ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3100/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання Задорожному А.О.,

за участі представників сторін:

від позивача Матвєєва М.О.;

від відповідача не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Приватного підприємства НАФТАТРАНССЕРВІС (50069, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Медова, буд. 48А, );

відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖИ АЗС (73030, Херсонська обл., м. Херсон, вул. 1-ша Текстильна, буд. 14, )

про стягнення заборгованості в розмірі 2 234 867,82 грн,

1. Суть спору.

Приватне підприємство НАФТАТРАНССЕРВІС звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖИ АЗС про стягнення заборгованості за Договором поставки нафтопродуктів та газу від 02.10.2024 № 03-0210 в розмірі 2 234 867,82 грн., з якої 1 462 841,80 грн. сума основного боргу, 191 932,86 грн. пеня, 292 568,36 грн. 20 % штрафу, 223 634,45 грн. 36 % річних, 63 890,35 грн. інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки нафтопродуктів та газу від 02.10.2024 № 03-0210 щодо оплати.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 11.08.2025 позовну заяву Приватного підприємства НАФТАТРАНССЕРВІС залишено без руху. Запропоновано Приватному підприємству НАФТАТРАНССЕРВІС усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки, а саме доплатити суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3 510,82 грн. в десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Роз`яснено Приватному підприємству НАФТАТРАНССЕРВІС, що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною та повертається заявнику.

21.08.2025 на адресу суду надійшла заява ПП НАФТАТРАНССЕРВІС про усунення недоліків від 21.08.2025 (вх. № 26196/25).

Ухвалою суду від 25.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.09.2025.

Протокольною ухвалою від 28.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.12.2025 о 14:15.

Розпорядженням Керівника апарату суду від 17.12.2025 №394 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи» у зв`язку з відрахуванням наказом голови суду №28-к від 16.12.2025 судді Шаратова Ю.А. зі штату суду, відповідно до Указу Президента України №942/2025 від 13.12.2025 "Про призначення судді", статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України та на виконання пункту 10.6.4. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів від 20.03.2025 №17-01/2025, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3100/25.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 визначено суддю Невінгловську Ю.М.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.12.2025, суддею Невінгловською Ю.М. було прийнято до свого провадження справу №916/3100/25 та призначено підготовче засідання.

09.02.2026 до суду від позивача надійшли пояснення (вх.№4595/26).

У судовому засіданні 09.02.2026 суд без оформлення окремого процесуального документу постановив ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 09.03.2025 о 14:30.

У судовому засіданні 09.03.2026, за участі представника позивача, суд проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення у справі та відклав складення повного рішення на строк до 19.03.2026.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Аргументи Приватного підприємства НАФТАТРАНССЕРВІС.

В якості обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що 02.10.2024 між ним та ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ АЗС» було укладено Договір поставки нафтопродуктів та газу №03-0210.

Позивач зазначає, що на виконання умов даного Договору, ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» поставлено ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ АЗС» товар Паливо Дизельне (ULSD 10PPM EN (ДП-Л-Євро5-ВО) на загальну суму 2 557 645,00 грн, відповідно до Видаткової накладної №8932 від 02.10.2024 та №8942 від 03.10.2024.

Водночас, як вказує позивач, ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ АЗС» здійснило оплату лише частково, зокрема на суму 1 094 803,20 грн, відтак несплаченою залишилась вартість поставленого товару в розмірі 1 462 841,80 грн.

Крім того, на суму боргу позивач здійснює нарахування 20% штрафу від суми боргу та пені за несвоєчасну плату, що становить 292568,36 грн та 191 932,86 грн відповідно, а також 36 % річних у розмірі 223 634,45 грн та 63 890,35 грн - інфляційне збільшення.

Враховуючи викладене позивач просить суд стягнути основний борг в розмірі 1 462 841,80 грн а також проведені на даний розмір нарахування штрафу, пені, 36 % річних та інфляційного збільшення.

3.2. Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖИ АЗС.

ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» про відкриття провадження у справі повідомлено належним чином, а саме шляхом направлення копій ухвал суду до Електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС, проте своїм правом передбаченим ст. 165 ГПК України, на подання відзиву по суті справи не скористалося, жодних доказів у якості спростування наведених позивачем обставин відповідачем до матеріалів справи не додано.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відтак суд вирішує спір, який виник між ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» та ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ АЗС» за наявними в матеріалах справи доказами.

4. Фактичні обставини справи встановлені судом.

02 жовтня 2024 року між ПП «НАФТАТРАНССЕРВИС» та ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ АЗС» було укладено Договір поставки нафтопродуктів та газу № 03-0210 (надалі Договір).

За умовами п.1.1. Договору, постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти в асортименті, кількості, за цінами: 1л. 41,50 грн ціна з ПДВ.

Відповідно до п.2.3. Договору, передача кожної партії товару оформляється видатковими накладними.

Пунктами 2.4-2.5 Договору, право власності на товар переходить до покупця з моменту передачі йому товару за видатковою накладною.

Датою поставки товару вважається дата зазначена в товарно-транспортній накладній на товар.

За умовами п.3.1. Договору, ціни на поставлений товар визначаються сторонами в рахунках та у видаткових накладних по кожній партії поставки окремо. Сума всіх товарних накладних оформлених за даним Договором в сукупності становить загальну суму договору.

Як зазначено в п.4.2. Договору, оплата за поставлений товар за цим договором товар здійснюється покупцем у термін до 11.11.2024, на підставі рахунку, складеного згідно з діючим на день виставлення рахунку цінами постачальника.

У пункті 4.3. Договору, оплата рахунків постачальника здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, реквізити якого вказані в даному договорі. Рахунок є дійсним протягом двох банківських днів з урахуванням дати його виставлення.

Відповідно до п.6.2-6.4 Договору, при порушені термінів оплати поставленого товару, зазначених у п.4.2. Цього договору Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 20%(двадцяти відсотків) від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

У разі несвоєчасної оплати покупцем продукції в порядку і в строки, передбачені цим договором, покупець в якості плати за користування чужими грошовими коштами, зобов`язаний сплатити продавцю грошову суму в розмірі 36%(тридцять шість відсотків) річних від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

Покупець несе відповідальність за несвоєчасну оплату вартості товару в розмірі подвійної облікової ставки НБУ діючої на момент виникнення зобов`язання з оплати товару від суми не сплачених грошових коштів за кожен день прострочення.

Пунктом 9.1. Договору, він набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2024 р. У разі якщо у сторін на момент закінчення терміну дії Договору залишаються невиконаними договірні зобов`язання і не задоволені вимоги, дія Договору продовжується до таких зобов`язань та вимог до повного виконання Сторонами зобов`язань що виникли в період дії договору.

На виконання умов Договору, Приватним підприємством «НАФТАТРАНССЕРВІС» було поставлено товар, а саме паливо дизельне (ULSD 10PPM EN (ДП-Л-Євро5-ВО) у кількості 30 730 літрів на загальну суму у розмірі 1 275 295,00грн, що підтверджується видатковою накладною №8932 від 02.10.2024, а також паливо дизельне (ULSD 10PPM EN (ДП-Л-Євро5-ВО) у кількості 30 900 літрів на загальну суму у розмірі 1 282 350,00 грн.

Загальна сума поставленого товару складає 2 557 645,00 грн.

Однак, ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ АЗС» сплатило поставлений товар лише частково на підтвердження яких, позивачем разом із позовною заявою було надано копії платіжних інструкцій, а саме:

-платіжна інструкція №1650 від 21.10.2024 у сумі 1 040 000,00 грн призначення платежу оплата за паливо дизельне згідно Договору №Д-01-2809 від 28.09.24р., однак листом від 21.10.2024, ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖИ АЗС» просило зарахувати суму у розмірі 812 863,20 грн (вихідний платіж №1650, сплачений 21.10.2024) на рахунок згідно договору №03-0210 від 02.10.2024р. (а.с. 30).

- платіжна інструкція №1820 від 11.11.2024 у сумі 10 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №03-0210 від 02.10.2024р.;

- платіжна інструкція №1776 від 05.11.2024 у сумі 19 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №03-0210 від 02.10.2024р.;

- платіжна інструкція №1787 від 06.11.2024 у сумі 20 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №03-0210 від 02.10.2024р.

- платіжна інструкція №1797 від 07.11.2024 у сумі 21 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №03-0210 від 02.10.2024р.;

- платіжна інструкція №1842 від 13.11.2024 у сумі 10 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №03-0210 від 02.10.2024р.;

- платіжна інструкція №1928 від 29.11.2024 у сумі 100 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №03-0210 від 02.10.2024р.;

- платіжна інструкція №2415 від 14.02.2025 у сумі 50 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №03-0210 від 02.10.2024р.;

- платіжна інструкція №2436 від 26.02.2025 у сумі 50 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №01-2602 від 26.02.2025р.;

- платіжна інструкція №2434 від 26.02.2024 у сумі 407 200,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №01-1702 від 17.02.2025р, однак, бухгалтерською довідкою від 27.02.2025 за взаємною домовленістю сторін, залишок у розмірі 200,00 грн врахували в погашення заборгованості за договором 03-0210 від 02.10.2024.

- платіжна інструкція №1922 від 28.11.2024 у сумі 87 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо згідно рах.№6821 від 27.11.24 згідно договору №01-2611 від 26.11.24р., однак, бухгалтерською довідкою від 28.11.2024 за взаємною домовленістю сторін, залишок у розмірі 1 740,00 грн врахували в погашення заборгованості за договором 03-0210 від 02.10.2024.

Таким чином, загальна сума сплати за поставлений товар становить 1 094 803,20 грн, тому несплаченою лишилась вартість поставленого товару в розмірі 1 462 841,80 грн.

Також, ПП «НАФТАТРАНССЕРВІС» зверталось до ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ АЗС» з листом претензією в якій просило сплатити грошову вимогу на розрахунковий рахунок, що був вказаний в договорі, а у разі невиконання заявлених у претензії вимог ПП «НАФТАТРАНССВЕРІС» повідомило про те, що буде змушене звернутись до господарського суду з позовною заявою.

Як вбачається з даної претензії ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ АЗС» ознайомилося з нею 07.03.2025, про що свідчить відповідна відмітка на ній, а також підписало наданий позивачем Акт звірки взаєморозрахунків за період 01.10.2024 02.04.2025 без заперечень. Між тим дану претензію залишено відповідачем без виконання

Таким чином, у зв`язку з несвоєчасним виконання зобов`язань за Договором, позивачем на суму боргу відповідача 1 462 841,80 грн здійснено нарахування пені в сумі 191 932,86 грн, 36% річних в сумі 223 634,45 грн, інфляційних витрат в розмірі 63 890,35 грн та 20% штрафу за несвоєчасну сплату в сумі 292 568,36 грн.

5. Позиція суду щодо встановлених обставин справи.

Приписами статті 11 ЦК України обумовлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини та завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Згідно ст. ст. 626-629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так судом було встановлено, що 02.10.2024 між ПП «НАФТАТРАНССЕРВИС», як Постачальником, та ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ АЗС», як Покупцем, було укладено Договір поставки нафтопродуктів та газу №03-0210.

Відповідно до умов даного Договору, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити нафтопродукти в асортименті, кількості, за цінами: 1л. 41,50 грн ціна з ПДВ.

Відповідно до п.2.3. Договору, передача кожної партії товару оформляється видатковими накладними.

Пунктами 2.4-2.5 Договору, право власності на товар переходить до покупця з моменту передачі йому товару за видатковою накладною.

Датою поставки товару вважається дата зазначена в товарно-транспортній накладній на товар.

Так відповідно до наявних в матеріалах справи копій видаткових накладних №8932 від 02.10.2024 та №8942 від 03.10.2024 ПП «НАФТАТРАНССЕРВИС» здійснило поставку ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ АЗС» 61 630 літрів дизельного палива (ULSD 10PPM EN (ДП-Л-Євро5-ВО) на загальну суму 2 557 645,00 грн.

Також дана поставка підтверджується Товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №ТТН-04920 від 02.10.2024 та Товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) №ТТН-04928 від 03.10.2024.

В силу ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як вже встановлено судами та зазначено вище, сторонами даного господарського спору укладено договори поставки нафтопродуктів, за умовами яких продавець зобов`язується передати у власність товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його в порядку та на умовах, визначених договорами.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Крім того судом встановлено, що ПП «НАФТАТРАНССЕРВИС» виставило для сплати ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ АЗС» рахунок №5615 від 02.10.2024 на загальну суму 2 131 370,83 грн.

Однак, ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ АЗС» сплатило поставлений товар лише частково а саме на суму 1 094 803,20 грн, що вбачається судом із наступних копій платіжних інструкцій (а.с.18-30,33):

-платіжна інструкція №1650 від 21.10.2024 у сумі 1 040 000,00 грн призначення платежу оплата за паливо дизельне згідно Договору №Д-01-2809 від 28.09.24р., однак листом від 21.10.2024, ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖИ АЗС» просило зарахувати суму у розмірі 812 863,20 грн (вихідний платіж №1650, сплачений 21.10.2024) на рахунок згідно договору №03-0210 від 02.10.2024;

- платіжна інструкція №1820 від 11.11.2024 у сумі 10 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №03-0210 від 02.10.2024р.;

- платіжна інструкція №1776 від 05.11.2024 у сумі 19 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №03-0210 від 02.10.2024р.;

- платіжна інструкція №1787 від 06.11.2024 у сумі 20 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №03-0210 від 02.10.2024р.

- платіжна інструкція №1797 від 07.11.2024 у сумі 21 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №03-0210 від 02.10.2024р.;

- платіжна інструкція №1842 від 13.11.2024 у сумі 10 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №03-0210 від 02.10.2024р.;

- платіжна інструкція №1928 від 29.11.2024 у сумі 100 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №03-0210 від 02.10.2024р.;

- платіжна інструкція №2415 від 14.02.2025 у сумі 50 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №03-0210 від 02.10.2024р.;

- платіжна інструкція №2436 від 26.02.2025 у сумі 50 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №01-2602 від 26.02.2025р.;

- платіжна інструкція №2434 від 26.02.2024 у сумі 407 200,00 грн призначення платежу: оплата за паливо дизельне згідно Договору №01-1702 від 17.02.2025р, однак, бухгалтерською довідкою від 27.02.2025 за взаємною домовленістю сторін, залишок у розмірі 200,00 грн врахували в погашення заборгованості за договором 03-0210 від 02.10.2024.

- платіжна інструкція №1922 від 28.11.2024 у сумі 87 000,00 грн призначення платежу: оплата за паливо згідно рах.№6821 від 27.11.24 згідно договору №01-2611 від 26.11.24р., однак, бухгалтерською довідкою від 28.11.2024 за взаємною домовленістю сторін, залишок у розмірі 1 740,00 грн врахували в погашення заборгованості за договором 03-0210 від 02.10.2024.

Таким чином судом встановлено, що заборгованість відповідача за оплату вартості поставленого йому 61 630 літрів дизельного палива (ULSD 10PPM EN (ДП-Л-Євро5-ВО) становить 1 462 841,80 грн.

Також зі вказаною сумою відповідач погодився шляхом підписання Акту звірки взаєморозрахунків.

Разом з тим, статтею ст. 611 ЦК України, визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником. Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Пунктами 6.2-6.4 Договору сторони визначали, що при порушені термінів оплати поставленого товару, зазначених у п.4.2. Цього договору Покупець сплачує на користь Постачальника штраф у розмірі 20% від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

У разі несвоєчасної оплати покупцем продукції в порядку і в строки, передбачені цим договором, покупець в якості плати за користування чужими грошовими коштами, зобов`язаний сплатити продавцю грошову суму в розмірі 36% річних від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

Покупець несе відповідальність за несвоєчасну оплату вартості товару в розмірі подвійної облікової ставки НБУ діючої на момент виникнення зобов`язання з оплати товару від суми не сплачених грошових коштів за кожен день прострочення.

Як зазначено в п.4.2. Договору, оплата за поставлений товар за цим договором здійснюється покупцем у термін до 11.11.2024, на підставі рахунку, складеного згідно з діючим на день виставлення рахунку цінами постачальника.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача не була погашена як станом на момент визначений договором 11.11.2024, так і станом на момент розгляду справи.

Відтак суд доходить висновку про порушення відповідачем термінів оплати поставленого товару за Договором.

Щодо стягнення пені та штрафу суд зазначає, що як вбачається з наявної в матеріалах справи роздруківки штрафних санкцій позивачем здійснюється нарахування штрафних санкцій в період з 27.02.2025 по 31.07.2025. Так перевіривши проведені позивачем розрахунки суд встановив їх арифметичну правильність та обґрунтованість, та враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення неустойки, суд вказує про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення 191 932,86 грн пені та 292 568,36 грн штрафу.

Крім того позивачем також здійснюється нарахування 36 % річних в сумі 223 634,45 грн та інфляційних втрат в сумі 63 890,35 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому судом було встановлено, що пунктом 6.3. Договору сторони визначили інший розмір відсотків річних, а саме 36 відсотків річних від вартості несвоєчасно оплаченого товару.

Так суд зазначає, що вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 7.7-7.9 постанови від 01.06.2021 у справі №910/12876/19 зазначила таке: "Особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

Отже, за загальним правилом, сторони, керуючись принципом свободи договору вправі вільно встановлювати в договорі міру відповідальності за порушення ними договірних зобов`язань.

Велика палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 дійшла до висновків про те, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

В даній постанові Велика Палата вказує, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки (в даному випадку відсотків річних) є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі №911/378/17 (911/2223/20).

Враховуючи наведене нормативне обґрунтування, суд доходить висновку про наявність у даному випадку підстав та обставин, за яких можливе зменшення відсотків річних, що нараховані відповідачу, з розміру який встановлений сторонами в Договорі (36 % річних) до розміру який передбачений ст. 625 ЦК України (3 % річних).

Здійснивши розрахунок 3 відсотків річних за період визначений позивачем, суд встановив, що належним розміром який підлягає нарахуванню та стягненню з відповідача є 18 636,20 грн.

Також, як вбачається з наданого розрахунку інфляційних втрат, позивачем проведено розрахунок з 27.02.2025 по 31.07.2025, між тим не враховано індекс інфляції за липень 2025 (99,80). Таким чином здійснивши розрахунок інфляційних втрат суд зазначає що належним розміром таких втрат є 60 836,89 грн, та саме така сума повинна бути стягнута з відповідача у зв`язку з простроченням виконання обов`язку зі сплати вартості товару за Договором.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписи статті 79 ГПК України встановлюють, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку що позовні вимоги Приватного підприємства «НАФТАТРАНССЕРВІС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖИ АЗС» про стягнення заборгованості за договором, є обґрунтованими, такими що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а також не спростованими відповідачем, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі в частині стягнення основного боргу в розмірі 1 462 841,80 грн, пені в розмірі 191 932,86 грн, штрафу в розмірі 292 568,36 грн, між тим в частині стягнення відсотків річних та інфляційних втрат суд доходить висновку про часткове задоволення позову та вказує про доцільність стягнення 18 636,20 грн 3 відсотків річних та 60 836,89 грн інфляційних втрат.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст.129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 26 781,75 грн.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖИ АЗС» (73030, Херсонська обл., м. Херсон, вул. 1-ша Текстильна, буд. 14, ) на користь Приватного підприємства «НАФТАТРАНССЕРВІС» (50069, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Медова, буд. 48А, ) основний борг у розмірі 1 462 841/один мільйон чотириста шістдесят дві тисячі вісімсот сорок одна/грн 80 коп., пеню в розмірі 191 932/сто дев`яносто одна тисяч дев`ятсот тридцять шість/грн 86 коп., штраф у розмірі 292 568/двісті дев`яносто дві тисячі п`ятсот шістдесят вісім/грн 36 коп., 3 % річних в розмірі 18 636/вісімнадцять тисяч шістсот тридцять шість/грн 20 коп., інфляційні втрати в розмірі 60 836/шістдесят тисяч вісімсот тридцять шість/грн 89 коп. а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 26 781/двадцять шість тисяч сімсот вісімдесят одна/грн 75 коп.

3.У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 19 березня 2026 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська