Датою погашення поручителем заборгованості (будь-якої її частини) у відповідній сумі за основним договором, є дата зарахування відповідної суми коштів на рахунок кредитора, визначений основним договором для погашення заборгованості за ним або у вимозі, направленій кредитором відповідно до умов цього договору (пункт 3.3 договору поруки).

Згідно із пунктом 3.4. договору поруки подання Кредитором вимоги про виконання частини заборгованості за зобов`язанням за основним договором не позбавляє Кредитора права подати до поручителя вимоги виконати інші частини заборгованості за зобов`язанням за основним договором.

До поручителя, який виконав зобов`язання боржника у відповідній частині, переходить право регресної вимоги до боржника за виконаним зобов`язанням у відповідній частині (пункт 3.5 договору поруки).

Сторони домовились встановити в договорі строк поруки та дійшли обопільної згоди, що порука діє з дати підписання цього договору і продовжує діяти, тобто Кредитор має право пред`явити вимоги до поручителя як в цілому так і за будь-якою частиною забезпеченого порукою Зобов`язання за цим Договором, протягом періоду до: дня остаточного терміну повернення кредиту, який (період) додатково збільшується на десять років. Тобто, строк поруки за договором: з дати підписання цього договору до дня Остаточного терміну повернення кредиту + 10 років. Якщо термін остаточного терміну повернення кредиту змінився за основним договором без внесення змін до цього договору для визначення строку поруки за договором приймає остаточний термін визначений в основному договорі (пункт 4.1 договору поруки).

Умовами пункту 4.2. договору поруки сторони передбачили, що порука за цим договором припиняється закінченням строку, вказаного в пункті 4.1. цього договору, або з моменту повного виконання зобов`язання за основним договором.

Не допускається припинення поруки за договором без припинення забезпеченого нею зобов`язання, крім випадків, прямо передбачених цим договором, чинним законодавством України (пункт 4.3 договору поруки).

Відповідно до пункту 5.1. договору поруки кредитор, зокрема, має право:

- у разі невиконання та/або порушення виконання боржником умов основного договору, звертатись до поручителя в порядку, передбаченому законодавством, з метою інформування про необхідність виконання боржником умов основного договору (підпункт 5.1.1. договору поруки);

- вимагати від поручителя виконання зобов`язання відповідно до умов цього договору та законодавства України (підпункт 5.1.2. договору поруки);

- надіслати поручителю вимогу про виконання зобов`язання відповідно до умов цього договору (підпункт 5.1.3. договору поруки);

- здійснювати взаємодію з поручителем при врегулюванні простроченої заборгованості в порядку встановленому законодавством України (підпункт 5.1.7. договору поруки).

Згідно із пунктом 5.4 договору поруки поручитель, зокрема, зобов`язується:

- виконувати свої зобов`язання за цим договором в першу чергу перед іншими зобов`язаннями за договорами, укладеними з іншими кредиторами (підпункт 5.4.1. договору поруки);

- в разі невиконання або порушення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредитором, погасити заборгованість за основним договором протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги кредитора про невиконання/порушення виконання боржником своїх зобов`язань, якщо інший строк не встановлений у самій вимозі (підпункт 5.4.2. договору поруки);

- відповідати перед кредитором своїми грошовими коштами та всім своїм майном (підпункт 5.4.3. договору поруки).

Умовами пункту 8.1. договору поруки визначено, що сторони у разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань, встановлених цим договором, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства та положень цього договору.

Поручитель несе відповідальність за невиконання цього договору всім своїм майном (пункт 8.2 договору поруки).

За порушення, невиконання, неналежне виконання поручителем зобов`язань, передбачених: підпунктами 5.4.5., 5.4.6., 5.4.7., 5.4.8, 7.2., 7.3. цього договору кредитор має право застосувати до поручителя штрафні санкції за кожен випадок порушення, а саме: штраф у розмірі 1 000,00 грн.

Всі спори між сторонами, які виникають у зв`язку з цим договором, вирішуються в судовому порядку відповідно до законодавства України (пункт 9.1. договору поруки).

Сторони дійшли згоди, що місцем виконання будь-яких зобов`язань поручителя перед кредитором за цим договором є місцезнаходження кредитора (пункт 9.2 договору поруки).

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє протягом строку дії поруки, визначеного цим договором. Цей Договір може бути змінений або розірваний за взаємною згодою сторін або в інших випадках, прямо визначених законодавством України. Будь-які зміни до договору, а також розірвання договору оформляються у письмовій формі шляхом укладення додаткової угоди/угоди про розірвання (пункти 10.1-10.3 договору поруки).

Відповідно пункту 11.1. договору поруки сторони за взаємною згодою встановили, що будь-які повідомлення, вимоги, згоди та інший обмін інформацією, що направляються сторонами одна одній, можуть бути здійснені:

- у письмовій формі та надіслані цінним листом з повідомленням про вручення за зазначеними адресами сторін у реквізитах цього договору (реквізитах додаткових договорів до договору, останньою повідомленою адресою сторони, у разі зміни такої адреси) та/або місцезнаходження сторони, що вказана для юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, про що вказано в повідомленні про вручення у разі повернення листа на адресу банку з іншими поштовими відмітками (в тому числі закінчення терміну зберігання. відсутність адресата за вказаною адресою, відмова адресата від одержання та інше) з дати відправлення такого повідомлення (підпункт 11.1.1. договору поруки);

- з адреси електронної пошти сторони на адресу електронної пошти другої сторони, вказаної у реквізитах цього договору (реквізитах додаткових договорів до договору, останньою повідомленою адресою сторони, у разі зміни такої адреси) та/або адреси електронної пошти Сторони, що вказана для юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказаний спосіб відправки не розповсюджується на поручителя, якщо кредитору необхідним є отримання документу у паперовій формі та/або електронній формі з накладенням електронно-цифрового підпису. Про необхідність у кредитора документу у паперовій формі та/або електронній формі з накладенням електронно-цифрового підпису кредитор повідомляє поручителя додатково. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата відправки стороною з адреси електронної пошти на адресу електронної пошти другої сторони (підпункт 11.1.2. договору поруки).

Судом встановлено, що у вказаному договорі поруки сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного кредитного договору чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання такого кредитного договору.

2. Надання позивачем кредитних коштів відповідачу-1 у межах ліміту кредитної лінії, на виконання умов кредитного договору.

На виконання умов кредитного договору з відкриттям відновлюваної кредитної лінії № 23/24-ВКЛ від 30.04.2024 позивачем надано відповідачу-1 кредитні кошти у межах встановленого ліміту кредитування у розмірі 3 500 000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими розрахунковими документами, зокрема меморіальними ордерами: №6624086 від 08.10.2024 на суму 1 000 000,00 грн (а.с. 196, том 1), №6986846 від 21.10.2024 на суму 1 500 000,00 грн (а.с. 197, том 1), №7015077 від 22.10.2024 на суму 535 000,00 грн (а.с. 198, том 1) та № 7046869 від 23.10.2024 на суму 465 000,00 грн (а.с. 199 том 1), що свідчить про фактичне надання кредитних коштів позичальнику.

3. Порушення відповідачем-1 умов кредитного договору, зокрема неповернення кредиту та несплати процентів у встановлені строки.

Відповідно до умов кредитного договору з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №23/24-ВКЛ від 30.04.2024 відповідач-1 зобов`язався своєчасно та в повному обсязі виконувати грошові зобов`язання щодо повернення отриманих кредитних коштів і сплати процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені договором, зокрема здійснювати щомісячну сплату процентів та погашення основного боргу відповідно до графіка зміни ліміту кредитної лінії, а остаточне повернення кредиту - не пізніше 29.04.2025.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-1 зазначених договірних зобов`язань не виконав, не забезпечив своєчасного та повного повернення кредитних коштів, унаслідок чого утворилася прострочена заборгованість. Факт порушення умов кредитного договору підтверджується банківськими виписками за позичковим рахунком та розрахунком заборгованості, наявними в матеріалах справи.

4. Направлення позивачем вимог про погашення заборгованості боржнику та поручителю.

Відповідно пункту 11.1. договору поруки сторони за взаємною згодою встановили, що будь-які повідомлення, вимоги, згоди та інший обмін інформацією, що направляються сторонами одна одній, можуть бути здійснені:

- у письмовій формі та надіслані цінним листом з повідомленням про вручення за зазначеними адресами сторін у реквізитах цього договору (реквізитах додаткових договорів до договору, останньою повідомленою адресою сторони, у разі зміни такої адреси) та/або місцезнаходження сторони, що вказана для юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення, про що вказано в повідомленні про вручення у разі повернення листа на адресу банку з іншими поштовими відмітками (в тому числі закінчення терміну зберігання. відсутність адресата за вказаною адресою, відмова адресата від одержання та інше) з дати відправлення такого повідомлення (підпункт 11.1.1. договору поруки).

Позивач звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю "Едріка" із вимогою №1030-856 від 19.08.2025 про усунення порушення умов кредитного договору (а.с. 21-22, том 1), у якій банк, зокрема, вимагав у 10-денний строк з моменту отримання вимоги виконати всі зобов`язання позичальника за кредитним договором №23/24-ВКЛ від 30.04.2024, в тому числі і прострочені зобов`язання, та здійснити повне повернення кредиту, всіх нарахованих строкових та прострочених процентів у загальному розмірі 4 056 200,31 грн.

Направлення позивачем вимоги про усунення порушення №1030-856 від 19.08.2025 відповідачу-1 на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (49000, місто Дніпро, вулиця Робоча, 79) підтверджується описом вкладення у цінний лист (а.с. 30, том 1) та списком згрупованих поштових відправлень (а.с. 32-33, том 1), що за відсутності доказів повідомлення відповідачем-1 позивача в порядку, визначеному підпунктом 4.2.10. пункту 4.2. кредитного договору, про зміну юридичної адреси, відповідає умовам пункту 6.15. кредитного договору.

5. Наявність, склад та розмір заборгованості, що заявлена до солідарного стягнення.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 30.04.2024 між Акціонерним товариством "Оксі Банк", як кредитором, та громадянином ОСОБА_1 , як поручителем, укладено договір поруки №23/24-ВКЛ-П (далі - договір поруки; а.с.20-23), відповідно до умов пункту 2.1. якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання боржником в повному обсязі зобов`язання за основним договором, в тому числі, що виникне у майбутньому відповідно до умов основного договору та додаткових договорів (угод) до нього.

Договором поруки визначено зобов`язання боржника (в повному обсязі або окремій його частині), що випливають з основного договору, в тому числі, але не виключно: повернути кредитору кредит, отриманий за основним договором у розмірі 3 500 000,00 грн із остаточним терміном повернення не пізніше 29 квітня 2025 року (включно), із погашенням на умовах, зазначених у основному договорі, зі сплатою в тому числі фіксованої процентної станки 24 % річних на умовах, зазначених у основному договорі.

Також договором поруки визначено, що основний договір - кредитний договір з відкриттям відновлювальної кредитної лінії №23/24-ВКЛ від 30.04.2024, укладений між банком та боржником, а також усі додаткові договори, угоди, додатки, зміни та доповнення до нього, в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів, комісійних винагород та інших умов, грошових зобов`язань, які є чинними на момент укладання цього договору або можуть бути укладені після його укладання в майбутньому.

Згідно із пунктом 2.2. договором поруки вказані зобов`язання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких умов, крім передбачених цим договором, не потребують.

Згідно із пунктом 3.1 договору поруки кредитор має право в разі порушення боржником будь-якого зобов`язання (повністю або частково) за основним договором (кредитним договором) або неналежного його виконання, звернутись до поручителя з вимогою про виконання такого зобов`язання його частини, а поручитель зобов`язується виконати його за боржника в порядку та строки, зазначені у вказаній вимозі.

Пунктами 5.1.2, 5.1.3 договору поруки визначено, що кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов`язання відповідно до умов цього договору та законодавства України, надіслати поручителю вимогу про виконання зобов`язання відповідно до умов цього договору.

В свою чергу, поручитель зобов`язується в разі невиконання або порушення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредитором, погасити заборгованість за основним договором протягом 30 календарних днів з дати отримання вимоги кредитора про невиконання/порушення виконання боржником своїх зобов`язань, якщо інший строк не встановлений у самій вимозі (підпункт 5.4.2. договору поруки).

Положеннями частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами частин 1, 2 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Отже, зважаючи на порушення відповідачем-1 своїх зобов`язань за кредитним договором з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №23/24-ВКЛ від 30.04.2024, позивач набув право вимоги до відповідача-2, як солідарного з ним боржника, обсяг відповідальності яких, за умовами договору поруки №23/24-ВКЛ-П від 30.04.2024, збігається з обсягом відповідальності відповідача-1.

Позивач звертався до поручителя ОСОБА_1 із вимогою №1030-856 від 19.08.2025 про усунення порушення умов кредитного договору (а.с. 21-22, том 1), у якій банк, зокрема, вимагав у 10-денний строк з моменту отримання вимоги виконати всі зобов`язання позичальника за кредитним договором №23/24-ВКЛ від 30.04.2024, в тому числі і прострочені зобов`язання, та здійснити повне повернення кредиту, всіх нарахованих строкових та прострочених процентів у загальному розмірі 4 056 200,31 грн.

Направлення вимоги на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) підтверджується описом вкладення у цінний лист (а.с. 30, том 1) списком згрупованих поштових відправлень (а.с. 32-33, том 1).

При цьому, відповідач-2, як поручитель, своїх зобов`язань не виконав.

ІV. Мотиви суду

1. Норми права, які застосував суд. Позиції Верховного Суду щодо застосування норм права, які підлягають врахуванню.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 541, 543 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, серед іншого, може забезпечуватися порукою.

Відповідно до частини 1 статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом частини 1 та частини 2 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із статтями 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Приписами статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).

За приписами частин 1-3 статті 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку.

У рішенні від 22.06.2022 у справі №3-188/2020(455/20) Конституційний Суд України вказав, що приписи частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, першого речення частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша статті 622 цього Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі.

Таке обґрунтування Рішення Конституційного Суду України збігається з висновками Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16. У цьому контексті у пункті 143 вказаної постанови зазначено, що саме тому, що приписи частини другої статті 625 та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України регулюють різні за змістом відносини, які не є взаємовиключними, кредитор після прострочення повернення кредиту може вимагати як сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (які нараховуються за статтею 625 Цивільного кодексу України як наслідок неправомірної поведінки боржника), так і сплати кредиту та процентів за наданий кредит, нарахованих до настання строку повернення кредиту (які нараховуються за статтею 1048 Цивільного кодексу України як наслідок правомірної поведінки.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що підхід, за якого проценти за "користування кредитом" могли стягуватися за період після закінчення строку кредитування, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів.

При цьому, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16, яка була врахована судом апеляційної інстанції при наданні оцінки позиції позивача щодо можливості нарахування процентів за користування кредитними коштами.

Вказане свідчить про послідовну та сталу правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статей 625 та 1048 Цивільного кодексу України у питанні можливості нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування.

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін.

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів, на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд зазначає наступне.

Як вище встановлено судом, між позивачем та відповідачем-1 укладено кредитний договір з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №23/24-ВКЛ від 30.04.2024, на виконання якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 3 500 000 грн, що підтверджується меморіальними ордерами: №6624086 від 08.10.2024 на суму 1 000 000,00 грн (а.с. 196, том 1), №6986846 від 21.10.2024 на суму 1 500 000,00 грн (а.с. 197, том 1), №7015077 від 22.10.2024 на суму 535 000,00 грн (а.с. 198, том 1) та №7046869 від 23.10.2024 на суму 465 000,00 грн (а.с. 199 том 1).

Матеріали справи не містять заперечень факту отримання відповідачем-1 кредитних коштів в розмірі 3 500 000 грн.

Відповідач-1 не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за договором, що підтверджується наданими позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 34-36, том 1) та банківськими виписками по рахункам (а.с. 41-195, том 1; а.с. 107-114, том 2).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Аналогічні норми містяться в пункті 42 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 (далі - Положення).

Згідно з пункту 57 Положення інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри: клієнтські рахунки та виписки з них (пункт 59 Положення).

Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер клієнтського рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) сума вхідного залишку за рахунком; 7) код ID НБУ банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку (пункт 61 Положення).

Пунктом 62 Положення визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій.

Дослідивши надані позивачем банківські виписки з рахунків, суд встановив, що вони містять всі обов`язкові реквізити, передбачені пунктом 61 Положення.

Отже, надані позивачем банківські виписки з рахунків є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

За змістом пунктів 1.1., 2.4. кредитного договору позивач надає відповідачу-1 в рамках відкритої відновлюваної відкличної кредитної лінії в межах ліміту кредитної лінії кредит на строк з 30.04.2024 до 29.04.2025 (включно) з урахуванням графіку погашення кредитної заборгованості за кожним з наданих траншів/кредитів.

Тобто, відповідач-1 протягом строку дії кредитної лінії мав право на неодноразове отримання кредитних коштів (траншів) в межах суми ліміту, зокрема, й повторне отримання повної суми ліміту після повернення цих коштів (траншу) згідно графіку.

Строк дії кредитної лінії (строк в межах якого можуть бути видані кошти) та строк на який фактично видаються кошти (транш) не є тотожними поняттями.

Виходячи з положень пункту 2.5. кредитного договору, строк користування кожним траншем не може перевищувати 30 календарних днів з дня видачі траншу.

У заявці Товариства з обмеженою відповідальністю "Едріка" на транш вих.№0810/1 від 08.10.2024 (а.с. 37, том 1) заявлено про видачу траншу в суми 1 000 000,00 грн із графіком погашення 07.11.2024.

У заявці Товариства з обмеженою відповідальністю ""Едріка" на транш вих.№2110/1 від 21.10.2024 (а.с. 38, том 1) заявлено про видачу траншу в суми 1 500 000,00 грн із графіком погашення 19.11.2024.

У заявці Товариства з обмеженою відповідальністю ""Едріка" на транш вих.№2210/1 від 22.10.2024 (а.с. 39, том 1) заявлено про видачу траншу в суми 535 000,00 грн із графіком погашення 20.11.2024.

У заявці Товариства з обмеженою відповідальністю ""Едріка" на транш вих.№2310/1 від 23.10.2024 (а.с. 40, том 1) заявлено про видачу траншу в суми 465 000,00 грн із графіком погашення 21.11.2024.

Відтак, кредитні кошти (транші) мали бути повернуті відповідачем-1 07.11.2024, 19.11.2024, 20.11.2024 та 21.11.2024 відповідно, незалежно від факту отримання вимоги позивача.

Суд зауважує, що факт направлення / не направлення банком вимоги позичальнику про сплату кредиту, строк повернення якого настав, не впливає на наявність порушення прав кредитора, який може вимагати їх захисту, у тому числі шляхом пред`явлення позову до суду.

Більш того, матеріалами справи підтверджується направлення позивачем вимоги про усунення порушення №1030-856 від 19.08.2025 відповідачу-1 на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що за відсутності доказів повідомлення відповідачем-1 позивача в порядку, визначеному підпунктом 4.2.10. пункту 4.2. кредитного договору, про зміну юридичної адреси, відповідає умовам пункту 6.15. кредитного договору.

Матеріали справи, зокрема, банківські виписки по рахункам, свідчать, що у встановлений договором строк кредитні кошти банку позичальником не повернуті. Станом на 03.09.2025 заборгованість за кредитом згідно наданих доказів складає 3500000,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення прострочених процентів за користування кредитом суд зазначає наступне.

З розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом, який здійснений позивачем (а.с. 34-36, том 1) станом на 30.09.2025, позичальник має заборгованість за простроченими процентами в загальній сумі 556 200,31 грн, а саме:

- за траншем №16 в сумі 151 232, 88 грн за період з 01.01.2025 по 18.08.2025;

- за траншем №17 в сумі 230 406,67 грн за період з 01.12.2024 по 18.08.2025;

- за траншем №18 в сумі 91 785, 00 грн за період з 01.12.2024 по 18.08.2025;

- за траншем №19 в сумі 79 775,76 грн за період з 01.12.2024 по 18.08.2025.

Інші транші не є предметом спору у даній справі.

При цьому відповідно вказаного розрахунку вбачається, що проценти нараховані за межами строку користування наданих траншів №№ 16-19, який визначений в п. 2.4., 2.5 кредитного договору.

Так, пунктом 2.5 договору передбачено, що максимальний строк користування кожним наданим траншем 30 днів з дня видачі траншу.

Таким чином, виходячи із положень п. 2.5. укладеного між сторонами договору, строк повернення кредитних коштів є таким, що настав:

- для траншу № 16 - 07.11.2024;

- для траншу № 17 - 19.11.2024;

- для траншу № 18 - 20.11.2024;

- для траншу № 19 - 21.11.2024.

У постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду навела висновок про те, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 наведено висновки про те, що відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що вона вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Таким чином, за правомірне користування кредитними коштами (в межах строку кредитування) стягуються проценти на підставі частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, а за неправомірне користування кредитними коштами (поза межами строку кредитування) - на підставі положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 касаційний суд визначив, що проценти за користування кредитом нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі, вони розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник, порядок їх виплати врегульований частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Одночасно, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Пунктом 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тобто, на період дії в Україні воєнного стану законодавець звільнив позичальника, зокрема, від відповідальності, визначеної статті 625 Цивільного кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором.

За результатами перерахунку судом встановлено, що проценти за користування кредитом у межах строку користування траншами №16 19 відповідачем сплачені у повному обсязі, а за окремими траншами має місце переплата, зокрема:

- за траншем №16 (заявка на надання траншу - а.с. 37) підлягали сплаті проценти за користування кредитом у розмірі 1 000 000,00 грн із розрахунку 24 % річних за період з 08.10.2024 (дата надання траншу) по 07.11.2024 включно (графік погашення наданого траншу), що становить 20 327,87 грн (з розрахунку 1 000 000,00 х 24% х (31/366) = 20 327,87), у свою чергу позичальником сплачено грошові кошти у загальному розмірі 55 737,70 грн, у зв`язку з чим у останнього обліковується переплата у розмірі 35 409,83 грн (55 737,70 20 327,87 = 35 409,83);

- за траншем №17 (заявка на надання траншу - а.с. 38, том 1) підлягали сплаті проценти за користування кредитом у розмірі 1 500 000,00 грн із розрахунку 24 % річних за період з 21.10.2024 (дата надання траншу) по 19.11.2024 включно (графік погашення наданого траншу), що становить 29 508,20 грн (з розрахунку 1 500 000,00 х 24% х (30/366) = 29 508,20), у свою чергу позичальником сплачено грошові кошти у загальному розмірі 64 262,30 грн, у зв`язку з чим у останнього обліковується переплата у розмірі 34 754,10 грн (64 262,30 29 29 508,20 = 34 754,10);

- за траншем №18 (заявка на надання траншу - а.с. 39, том 1) підлягали сплаті проценти за користування кредитом у розмірі 535 000,00 грн із розрахунку 24 % річних за період з 22.10.2024 (дата надання траншу) по 20.11.2024 включно (графік погашення наданого траншу), що становить 10 524,59 грн (з розрахунку 535 000,00 х 24% х (30/366) = 10 524,59), у свою чергу позичальником сплачено грошові кошти у загальному розмірі 14 032,79 грн, у зв`язку з чим у останнього обліковується переплата у розмірі 3 508,20 грн (14 032,79 10 524,59 = 3 508,20);

- за траншем №19 (заявка на надання траншу - а.с. 40, том 1) підлягали сплаті проценти за користування кредитом у розмірі 465 000,00 грн із розрахунку 24 % річних за період з 23.10.2024 (дата надання траншу) по 21.11.2024 включно (графік погашення наданого траншу), що становить 9 147,54 грн (з розрахунку 465 000,00 х 24% х (30/366) = 9 147,54), у свою чергу позичальником сплачено грошові кошти у загальному розмірі 11 891,80 грн, у зв`язку з чим у останнього обліковується переплата у розмірі 2 744,26 грн (11 891,80 9 147,54 = 2 744,26).

З огляду на викладене, судом встановлено, що здійснена відповідачем-1 переплата за процентами на суму у загальному розмірі 76 416,39 грн, безпідставно зарахована позивачем в якості сплати заборгованості за простроченими процентами, поза межами строку кредитування, в той час як у відповідності з черговістю погашення заборгованості, встановленою кредитним договором, повинні були бути зараховані на погашення простроченої заборгованості за основним боргом, а відтак, прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 3 423 583,61 грн (3 500 000,00 - 76 416,39 = 3 423 583,61).

Зарахування господарським судом надмірно сплачених відповідачем грошових коштів за процентами по кредиту до тіла кредиту узгоджується з позицією Східного апеляційного господарського суду викладеній в постанові від 02.10.2025 у справі №910/662/25, яка не є правовою позицією у розумінні обов`язковості її застосування, однак є релевантною з огляду на аналогічність спірних правовідносин.

При цьому судом також враховано висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 17.09.2025 у справі 905/1197/24 - за схожими правовідносинами щодо нарахування процентів у випадку прострочення повернення траншу та можливості зарахування судом надмірно сплачених платежів.

У зв`язку із вищевикладеним прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом відсутня. Нарахування позивачем процентів після спливу строку користування траншами є неправомірним, оскільки після настання прострочення проценти як плата за користування кредитом не нараховуються, а застосування відповідальності за порушення грошового зобов`язання у період дії воєнного стану відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України не допускається нормами матеріального права.

Отже, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо відповідача-1 підлягають задоволенню в частині заборгованості за кредитом у розмірі 3 423 583,61 грн, в решті - позовні вимоги слід відхилити.

Положеннями частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами частин 1, 2 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Отже, зважаючи на порушення відповідачем-1 своїх зобов`язань за кредитним договором з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №23/24-ВКЛ від 30.04.2024, позивач набув право вимоги до відповідача-2, як солідарного з ним боржника, обсяг відповідальності яких, за умовами договору поруки №23/24-ВКЛ-П від 30.04.2024, збігається з обсягом відповідальності відповідача-1.

Відповідно до частини 1 статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, установлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Наслідки солідарного обов`язку боржників передбачено статтею 543 Цивільного кодексу України, основний з яких визначено у частині першій цієї статті, а саме: у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Вимоги до поручителя про виконання ними солідарного з боржником зобов`язання за договором пред`явлено позивачем в межах строку дії поруки згідно з договорам поруки №23/24-ВКЛ-П від 30.04.2024.

За таких обставин, враховуючи, що боржник та поручитель відповідають перед кредитором за кредитним договором з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №23/24-ВКЛ від 30.04.2024 як солідарні боржники, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитом в розмірі 3 423 583,61 грн.

V. Висновки Суду

Суди зобов`язані належно мотивувати свої рішення, забезпечуючи право учасників справи на справедливий судовий розгляд та можливість здійснення контролю за здійсненням правосуддя. При цьому суд не повинен надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін, а має викласти мотиви рішення в обсязі, необхідному для розуміння правової позиції суду у межах встановлених обставин та характеру спору.

Дослідивши надані сторонами докази, у тому числі кредитний договір №23/24-ВКЛ від 30.04.2024, додаткову угоду №1 від 29.11.2024, договір поруки №23/24-ВКЛ-П від 30.04.2024, банківські виписки, розрахунок заборгованості та вимогу про дострокове погашення боргу, суд встановив, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Оксі Банк" є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами на суму 3 423 583,61 грн - заборгованість за тілом кредиту.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення грошових коштів у розмірі 556 200,31 грн - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом, та кошти в сумі 76 416,39 грн - безпідставно зараховані позивачем в якості сплати заборгованості за простроченими процентами за траншами 16-19, господарський суд вирішив відмовити виходячи з того, що нарахування позивачем процентів після спливу строку користування траншами є неправомірним, оскільки після настання прострочення проценти як плата за користування кредитом не нараховуються, а застосування відповідальності за порушення грошового зобов`язання у період дії воєнного стану відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України не допускається.

Позовні вимоги заявлені у спосіб, передбачений статтею 16 Цивільного кодексу України, та відповідають характеру порушеного права й обраній моделі солідарної відповідальності боржника та поручителів.

З огляду на встановлені судом обставини справи, підтверджені належними доказами, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

VІ. Судові витрати

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідачів-1, 2 порівну, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16, від 17.05.2023 у справі № 522/5582/16-ц, від 17.08.2022 у справі №745/342/19, від 24.03.2021 у справі №462/2077/17, від 20.02.2024 у справі № 922/2200/23.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Оксі Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Едріка" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відкриттям відновлюваної кредитної лінії №23/24-ВКЛ від 30.04.2024 у загальному розмірі 4 056 200, 31 грн - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Едріка" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Робоча (Чечелівський район), будинок 79; ідентифікаційний код 44763607) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Оксі Банк" (79019, Львівська область, місто Львів, вулиця Газова, будинок 17; ідентифікаційний код 09306278) 3 423 583,61 грн (три мільйони чотириста двадцять три тисячі п`ятсот вісімдесят три гривні шістдесят одну копійку) - основного боргу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Едріка" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Робоча (Чечелівський район), будинок 79; ідентифікаційний код 44763607) на користь Акціонерного товариства "Оксі Банк" (79019, Львівська область, місто Львів, вулиця Газова, будинок 17; ідентифікаційний код 09306278) 25 676,87 грн (двадцять п`ять тисяч шістсот сімдесят шість гривень 87 копійок) - судових витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Оксі Банк" (79019, Львівська область, місто Львів, вулиця Газова, будинок 17; ідентифікаційний код 09306278) 25 676,87 грн (двадцять п`ять тисяч шістсот сімдесят шість гривень 87 копійок) - судових витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.03.2026

Суддя Т.В. Іванова