31 березня 2026 року
cправа № 910/7255/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я.- головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,
розглянувши у письмовому провадженні клопотання фізичної особи - підприємця Слєпухова Костянтина Миколайовича про відшкодування судових витрат у справі
за позовом керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України
до: 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву,
2) Національного університету "Києво-Могилянська академія",
3) фізичної особи - підприємця Слєпухова Костянтина Миколайовича
про визнання недійсним договору від 22.11.2023 № 9447 та зобов`язання вчинити дії,
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.02.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури (далі - Прокурор) на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 у справі № 910/7255/25 та призначено розгляд цієї справи в судовому засіданні на 17.03.2026.

07.03.2026 фізична особа - підприємець Слєпухов Костянтин Миколайович (далі - ФОП Слєпухов К. М., Підприємець, відповідач-3, заявник) через систему "Електронний суд" звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із клопотанням про стягнення судових витрат, в якому (клопотанні) просив відшкодувати за рахунок Київської міської прокуратури на користь ФОП Слєпухова К. М. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 34 000 грн, понесені відповідачем під час розгляду справи № 910/7255/25 в суді касаційної інстанції, посилаючись на положення статей 126, 129, 130, 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.03.2026 касаційне провадження за касаційною скаргою Прокурора на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2025, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 у справі № 910/7255/25 закрито.

Клопотання Підприємця про стягнення судових витрат, яке подано в строк, встановлений судом для подання відзиву (до 10.03.2026), аргументоване тим, що опис витрат на правничу допомогу, визначений в рахунку від 27.02.2026 № 02/02/2026, включає підготовку та подання процесуальних документів і представництво інтересів ФОП Слєпухова К. М. у Верховному Суді, а відповідно до платіжної інструкції від 05.03.2026 № 1086 за надання правової допомоги Підприємцем було сплачено Адвокатському об`єднанню "ЛЕГАЛІТІ" (далі - АО "ЛЕГАЛІТІ", Об`єднання) 34 000 грн. При цьому розмір гонорару є фіксованим та не залежить від будь-яких обставин.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу під час касаційного провадження в справі № 910/7255/25 заявник долучив до вказаного клопотання такі докази:

1) копію договору про надання правової допомоги від 13.06.2025 № 02-06/25 (далі - договір № 02-06/25), укладеного між АО "ЛЕГАЛІТІ" і ФОП Слєпуховим К. М. (клієнт);

2) копію рахунка від 27.02.2026 № 02/02/2026;

3) копію платіжної інструкції від 05.03.2026 № 1086;

4) копію ордера від 07.03.2026 серії АІ № 2146088.

Разом із тим ані Прокурором (скаржником), ані Міністерством освіти і науки України (позивачем) заперечення проти задоволення клопотання ФОП Слєпухова К. М. або клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не подавалися та до Верховного Суду не надходили.

З огляду на конкретні обставини справи, з урахуванням її складності, правової кваліфікації відносин сторін, без чого неможливо правильно вирішити питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу та застосувати норми процесуального права, із метою повного, всебічного, об`єктивного розгляду клопотання відповідача-3, забезпечення єдності та сталості судової практики, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви ФОП Слєпухова К. М. у розумний строк, тобто такий, що є необхідним для виконання процесуальних дій та забезпечення належного судового захисту учасників справи.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 244 ГПК України (в редакції, чинній з 16.07.2025) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Частиною 1 статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними в зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (аналогічний висновок викладено в пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Відповідно до частин 1- 3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

07.03.2026, тобто до постановлення Верховним Судом ухвали від 17.03.2026 про закриття касаційного провадження в справі № 910/7255/25 відповідач-3 у поданому клопотанні про стягнення судових витрат заявив про понесення ним витрат на правничу допомогу в сумі 34 000 грн (фіксований гонорар), долучивши до зазначеного клопотання такі підтверджуючі документи, як копії договору № 02-06/25, рахунка від 27.02.2026 № 02/02/2026, платіжної інструкції від 05.03.2026 № 1086.

Отже, заявник дотримався вимог пункту 2 частини 8 статті 129 ГПК України щодо подання відповідної заяви та доданих до неї доказів.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

Колегія суддів, дослідивши клопотання ФОП Слєпухова К. М. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення зазначеного клопотання з огляду на таке.

13.06.2025 між АО "ЛЕГАЛІТІ" і ФОП Слєпуховим К. М. (клієнт) укладено договір № 02-06/25, за умовами якого:

- клієнт доручає, а Об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (пункт 1.1);

- Об`єднання на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання наступних юридичних послуг: вчиняти від імені клієнта будь-які дії, підписувати та подавати процесуальні та інші документи, в тому числі позовні заяви, зустрічні позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги, довідки, інші заяви та документи; знати про дату, час і місце судового розгляду, брати участь у судових засіданнях, знати про всі судові рішення, які ухвалюватимуться у справах та стосуватимуться моїх інтересів; знайомитися з матеріалами справ, заявляти клопотання і відводи, давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення; подавати докази, брати участь у дослідженні доказів; висловлювати думку з питань, які виникатимуть під час розгляду справ, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам; подавати заперечення проти клопотань, доводів, міркувань інших осіб; знайомитися з технічним записом та журналом судового засідання і подавати письмові зауваження на них, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії; робити із матеріалів справи виписки, знімати копії з матеріалів справи, одержувати копії судових рішень, постанов; оскаржувати судові рішення, постанови у частині, що стосується моїх інтересів; знайомитися з матеріалами виконавчого проводження, давати усні або письмові пояснення, заявляти відводи, оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця, отримувати виконавчі документи (їх дублікати), порушувати питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оспорювати оцінку майна та інше, одержувати документи, що стосуватимуться моїх прав та законних інтересів; знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні і письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження, заявляти відводи у випадках, передбачених чинним законодавством, оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження, подати заяву про видачу дубліката виконавчого документа, про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, про відмову від стягнення і повернення виконавчого документа, укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, оспорювати належність майна і його оцінку, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами та користуватися іншими правами, наданими законодавством; подавати та підписувати позовні заяви, заяви про апеляційне оскарження, про перегляд заочного рішення та інші заяви, касаційні скарги на рішення, ухвали, постанови будь-яких судів, у тому числі загальних, адміністративних та господарських судів, скарги у зв`язку з винятковими обставинами, а також будь-які інші скарги, одержувати документи, що стосуватимуться моїх прав та законних інтересів, в тому числі виконавчі, сплачувати за клієнта у разі потреби судові витрати та інші платежі (підпункт 2.1.10 пункту 2.1);

- за послуги, що надаються Об`єднанням відповідно до умов цього договору, клієнт сплачує гонорар, який визначається у відповідних рахунках, які надаються щомісячно або за необхідності сплати, визначених у пункті 4.3 цього договору (пункт 4.1);

- оплата послуг Об`єднання здійснюється на умовах 100 % попередньої оплати та/або оплати наданих послуг на підставі виставлених Об`єднанням рахунків. Наступна оплата послуг Об`єднанням здійснюється клієнтом не пізніше наступного банківського дня згідно виставленого рахунку (пункт 4.2);

- витрати Об`єднання, понесені останнім або його представником у зв`язку із виконанням доручень клієнта, в тому числі, але не виключно, за послуги третіх осіб, залучених для надання послуг за цим договором, оплачуються клієнтом не пізніше наступного банківського дня згідно виставленого рахунку (пункт 4.3);

- цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2026 (пункт 7.1 у редакції додаткової угоди від 31.12.2025 № 1).

Згідно з частиною 1 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Наведена норма узгоджується з положенням статті 629 ЦК України, якою встановлено обов`язковість виконання договору його сторонами.

Колегія суддів звертає увагу, що, відступаючи від висновку Верховного Суду щодо застосування норм статей 126, 129, 130 та пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України (в контексті того, що у разі закриття касаційного провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України судові витрати відповідно до статей 126, 129, 130 цього Кодексу розподілу не підлягають, оскільки за змістом цих норм покладення судових витрат на ту чи іншу сторону або компенсація таких витрат здійснюється у випадках розгляду справи по суті або у разі визнання позову, закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду (причому закриття провадження у справі є процесуальною дією, відмінною від закриття касаційного провадження)), викладеного в судових рішеннях від 23.02.2021 у справі № 910/18421/19, від 08.06.2021 у справі № 910/8103/16, від 06.07.2021 у справі № 903/847/20, від 06.07.2021 у справі № 911/713/20, від 27.07.2021 у справі № 911/3504/20, від 25.08.2021 у справі № 914/2243/20, від 21.09.2021 у справі № 922/3789/20, від 30.09.2021 у справі № 909/1411/13, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в додатковій ухвалі від 03.12.2021 у справі № 927/237/20 виснувала про те, що для забезпечення принципу господарського судочинства щодо відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову (необґрунтованої касаційної скарги), витрати на професійну правничу допомогу при прийнятті ухвали про закриття касаційного провадження мають покладатися на сторону, яка допустила необґрунтоване подання касаційної скарги.

При застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), відшкодовуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів ураховує, що в пунктах 127-134, 141- 144, 146, 168, 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 сформульовано такі загальні висновки щодо комплексного застосування норм статті 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 126, 129 ГПК України, статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) у подібних правовідносинах:

"Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Статтею 126 ГПК України також не передбачено, що відповідна сторона зобов`язана доводити неспівмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката одразу за всіма пунктами з переліку, визначеного частиною четвертою вказаної статті.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо".

Дослідивши клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у справі та надані заявником докази, колегія суддів встановила, що витрати за послуги, зазначені у рахунку від 27.02.2026 № 02/02/2026 та платіжній інструкції від 05.03.2026 № 1086, пов`язані з розглядом цієї справи (включно із підготовкою та поданням процесуальних документів і представництвом інтересів ФОП Слєпухова К. М. у Верховному Суді), зокрема, відзив на касаційну скаргу представником Підприємця (адвокатом Плахіним Є. В.) було подано до Верховного Суду в строки, встановлені судом, і 17.03.2026 представник відповідача-3 брав участь в судовому засіданні.

Ураховуючи наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів, керуючись принципами пропорційності, розумності, справедливості та співмірності відшкодування судових витрат, вважає, що заявлений відповідачем до відшкодування загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу (34 000 грн) не є пропорційним до предмета касаційного провадження та не є обґрунтованим виходячи з обсягу наданих адвокатом послуг, позаяк справа не викликала суспільного інтересу під час її розгляду, матеріали справи не містять великої кількості документів для дослідження, а отже, підготовка відзиву в справі не потребувала значних витрат часу, великого обсягу юридичної та технічної роботи.

Колегія суддів зауважує, що неспівмірність заявленої відповідачем-3 до відшкодування суми витрат на професійну правничу допомогу зі складністю цієї справи та обсягом наданих адвокатом Плахіним Є. В. послуг із підготовки відзиву на касаційну скаргу, зокрема, зважаючи на незначний обсяг роботи з підготовки відзиву на касаційну скаргу (лише 8 сторінок відзиву стосуються правового обґрунтування заперечень проти задоволення касаційної скарги), підтверджується також усталеною практикою вирішення господарських спорів, що виникають із подібних правовідносин (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 909/1374/19, від 18.10.2023 у справі № 927/66/23).

У зв`язку з цим Верховний Суд вважає завищеною та неспівмірною заявлену до відшкодування загальну суму витрат ФОП Слєпухова К. М. на професійну правничу допомогу (у сумі 34 000 грн) з огляду на проведене одне судове засідання Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, за результатами якого постанова по суті спору не ухвалювалася.

За таких обставин колегія суддів зазначає, що справедливим і розумним є зменшення розміру витрат Підприємця, пов`язаних із підготовкою відзиву на касаційну скаргу та представництвом інтересів відповідача-3 безпосередньо в суді касаційної інстанції, у 3,4 рази від заявленої суми фіксованого гонорару.

Таким чином, Верховний Суд вважає доведеними і співмірними витрати заявника на підготовку і подання відзиву на касаційну скаргу та за участь адвоката у судовому засіданні суду касаційної інстанції у загальній сумі 10 000 грн.

За змістом положень частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Верховний Суд наголошує на тому, що під час розгляду цього спору в суді фактичною стороною в справі є держава, представництво інтересів якої здійснює прокурор, який бере участь у розподілі судових витрат нарівні з іншими учасниками справи. Звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат (схожий висновок щодо правомірності покладання судових витрат на прокуратуру сформульовано в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 923/199/21 (пункт 9.3) та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 916/1796/18, від 17.09.2024 у справі № 922/1782/21).

Отже, враховуючи положення статей 86, 123, 126, 129 ГПК України, дослідивши докази, надані на обґрунтування адвокатських витрат, беручи до уваги принципи реальності, пропорційності та розумності судових витрат, Верховний Суд дійшов висновку про те, що заявлений відповідачем-3 до стягнення загальний розмір витрат на оплату послуг адвоката (34 000 грн) не є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), не відповідає критеріям розумності, пропорційності, співмірності та справедливості, як наслідок, наразі наявні підстави для часткового задоволення клопотання ФОП Слєпухова К. М., а саме шляхом стягнення на користь Підприємця із Київської міської прокуратури 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції, тоді як у решті вимог заявника необхідно відмовити.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання фізичної особи - підприємця Слєпухова Костянтина Миколайовича про відшкодування судових витрат у справі № 910/7255/25 задовольнити частково.

Стягнути з Київської міської прокуратури на користь фізичної особи - підприємця Слєпухова Костянтина Миколайовича 10 000 (десять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

У решті вимог зазначене клопотання фізичної особи - підприємця Слєпухова Костянтина Миколайовича залишити без задоволення.

Доручити Господарському міста Києва видати відповідний наказ на виконання цієї додаткової ухвали.

Додаткова ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай