ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3547/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання Задорожному А.О.;

за участю представників:

від позивача за зустрічним позовом: Гудименко Ю. О.;

від відповідача за зустрічним позовом: Перевозник П.М.;

розглянувши у відкритому судовому справу:

за позовом Акціонерного товариства ДЕРЖАВНА ПРОДОВОЛЬЧО-ЗЕРНОВА КОРПОРАЦІЯ УКРАЇНИ (вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033; );

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ОССОЙО ЮГ (вул. Одеський шлях, 16-А, м. Білгород-Дністровський, Білгород-Дністровський район, Одеська обл., 67701; );

про зобов`язання вчинити певні дії,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОССОЙО ЮГ (67701, Одеська обл., Білгород-Дністровський район, м. Білгород-Дністровський, вул. Одеський шлях, 16-А; );

до відповідача Акціонерного товариства Державна продовольчо-зернова корпорація України (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1; );

про стягнення 1 799 916,89 грн.

1. Суть спору.

Акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі також АТ "ДПЗКУ") звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОССОЙО ЮГ" (далі також ТОВ "ОССОЙО ЮГ") про зобов`язання відповідача повернути 1 194 562 кг кукурудзи 3 класу вартістю 14 735 736,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неповерненням відповідачем зерна на вимогу позивача, зокрема на вимогу від 22.05.2024 №130-4-19/1263, станом на дату звернення з якою, як і з листами від 22.05.2024 №130-4-19/1261, №130-4-19/1262, позивач не мав заборгованості перед відповідачем за надані послуги та здійснив переплату.

ТОВ "ОССОЙО ЮГ" звернулось до Господарського суду Одеської області із зустрічним позовом до АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про стягнення плати за фактичний час зберігання зернових (з 07.05.2024 по 30.09.2024 обидві дати включно) у розмірі 1 799 916,89 грн (з урахуванням заяв про збільшення зустрічних позовних вимог).

Зустрічні позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем за зустрічним позовом свого обов`язку щодо внесення плати за весь фактичний час зберігання зерна, який у нього виник після закінчення строку дії укладеного договору, а саме з 01.11.2023.

2. Заяви клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 первісну позовну заяву Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задоволено повністю.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» повернути Акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 1194562 кг. кукурудзи 3 класу вартістю 14735736, 19 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на користь Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028, 00 грн.

Зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» задоволено повністю.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» плату за фактичний час зберігання зернових (з 07.05.2024 р. по 30.09.2024 р. обидві дати включно) у розмірі 1799916, 89 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 21599, 01 грн.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2025 залишено без змін рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025.

Не погоджуючись із рішенням першої та апеляційної інстанції АТ "ДПЗКУ" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 у справі №916/3547/24 у частині задоволення зустрічного позову ТОВ "ОССОЙО ЮГ" і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі.

Постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 24.09.2025 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" задоволено частково. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 21.01.2025 у частині задоволення зустрічного позову в справі №916/3547/24 скасовано. Справу №916/3547/24 у частині зустрічних позовних вимог передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

При направленні даної справи на новий розгляд Верховний Суд зазначив, що під час нового розгляду справи необхідно встановити й дослідити фактичні обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також надати належну правову оцінку доводам сторін та наданим на їх підтвердження доказам з урахуванням викладеного в цій постанові та на підставі норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а отже вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного розгляду даної справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2025, справу №916/3547/24 передано на розгляд судді Невінгловської Ю.М.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.10.2025, суддею Невінгловською Ю.М. було прийнято до свого провадження справу №916/3547/24 та призначено підготовче засідання.

28.10.2025 до суду від АТ "ДПЗКУ" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№33968/25).

28.10.2025 до суду від ТОВ «ОССОЙО ЮГ» надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№34013/25) а також пояснення (вх.№34015/25).

У судовому засіданні 06.11.2025, за участі представників сторін, суд без оформлення окремого документа постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 24.11.2025 о 14:30.

06.11.2025 до суду від АТ "ДПЗКУ" надійшли пояснення (вх.№35182/25).

17.11.2025 до суду від ТОВ «ОССОЙО ЮГ» надійшли додаткові пояснення (вх.№36469/25).

18.11.2025 до суду від АТ "ДПЗКУ" надійшли письмові пояснення (вх.№36690/25).

У судовому засіданні 24.11.2025, за участі представників сторін, суд в судовому засіданні, без оформлення окремого документа, постановив ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 15.12.2025 о 15:00.

У судовому засіданні 15.12.2025, за участі представників сторін, судом були заслухані вступні слова сторін, а також оголошено перерву в розгляді справи по суті до 19.01.2026 о 15:30.

У судовому засіданні 19.01.2026, за участі представників сторін, суд без оформлення окремого процесуального документа оголосив перерву в розгляді справи по суті до 09.02.2026 о 15:00.

09.02.2026 до суду від АТ "ДПЗКУ" надійшли пояснення (вх.№4600/26).

У судовому засіданні 09.02.2026, за участі представників сторін, суд оголосив перерву в розгляді справи по суті до 17.02.2026 о 16:00.

17.02.2026 до суду від ТОВ «ОССОЙО ЮГ» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№5786/26).

У судовому засіданні 17.02.2026, за участі представника позивача, суд, без оформлення окремого процесуального документа постановив ухвалу про задоволення клопотання позивача про відкладення розгляду справи та відклав розгляд справи по суті на 03.03.2026 о 15:00.

У судовому засіданні 03.03.2026, за участі представників сторін, суд, без оформлення окремого процесуального документа, оголосив перерву в розгляді справи по суті до 10.03.2026 о 15:00.

У судовому засіданні 10.03.2026, за участі представників сторін, суд завершив з`ясування обставин та перевірки їх доказами та перейшов до стадії судових дебатів, а також оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в судовому засіданні, що відбудеться 18.03.2026 о 13:45.

У судовому засіданні 18.03.2026, за участі представників сторін, суд проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення та відклав складення повного рішення на строк до 30.03.2026.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ».

Під час нового розгляду справи позивач за зустрічними позовними вимогами, у своїх пояснення зазначав, що відвантаження будь-яких зернових завжди здійснюється у транспортні засоби чи залізничні вагони поклажодавця, в залежності від технічних можливостей зернового складу та бажання поклажодавця.

Також позивач вказує, що він є матеріально відповідальною особою за зерно і не може просто відвантажити зерно АТ «ДПЗКУ» за територію зернового складу, або передати зерно неуповноваженій особі, або надати будь-яку інформацію щодо такого товару неуповноваженим особам, що потенційно може бути використано проти волі поклажодавця. Адже, по-перше, за такі дії передбачена кримінальна відповідальність, по-друге такі дії ТОВ «ОССОЙО ЮГ» могли б призвести до матеріальних збитків АТ «ДПЗКУ», володільцем якого є Держава Україна.

ТОВ «ОССОЙО ЮГ» зазначає, що не відмовлялося від початку відвантаження ні 22.04.2024 ні 30.05.2024, при цьому, ні в квітні 2024, ні в травні чи червні 2024 транспортні засоби під завантаження не прибули, отже ТОВ «ОССОЙО ЮГ» вважає що було позбавлене можливості виконати свій обов`язок з відвантаження.

Також ТОВ «ОССОЙО ЮГ» зазначає, що якби воно не розпочало відвантаження, тоді це б свідчило про реальну відмову зернового складу повертати зерно, доказів чого матеріали справи не містять.

Крім того позивач звертає увагу суду, що в заявках на відвантаження від 22.04.2024, як представник Поклажодавця, уповноважений на отримання зерна зі зберігання, вказана Андрійчук С.А., яка діє на підставі довіреності №106 від 28.03.2024, при цьому, така довіреність не містить інформації про те, що АТ «ДПЗКУ» уповноважило Андрійчук С.А. на отримання товарно-матеріальних цінностей, а саме зерна кукурудзи. Строк дії довіреності до 01.07.2024. Достроково дія довіреності припиняється у випадку звільнення Повіреної з займаної посади.

Таким чином позивач вважає, що оскільки АТ «ДПЗКУ», як кредитор у зобов`язанні щодо відвантаження зерна, не вчинив відповідні дії, ТОВ «ОССОЙО ЮГ», як боржник, не могло виконати свій обов`язок з відвантаження, тому відповідно до положень ст. 613 ЦК України, виконання зобов`язання з відвантаження зерна є відстроченим на час прострочення кредитора.

Також ТОВ «ОССОЙО ЮГ» зазначає, що в документах по суті справи під час розгляду справи у всіх інстанціях АТ «ДПЗКУ» наполегливо намагається довести неправомірність зарахування ТОВ «ОССОЙО ЮГ» у порядку ст. 534 ЦК України частини коштів в рахунок раніше виставленої пені та довести оплату за фактичний час зберігання станом на 22.05.2024 та наявність передплати на період до 31.05.2024.

Позивач зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів відмови АТ «ДПЗКУ» від визнання обставин залежності відвантаження від оплати за зберігання та відвантаження, такі обставини не заперечуються та визнаються ТОВ «ОССОЙО ЮГ». А отже вони не підлягають доказуванню.

ТОВ «ОССОЙО ЮГ» вказує, що оскільки воно не змогло виконати заявки на відвантаження від 04.04.2024 та 22.05.2024 у зв`язку з простроченням кредитора АТ «ДПЗКУ» (фактичною відсутність тари (транспортних засобів)) та відсутністю схвалення дією наданих заявок, а зерно у період з 07.05.2024 по 30.09.2024 продовжувало перебувати на зерновому складі, то ТОВ «ОССОЙО ЮГ» має право на стягнення плати за фактичний час зберігання за цей період, відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України "Про зерно та ринок зерна".

Таким чином позивач стверджує, що ненадання послуги відвантаження з будь-яких причин не може прирівнюватися до відмови від повернення зерна, а лист АТ «ДПЗКУ» від 22.05.2024 №130-4-19/1263 та додані до нього листи на відвантаження є нічим іншим, як спробою замовити окремі послуги Зернового складу на відвантаження, а не вимогами володільця складського документу на зерно про повернення зерна.

Позивач зазначає, що оскільки АТ «ДПЗКУ» оплатило послуги з відвантаження у травні 2024, транспортні засоби АТ «ДПЗКУ» не прибули в заявлені дати, АТ «ДПЗКУ» не вчинило будь-яких інших фактичних дій щоб забрати належне йому зерно в заявлену дату, ТОВ «ОССОЙО ЮГ» було позбавлене фактичної можливості повернути зерно у вказаний період.

Також ТОВ «ОССОЙО ЮГ» вважає, що АТ «ДПЗКУ» не заперечувало проти актів та рахунків на оплату фактичного часу зберігання після травня 2024 року та що АТ «ДПЗКУ» було обізнане 17.06.2024 та 24.06.2024 про зарахування оплати внесеної 21.05.2024 в рахунок оплати за фактичний час зберігання після закінчення строку дії договорів за новими тарифами за період 01.05.2024-06.05.2024 та жодним чином не заперечувало проти такого зарахування, а отже прийняло послуги надані за новими тарифами.

Таким чином позивач вважає, що повернення зерна шляхом його відвантаження можливе лише після повної оплати поклажодавцем послуг зернового складу, включаючи відвантаження та інші допоміжні послуги, за затвердженими зерновим складом тарифами, що є звичаєм ділового обороту на зерновому ринку, у зв`язку з чим ТОВ «ОССОЙО ЮГ» просить задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі.

3.2. Аргументи Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Під час нового розгляду справи відповідач за зустрічними позовними вимогами, у своїх поясненнях зазначав, що згідно висновків Верховного Суду, викладених у пунктах 38-40 постанови від 24.09.2025 у даній справі, норми чинного законодавства, зокрема ст. 35 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» та ст. 953 ЦК України, не ставлять виконання зерновим складом обов`язку щодо повернення зерна на першу вимогу поклажодавця у залежність від настання/ненастання будь- яких обставин, у тому числі у залежність від своєчасно/несвоєчасного та/або повного/неповного розрахунку за надані послуги зберігання за договором, строк дії якого закінчився, та/або за фактичний час (попередній період) зберігання зерна, яке поклажодавець не забрав після закінчення строку дії договору складського зберігання.

З огляду на викладене відповідач вважає, що відсутні правові підстави для нарахування плати за зберігання зерна після травня 2024 року, оскільки після травня 2024 року ТОВ «ОССОЙО ЮГ» не надавало АТ «ДПЗКУ» послуги зберігання зерна, а замість цього ТОВ «ОССОЙО ЮГ» протиправно притримувало і не повертало зерно АТ «ДПЗКУ», а також ігнорувало законні вимоги АТ «ДПЗКУ» про надання графіку відвантаження (повернення) зерна зі зберігання.

На думку відповідача зазначене твердження підтверджується наявною у матеріалах справи перепискою сторін, з якої вбачається, що у жодній з відповідей на вимоги АТ «ДПКУ» про повернення зерна та надання для цього графіку відвантаження, ТОВ «ОССОЙО ЮГ» не надало АТ «ДПКУ» графік відвантаження зерна та навіть не висловлювало такої готовності. Натомість, у всіх своїх відповідях ТОВ «ОССОЙО ЮГ» обумовлювало можливість почату відвантаження (повернення) зерна зі зберігання погашенням заборгованості, наявність якої не визнавалася АТ «ДПЗКУ».

З огляду на викладені у постанові Верховного Суду по даній справі висновки, АТ «ДПЗКУ» вважає, що при новому розгляді справи суд повинен відмовити ТОВ «ОССОЙО ЮГ» у задоволенні зустрічного позову.

Також відповідач зазначає, що оскільки станом на 22.05.2024 ТОВ «ОССОЙО ЮГ» не пред`являло вимог та не надавало рахунків на оплату за зберігання зерна за період з 23.04.2024 по 31.05.2024, у АТ «ДПЗКУ» не виникало зобов`язання та не існувало простроченої заборгованості з оплати за зберігання зерна в період з 23.04.2024 по 31.05.2024.

Крім того АТ «ДПЗКУ» стверджує, що незважаючи на проведення оплат та відсутність заборгованості, ТОВ «ОССОЙО ЮГ» зерно не повернуло, не надало графік його відвантаження, а також не надало відповіді на вимогу АТ «ДПЗКУ» від 22.05.2024 №130-4-19/1263 про повернення зерна.

На думку відповідача твердження ТОВ «ОССОЙО ЮГ» про нібито не вчинення АТ «ДПЗКУ» дій щодо вивезення зерна не відповідають дійсності та матеріалам справи.

Так відповідач зазначає, що ТОВ «ОССОЙО ЮГ» не погодило відвантаження та не надало АТ «ДПЗКУ» графік відвантаження зерна, а у відповідь листом від 14.03.2024 №23 ТОВ «ОССОЙО ЮГ» повідомило АТ «ДПЗКУ» про те, що погодження відвантаження зерна та надання графіку відвантаження можливе виключно після сплати заборгованості за весь фактичний час зберігання зерна.

АТ «ДПЗКУ» вважає, що такі обставини не заперечуються ТОВ «ОССОЙО ЮГ» та підтверджуються матеріалами справи.

Відповідач зазначає щодо проведення ним 21.05.2024 оплат за зберігання зерна, та після здійснення вищевказаних оплат АТ «ДПЗКУ» у черговий раз звернулося до ТОВ «ОССОЙО ЮГ» з вимогою про повернення зерна №130-4-19/1263 від 22.05.2024 та листами на відвантаження зерна №130-4-19/1261 та №130-4-19/1262 від 22.05.2024, в яких просило ТОВ «ОССОЙО ЮГ» надати графік відвантаження всього обсягу зерна АТ «ДПЗКУ», а також рахунки на оплату послуг по його відвантаженню.

Незважаючи на здійснення АТ «ДПЗКУ» вищевказаних оплат та відсутність заборгованості, ТОВ «ОССОЙО ЮГ» зерно не повернуло, не надало графік його відвантаження, а також не надало відповіді на вимогу АТ «ДПЗКУ» №130-4-19/1263 від 22.05.2024 про повернення зерна.

Також відповідач, з посиланням на Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, зазначає, що без отримання від ТОВ «ОССОЙО ЮГ» графіку відвантаження зерна, АТ «ДПЗКУ» не могло замовити автотранспорт для перевезення зерна та оформити відповідні договірні відносини з перевізником, оскільки час (дата) навантаження є істотною умовою договору про перевезення вантажу, а АТ «ДПЗКУ» не володіло інформацією про час, в який зерновий склад ТОВ «ОССОЙО ЮГ» буде готовий розпочати відвантаження зерна АТ «ДПЗКУ».

Крім того, з огляду на те, що ТОВ «ОССОЙО ЮГ» не надало графік відвантаження зерна, АТ «ДПЗКУ» вважає що було позбавлене можливості замовити транспортні засоби для вивезення зерна та подати їх для завантаження на дати, в які зерновий склад ТОВ «ОССОЙО ЮГ» був вільним від приймання або відвантаження зерна інших поклажодавців та мав можливість відвантажити зерно АТ «ДПЗКУ».

Разом з тим інформація про вільні дати, в які зерновий склад ТОВ «ОССОЙО ЮГ» мав можливість відвантажити зерно АТ «ДПЗКУ», наявна виключно у самого ТОВ «ОССОЙО ЮГ» і не була відома відповідачу.

Щодо тверджень позивача на відсутність в уповноваженої особи АТ «ДПЗКУ» повноважень на отримання зерна, відповідач зауважує, що при первісному розгляді даної справи у жодній із судових інстанцій ТОВ «ОССОЙО ЮГ» не посилалося на відсутність повноважень у Андрійчук С.А., що на думку відповідача свідчить про надуманість та безпідставність тверджень ТОВ «ОССОЙО ЮГ» про відсутність повноважень у Андрійчук С.А., а також про невідповідність таких тверджень обставинам справи.

Крім того відповідач зазначає, що матеріали даної господарської справи не містять доказів повернення ТОВ «ОССОЙО ЮГ» позивачу за первісним позовом 1 194 562 кг кукурудзи 3 класу, що свідчить про невиконання вимог закону з боку первісного відповідача. Не зважаючи на наявність у нього витягів з Реєстру складських документів на зерно, які підтверджують: 1) кількість кукурудзи 3 класу, переданої АТ «ДПЗКУ» на зберігання ТОВ «ОССОЙО ЮГ»; 2) оформлення та реєстрацію ТОВ «ОССОЙО ЮГ» складських квитанцій на зерно, в яких володільцем зазначене АТ «ДПЗКУ».

4. Фактичні обставини справи встановлені судом.

20.10.2021 між сторонами було укладено Договір складського зберігання зерна, за умовами якого Акціонерне товариство Державна продовольчо-зернова корпорація України, як Поклажодавець, зобов`язаний передати зерно, а Товариство з обмеженою відповідальністю ОССОЙО ЮГ, як Зерновий склад, зобов`язаний прийняти його на зберігання на умовах, визначених цим договором.

Укладений сторонами даного спору договір за своєю правовою природою є договором складського зберігання, а правовідносини за ним регулюються нормами глави 66 Цивільного кодексу України та Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні».

Як з`ясовано судом та визнається сторонами у справі, на виконання умов укладеного Договору складського зберігання зерна від 20.10.2021, Акціонерне товариство Державна продовольчо-зернова корпорація України передало на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю ОССОЙО ЮГ зерно 109662 кг кукурудзи 3 класу - на зерновому складі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16; 1084900 кг кукурудзи 3 класу - на зерновому складі за адресою: Одеська область, білгород-Дністровський р-н, с. Олексіївка, вул. Вокзальна, 12-А.

Як вбачається з матеріалів справи, Додатковою угодою №11 від 31.08.2023 сторони внесли зміни до Договору та визначили, що строк зберігання зерна до 31.10.2023, а Договір діє до 31.10.2023 включно, а в частині розрахунків до повного виконання.

Після закінчення строку дії Договору його продовжено не було, проте зерно АТ «ДПЗКУ» надане на зберігання ТОВ «ОССОЙО ЮГ» продовжило зберігатися на зерновому складі.

Так в матеріалах справи наявні рахунки на оплату складені ТОВ «ОССОЙО ЮГ» за фактичний час зберігання після закінчення строку дії договору, відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», які були направлені та отримані АТ «ДПЗКУ» разом із розрахунком плати за фактичний час зберігання після закінчення строку дії договору відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» а саме наступні (т.2, а.с.23-47):

- рахунок №119 від 14.03.2024 на суму 497 187,97 грн (розраховано за період зберігання 01.11.2023 13.03.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);

- рахунок №120 від 14.03.2024 на суму 50 255,90 грн (розраховано за період зберігання 01.11.2023 13.03.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- рахунок №154 від 09.04.2024 на суму 9 751,15 грн (розраховано за період зберігання 14.03.2024 08.04.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- рахунок №155 від 09.04.2024 на суму 96 469,31 грн (розраховано за період зберігання 14.03.2024 08.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);

- рахунок №167 від 19.04.2024 на суму 5250,62 грн (розраховано за період зберігання 09.04.2024 22.04.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- рахунок №168 від 19.04.2024 на суму 51 945,01 грн (розраховано за період зберігання 09.04.2024 22.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг).

Також в матеріалах справи наявні докази проведення оплати АТ «ДПЗКУ» за вказаними рахунками, а саме згідно наступних платіжних інструкцій (т.2, а.с.48-51,64-65)

- №101 від 24.04.2024 на суму 50 255,90 грн, призначення платежу сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №120 від 14.03.2024 в т.ч. ПДВ 20% 8375,98 грн, не є замовником;

- №102 від 24.04.2024 на суму 96 469,31 грн, призначення платежу сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №155 від 09.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 16 078,22 грн, не є замовником;

- №104 від 24.04.2024 на суму 497 187,97 грн, призначення платежу сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №119 від 14.03.2024 в т.ч. ПДВ 20% 82 864,66 грн, не є замовником;

- №106 від 24.04.2024 на суму 9 751,15 грн, призначення платежу сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №154 від 09.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 1625,19 грн, не є замовником;161

- №161 від 21.05.2024 на суму 51 945,01 грн, призначення платежу сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №168 від 19.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 8657,50 грн, не є замовником;

- №162 від 21.05.2024 на суму 5250,62 грн, призначення платежу сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №167 від 19.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 875,10 грн, не є замовником.

За господарські операції зі зберігання зерна по вищезазначеним рахункам було направлено та зареєстровано податкові накладні в Єдиному державному реєстрі податкових накладних (т.2, а.с.52-63).

Відповідно до Наказу ТОВ «ОССОЙО ЮГ» №4-ОС від 24.04.2024 «Про встановлення тарифів на послуги зернового складу», у зв`язку з ростом інфляції, рівнем заробітної плати, цін на енергетичні, матеріальні та інші ресурси, з метою приведення тарифів на послуги зернового складу у відповідність до економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво введено в дію з 01.05.2024 нові тарифи на послуги зернового складу.

Даний наказ було направлено АТ «ДПЗКУ» разом із додатком №1 (Тарифи на послуги зернового складу) (т.2, а.с.70-72).

Також в матеріалах справи наявні Акти надання послуг надання послуг за фактичний час зберігання після закінчення строку дії договору відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», які були направлені на адресу АТ «ДПЗКУ» 17.06.2024 та отримані ним 24.06.2024 (т.2, а.с.73-89), а саме:

- акт надання послуг №187 від 24.04.2024 на суму 497 187,97 грн (розраховано за період зберігання 01.11.2023 13.03.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);

- акт надання послуг №188 від 24.04.2024 на суму 50 255,90 грн (розраховано за період зберігання 01.11.2023 13.03.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- акт надання послуг №189 від 24.04.2024 на суму 9 751,15 грн (розраховано за період зберігання 14.03.2024 08.04.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- акт надання послуг №190 від 24.04.2024 на суму 96 469,31 грн (розраховано за період зберігання 14.03.2024 08.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);

- акт надання послуг №225 від 24.04.2024 на суму 5 250,62 грн (розраховано за період зберігання 09.04.2024 22.04.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- акт надання послуг №226 від 21.05.2024 на суму 51 945,05 грн (розраховано за період зберігання 09.04.2024 22.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);

- акт надання послуг №227 від 21.05.2024 на суму 3000,35 грн (розраховано за період зберігання 23.04.2024 30.04.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- акт надання послуг №228 від 21.05.2024 на суму 29 682,86 грн (розраховано за період зберігання 23.04.2024 30.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);

- акт надання послуг №231 від 21.05.2024 на суму 6911,03 грн (розраховано за період зберігання 01.05.2024 06.05.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- акт надання послуг №232 від 21.05.2024 на суму 68 371,64 грн (розраховано за період зберігання 01.05.2024 06.05.2024 на вагу 1 084 900,00 кг).

Вказані Акти та розрахунок плати були направлені на адресу АТ «ДПЗКУ» та вручено одержувачу особисто.

За господарські операції зі зберігання зерна по вищезазначеним актам було направлено та зареєстровано податкові накладні в Єдиному державному реєстрі податкових накладних (т.2, а.с.90-107).

АТ «ДПЗКУ» звернулося до ТОВ «ОССОЙО ЮГ» із листом за №130-4-19/812 від 04.04.2024 (т.3, а.с.75-79), в якому, з метою здійснення останнім відвантаження зерна АТ «ДПЗКУ», що перебувало в ТОВ «ОССОЙО ЮГ» на зберіганні, повідомило інформацію для складення товарно-транспортних накладних та просило надати рахунки на оплату послуг по відвантаженню та зберіганню зерна АТ «ДПЗКУ» на дату відвантаження. Даний лист підписано В.о. провідного експерта відділу закупівель управління закупівель департаменту торгівельно-закупівельної діяльності АТ «ДПЗКУ» Світланою Андрійчук.

До даного листа було додано заяви на відвантаження зерна та довіреність АТ «ДПЗКУ» за №106 від 28.03.2024 щодо надання повноважень Андрійчук С.А.

Так відповідно до даної Довіреності №106 від 20.03.2024, якою АТ «ДПЗКУ» в особі голови правління Гапчича Д.М. уповноважило в.о. провідного експерта відділу закупівель управління закупівель департаменту торгівельно-закупівельної діяльності Андрійчук С.А. представляти інтереси Товариства на підприємствах, в установах та організаціях усіх форм власності, при цьому повірена має право:

Укладати (підписувати) договори, угоди, контракти тощо, що стосуються складського зберігання зернових, олійних та інших сільськогосподарських культур загальною вартістю не більше ніж 10 000 000,00 грн в межах одного договору;

- укладати регламенти обліку операцій з власним зерном, затверджені відповідним наказом Товариства;

- підписувати будь-які додаткові угоди та додатки до вищевказаних договорів (у тому числі, але не обмежуючись, специфікації, протоколи узгодження ціни, додаткові угоди про внесення змін чи розірвання договорів тощо), довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей (типової форми №М-2), акти приймання-передачі зернових, олійних та інших сільськогосподарських культур, акти звірок, акти приймання-передачі, виконаних робіт/наданих послуг згідно договорів, угод, контрактів тощо, що стосується складського зберігання зернових, олійних та інших сільськогосподарських культур, акти-розрахунки згідно договорів складського зберігання та регламентів обілку операцій з власним зерном в межах убутку в масі до 1 % від партії зерна, що зазначено в акті-розрахунку;

- отримувати складські квитанції, картки аналізу, необхідні для отримання, зберігання та подальшого продажу зернових, олійних та інших сільськогосподарських культур, листи-клопотання та довіреності на відвантаження зернових, олійних та інших сільськогосподарських культур;

- в межах вищевказаних повноважень підписувати, подавати та отримувати листи, заяви, звернення, телеграми та інші документи з питань, що передбачені цією довіреністю.

Дана довіреність чинна до 01.07.2024 включно.

Даний лист було отримано ТОВ «ОССОЙО ЮГ» та листом за №26 від 09.04.2024 надано відповідь, якою повідомило що погодження та здійснення відвантаження зернових, без жодних гарантій щодо кількісних та якісних показників, можливо виключно після внесення АТ «ДПЗКУ» плати за весь фактичний час зберігання зерна, а також сплати останнім штрафних санкцій за неналежне виконання грошових зобов`язань (т.3, а.с.80-82).

Також відповідно до листа АТ «ДПЗКУ» №130-4-19/1263 від 22.05.2024 АТ «ДПЗКУ» повідомило ТОВ «ОССОЙО ЮГ» щодо сплати 21.05.2024 рахунків за зберігання кукурудзи 3 класу №367 від 19.04.2024 №168 від 19.04.2024 та внесення предоплати за зберігання кукурудзи 3 класу за період 23.04.2024 31.05.2024. Даним листом АТ «ДПЗКУ» просило впродовж 3 -х днів (не пізніше 25.05.2024) надати письмовий графік відвантаження Товару, а також просило надати:

- рахунки на оплату послуг по відвантаженню кукурудзи 30-го класу, яка належит АТ «ДПЗКУ» та знаходиться на зберіганні за адресами:

- Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. маршала Бірюзова 16 (виробнича дільниця №1) у кількості 109 662 кг;

- Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н., с. Олексіївка, вул. Вокзальна, 12А, (виробнича дільниця №2) у кількості 1 084 900 кг.

Разом із даним листом АТ «ДПЗКУ» направлено ТОВ «ОССОЙО ЮГ» листи на відвантаження зерна №130-4-19/1261 від 22.05.2024 та №130-4-19/1262 від 22.05.2024 а також копії платіжних інструкцій №161, 162, 165, 168.

Даний лист, а також листи на відвантаження підписано В.о. провідного експерта відділу закупівель управління закупівель департаменту торгівельно-закупівельної діяльності АТ «ДПЗКУ» Світланою Андрійчук.

Відповідно до Листів відвантаження, в них було викладено інформацію необхідна для складання товаротранспортних накладних, а саме інформація про замовника, перевізника вантажовідправника, вантажоодержувача та пункту розвантаження, також датою початку відвантаження зазначено з 30.05.2024.

Листом за №35 від 24.05.2024 ТОВ «ОССОЙО ЮГ» повідомило АТ «ДПЗКУ» про неврахування платежів здійснених у якості передплати за період з 23.04.2024 31.05.2024 на загальну суму 159 330,69 грн та що частину з таких платежів, а саме 51 364,80 грн було зараховано на підставі ч. 1 ст. 534 ЦК України, як сплату АТ «ДПЗКУ» пені за неналежне виконання поклажодавцем грошових зобов`язань відповідно до претензії №22 від 14.03.2024, та просило надати лист про зміну призначення платежу на суму 51 364,80 грн, та надати лист про повернення помилково перерахованих коштів з обов`язковим зазначенням усіх реквізитів. Також з даним листом було надано копію Наказу ТОВ «ОССОЙО» №4-ОС від 24.04.2024 з додатком (Тарифи на послуги зернового складу).

Крім того в матеріалах справи наявні копії платіжних інструкцій за якими АТ «ДПЗКУ» здійснило сплату грошових коштів ТОВ «ОССОЙО ЮГ», а саме №165 від 21.05.2024 на суму 14 626,72 грн, призначення платежу «передоплата зберігання кукурудзи 3 клас за період з 23.04.2024 31.05.2024 в т.ч. ПДВ 20 % 2437,79 грн», та №168 від 21.05.2024 на суму 144 703,96 грн, призначення платежу «передоплата зберігання кукурудзи 3 клас за період з 23.04.2024 31.05.2024 в т.ч. ПДВ 20 % 24 117,33 грн» (т.2, а.с.66-67).

Листом за №55 від 04.07.2024 ТОВ «ОССОЙО» у відповідь на лист АТ «ДПЗКУ» від 28.06.2024 вих.№130-4-19/1639 та лист від 28.06.2024 вих.№130-4-19/1640, повідомило, що в АТ «ДПЗКУ» наявна двомісячна заборгованість за послуги зберігання зернових формування та погодження будь-яких графіків відвантаження зернових АТ «ДПЗКУ» можливо виключно після внесення плати за весь фактичний час зберігання.

Також даним листом ТОВ «ОССОЙО» просило не ігнорувати та внести плату за весь фактичний час зберігання зерна та направило до оплати рахунки разом із розрахунками плати за фактичний час зберігання після закінчення строку дії договору відповідно ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», за період 01.05.2024 30.06.2024, а саме:

- рахунок №241 від 02.07.2024 на суму 27 968,06 грн (розраховано за період зберігання 07.05.2024 31.05.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- рахунок №242 від 02.07.2024 на суму 276 691,65 грн (розраховано за період зберігання 07.05.2024 31.05.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);

- рахунок №243 від 02.07.2024 на суму 33 753,96 грн (розраховано за період зберігання 01.06.2024 30.06.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- рахунок №244 від 02.07.2024 на суму 333 932,22 грн (розраховано за період зберігання 01.06.2024 30.06.2024 на вагу 1 084 900,00 кг) (т.2, а.с. 108-120).

Листом за №65 від 07.08.2024 ТОВ «ОССОЙО» направило АТ «ДПЗКУ» рахунки на оплату разом із розрахунками плати за фактичний час зберігання після закінчення строку дії договору відповідно ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» за період 01.07.2024 31.07.2024 (т.2, а.с.122 130), а саме:

- рахунок №304 від 31.07.2024 на суму 34 879,10 грн (розраховано за період зберігання 01.07.2024 31.07.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- рахунок №305 від 31.07.2024 на суму 345 063,29 грн (розраховано за період зберігання 01.07.2024 31.07.2024 на вагу 1 084 900,00 кг).

Також в матеріалах справи наявні рахунки на оплату за фактичний час зберігання зерна після закінчення строку дії договору відповідно ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» а саме за період з 01.06.2024 по 30.09.2024 (т.3, а.с.155-158, 166-169, т.4, а.с.11-19, 208-216):

- рахунок №243 від 02.07.2024 на суму 33 753,96 грн (розраховано за період зберігання 01.06.2024 30.06.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- рахунок №244 від 02.07.2024 на суму 333 932,22 грн (розраховано за період зберігання 01.06.2024 30.06.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);

- рахунок №243 від 02.07.2024 на суму 33 753,96 грн (розраховано за період зберігання 01.06.2024 30.06.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- рахунок №304 від 31.07.2024 на суму 34 879,10 грн (розраховано за період зберігання 01.07.2024 31.07.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- рахунок №305 від 31.07.2024 на суму 345 063,29 грн (розраховано за період зберігання 01.07.2024 31.07.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);

- рахунок №347 від 31.08.2024 суму 34 879,10 грн (розраховано за період зберігання 01.08.2024 31.08.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- рахунок №348 від 31.08.2024 на суму 345 063,29 грн (розраховано за період зберігання 01.08.2024 31.08.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);

- рахунок №429 від 30.09.2024 суму 33 932,22 грн (розраховано за період зберігання 01.09.2024 30.09.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);

- рахунок №431 від 30.09.2024 на суму 33 753,96 грн (розраховано за період зберігання 01.09.2024 30.09.2024 на вагу 109 662,00 кг).

Таким чином позивачем за зустрічним позовом заявлено до стягнення заборгованість АТ «ДПЗКУ» за фактичне зберігання зерна перед ТОВ «ОССОЙО ЮГ» яка становить загальний розмір 1 799 916,89 грн та складається з:

- не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом травня 2024 р., відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 07.05.2024 р. по 31.05.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №241 від 02.07.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 07.05.2024 р. по 31.05.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №242 від 02.07.2024 р.;

- не внесеної плата за фактичний час зберігання протягом червня 2024 р., відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.06.2024 р. по 30.06.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №243 від 02.07.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.06.2024 р. по 30.06.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №244 від 02.07.2024 р.;

- не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом липня 2024 р., відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.07.2024 р. по 31.07.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №304 від 31.07.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.07.2024 р. по 31.07.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №305 від 31.07.2024 р.;

- не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом серпня 2024 р., відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.08.2024 р. по 31.08.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №347 від 31.08.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.08.2024 р. по 31.08.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №348 від 31.08.2024 р.;

- не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом вересня 2024 р., відповідно до останніх виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.09.2024 р. по 30.09.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №429 від 30.09.2024 р.; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.09.2024 р. по 30.09.2024 р. обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №431 від 30.09.2024 р.

5. Позиція суду щодо встановлених обставин справи.

Як визначено ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно зі ст. 945 Цивільного кодексу України, Зберігач зобов`язаний негайно повідомити поклажодавця про необхідність зміни умов зберігання речі і отримати його відповідь.

Відповідно до ст. 946 Цивільного кодексу України, плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Статтею 949 Цивільного кодексу України визначено обов`язок зберігача повернути річ та передбачено, що зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.

Закон України "Про зерно та ринок зерна в Україні" визначає, що:

зберігання зерна - комплекс заходів, які включають приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна;

зерновий склад - суб`єкт підприємництва, що є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобов`язань за складськими документами на зерно.

За змістом частин першої, другої статті 24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", зерно підлягає зберіганню у зернових складах. Власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах.

За договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов`язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб`єктом ринку зерна (ч. 2 ст. 26 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні").

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні», зерновий склад зобов`язаний зберігати зерно протягом строку, встановленого у договорі складського зберігання зерна.

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", зерновий склад зобов`язаний за першою вимогою володільця складського документа повернути зерно, навіть якщо передбачений договором складського зберігання строк його зберігання ще не закінчився.

Так господарським судом було встановлено, що після закінчення строку дії Договору, (який відповідно до Додаткової угоди №11 від 31.08.2023 діяв до 31.01.2023) позивачем за зустрічним позовом, здійснено нарахування плати АТ «ДПЗКУ» за фактичний час зберігання зерна після закінчення строку дії договору відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», а саме за період з 01.11.2023 по 30.09.2024 (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог), а також встановлено часткову оплату відповідних нарахувань АТ «ДПЗКУ», згідно наступних доказів у справі:

- рахунок №119 від 14.03.2024 (акт №187 від 24.04.2024) на суму 497 187,97 грн (розраховано за період зберігання 01.11.2023 13.03.2024 на вагу 1 084 900,00 кг) сплачено згідно платіжної інструкції №104 від 24.04.2024 на суму 497 187,97 грн, призначення платежу сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №119 від 14.03.2024 в т.ч. ПДВ 20% 82 864,66 грн, не є замовником;

- рахунок №120 від 14.03.2024 (акт №188 від 24.04.2024) на суму 50 255,90 грн (розраховано за період зберігання 01.11.2023 13.03.2024 на вагу 109 662,00 кг) сплачено згідно платіжної інструкції №101 від 24.04.2024 на суму 50 255,90 грн, призначення платежу сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №120 від 14.03.2024 в т.ч. ПДВ 20% 8375,98 грн, не є замовником;

- рахунок №154 від 09.04.2024 (№189 від 24.04.2024) на суму 9 751,15 грн (розраховано за період зберігання 14.03.2024 08.04.2024 на вагу 109 662,00 кг) сплачено згідно платіжної інструкції №106 від 24.04.2024 на суму 9 751,15 грн, призначення платежу сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №154 від 09.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 1625,19 грн, не є замовником;

- рахунок №155 від 09.04.2024 (акт №190 від 24.04.2024) на суму 96 469,31 грн (розраховано за період зберігання 14.03.2024 08.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг) сплачено згідно платіжної інструкції №102 від 24.04.2024 на суму 96 469,31 грн, призначення платежу сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №155 від 09.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 16 078,22 грн, не є замовником;

- рахунок №167 від 19.04.2024 (акт №225 від 24.04.2024) на суму 5250,62 грн (розраховано за період зберігання 09.04.2024 22.04.2024 на вагу 109 662,00 кг) сплачено згідно платіжної інструкції №162 від 21.05.2024 на суму 5250,62 грн, призначення платежу сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №167 від 19.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 875,10 грн, не є замовником;

- рахунок №168 від 19.04.2024 (акт №226 від 21.05.2024) на суму 51 945,01 грн (розраховано за період зберігання 09.04.2024 22.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг) сплачено згідно платіжної інструкції №161 від 21.05.2024 на суму 51 945,01 грн, призначення платежу сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №168 від 19.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 8657,50 грн, не є замовником.

Також судом було встановлено, що 21.05.2024 АТ «ДПЗКУ» здійснило сплату грошових коштів на користь ТОВ «ОССОЙО ЮГ», а саме згідно платіжної інструкції №165 від 21.05.2024 на суму 14 626,72 грн, призначення платежу «передоплата зберігання кукурудзи 3 клас за період з 23.04.2024 31.05.2024 в т.ч. ПДВ 20 % 2437,79 грн», та згідно платіжної інструкції №168 від 21.05.2024 на суму 144 703,96 грн, призначення платежу «передоплата зберігання кукурудзи 3 клас за період з 23.04.2024 31.05.2024 в т.ч. ПДВ 20 % 24 117,33 грн» (т.2, а.с.66-67).

Під час нового розгляду судом було встановлено, що зерно АТ «ДПЗКУ», після закінчення строку дії Договору складського зберігання зерна та станом на момент направлення справи на новий розгляд в частині зустрічних позовних вимог, продовжило зберігатися на зерновому складі та володільцю повернуто не було.

Також судом встановлено, що на адресу АТ «ДПЗКУ» були направлені акти приймання-передачі та розрахунки плати до них за період з 23.04.2024 по 31.05.2024, проте залишилися без оплати, а саме (т.2, а.с.73-89):

- акт надання послуг №227 від 21.05.2024 на суму 3000,35 грн (розраховано за період зберігання 23.04.2024 30.04.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- акт надання послуг №228 від 21.05.2024 на суму 29 682,86 грн (розраховано за період зберігання 23.04.2024 30.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);

- акт надання послуг №231 від 21.05.2024 на суму 6911,03 грн (розраховано за період зберігання 01.05.2024 06.05.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- акт надання послуг №232 від 21.05.2024 на суму 68 371,64 грн (розраховано за період зберігання 01.05.2024 06.05.2024 на вагу 1 084 900,00 кг).

При направленні даної справи на новий розгляд Верховний Суд у своїй постанові від 24.09.2025, а саме в пунктах 41 та 44, зазначив, що задовольняючи зустрічні позовні вимоги в повному обсязі, суди попередніх інстанцій наведеного не врахували, зокрема в межах встановлених судом першої інстанції при розгляді первісних позовних вимог обставин, на які скаржник посилався й при перегляді справи в межах зустрічних позовних вимог апеляційним судом, стосовно того, що поклажодавець неодноразово звертався до зернового складу з вимогами про повернення зерна, зокрема з вимогами від 22.05.2024, а тому безпідставно виснували про наявність правових підстав для стягнення з відповідача за зустрічним позовом (поклажодавця) на користь позивача за зустрічним позовом (зернового складу) плати за весь фактичний час зберігання зерна, а саме за заявлений період з 07.05.2024 по 30.09.2024, тобто й за період після вимоги поклажодавця про повернення зерна.

Зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що фактично достатньою підставою для задоволення зустрічних позовних вимог суди попередніх інстанцій вважали наявність обставин стосовно того, що (1) зерно відповідача за зустрічним позовом після закінчення строку дії договору продовжувало перебувати на зберіганні у позивача за зустрічним позовом; (2) позивач за зустрічним позовом здійснював дії щодо скерування на адресу відповідача за зустрічним позовом відповідних актів надання послуг та рахунків на оплату, про що свідчать матеріали справи, тоді як мотивованої відмови останнього від підписання актів матеріали справи не містять та зворотного останній суду не довів, хоча у межах спірних у цій справі правовідносин насамперед необхідно було з`ясувати наявність/відсутність в зернового складу права вимагати внесення поклажодавцем плати за зберігання зерна, зокрема після отримання вимоги останнього про його повернення (від 22.05.2024).

Відповідно до ч. 5 ст. 310 ГПК України, висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Так суд зазначає, що стаття 35 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" та стаття 953 Цивільного кодексу України, визначають обов`язок зберігача на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. Стаття 953 Цивільного кодексу України також передбачає обов`язок зберігача на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

При цьому господарський суд наголошує, що норми чинного законодавства, зокрема Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", не ставлять виконання зерновим складом обов`язку щодо повернення зерна на першу вимогу поклажодавця у залежність від настання/ненастання будь-яких обставин, у тому числі у залежність від своєчасно/несвоєчасного та/або повного/неповного розрахунку за надані послуги зберігання за договором, строк дії якого закінчився, та/або за фактичний час (попередній період) зберігання зерна, яке поклажодавець не забрав після закінчення строку дії договору складського зберігання.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у даній справі, зазначивши, що неповернення зерновим складом зерна зі зберігання за першою вимогою поклажодавця безпосередньо впливає на фактичний час перебування у нього (зернового складу) на зберіганні зерна, яке поклажодавець не забрав після закінчення строку дії договору, що фактично дозволяє зерновому складу штучно створити (продовжити) період, за який відповідно до частини третьої статті 28 згаданого Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" поклажодавець зобов`язаний внести відповідну плату, про що цілком обґрунтовано стверджує скаржник та що залишили поза увагою суди попередніх інстанцій.

Таким чином господарський суд зазначає, що посилання ТОВ «ОССОЙО ЮГ», які наведені ним у листах, які наявні в матеріалах справи та були досліджені судом під час нового розгляду про те, що повернення зерна можливе лише після погашення заборгованості з оплати зберігання зерна після закінчення строку дії договору є безпідставними, та такими що дозволили позивачу за зустрічним позовом продовжувати зберігати зерно відповідача без його згоди на це та відповідно продовжувати нараховувати плату за таке зберігання.

Як було встановлено судом при новому розгляді даної справи, АТ «ДПЗКУ» неодноразово звертався до ТОВ «ОССОЙО» з листами в яких вимагав здійснити повернення зерна наданого на зберігання, а саме:

- лист №130-4-19/537 від 06.03.2024 (т.1, а.с. 109);

- лист №130-4-19/812 від 04.04.2024 (т.1, а.с. 117-121);

- лист №130-4-19/1263 від 22.05.2024 (т.1, а.с.125-130);

- лист №130-4-19/1639 від 28.06.2024 (т.1, а.с.138);

- лист №130-4-19/1640 від 28.06.2024 т.1, а.с.139).

Таким чином, враховуючи проведення АТ «ДПЗКУ» оплату за рахунками що виставлялися ТОВ «ОССОЙО ЮГ» за час фактичного зберігання зерна після закінчення строку дії Договору, а саме за період з 01.11.2023 по 22.04.2024, та проведення 21.05.2024 АТ «ДПЗКУ» оплати на загальну суму 159 330,68 грн, із призначенням платежу - передоплата зберігання кукурудзи 3 клас за період з 23.04.2024 31.05.2024, суд доходить висновку, що АТ «ДПЗКУ» мало намір зберігати зерно на складі позивача включно до 31.05.2024, натомість після травня 2024 року, АТ «ДПЗКУ» не мало наміру продовжувати зберігання свого зерна в ТОВ «ОССОЙО ЮГ», та враховуючи висновки зроблені Верховним Судом у даній справі, господарський суд виснує, що вимогою у розумінні ст. 35 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» слід вважати листи АТ «ДПЗКУ» від 22.05.2024, а саме лист №130-4-19/1263 разом із яким позивачу за зустрічним позовом було направлено листи на відвантаження товару (т.1, а.с.125-130).

Щодо тверджень ТОВ «ОССОЙО ЮГ» стосовно відсутності повноважень на отримання зерна в осіб які направляли такі листи, суд зазначає таке:

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах.

Видача зерна володільцеві складського документа на зерно здійснюється в обмін на виписані на це зерно складські документи.

Згідно зі п. 24 ст. 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», складські документи на зерно - товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов`язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа;

Статтею 37 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» передбачено, що зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів - подвійне складське свідоцтво, просте складське свідоцтво, складську квитанцію.

Суд зазначає, що наявність в АТ «ДПЗКУ» статусу володільця складських документів на зерно, що було надано ТОВ «ОССОЙО ЮГ», як зерновому складу, сторонами не заперечується та предметом дослідження при новому розгляді справи не було.

Як було встановлено судом з матеріалів справи, АТ «ДПЗКУ», як власник зерна та складських документів на нього, направляло ТОВ «ОССОЙО ЮГ» листа за №130-4-19/1263 від 22.05.2024, в якому повідомило щодо сплати 21.05.2024 рахунків за зберігання кукурудзи 3 класу №367 від 19.04.2024 №168 від 19.04.2024 та внесення предоплати за зберігання кукурудзи 3 класу за період 23.04.2024 31.05.2024. Даним листом АТ «ДПЗКУ» просило впродовж 3 -х днів (не пізніше 25.05.2024) надати письмовий графік відвантаження Товару, а також просило надати рахунки на оплату послуг по відвантаженню кукурудзи 30-го класу, яка належить АТ «ДПЗКУ» та знаходиться на зберіганні за адресами:

- Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. маршала Бірюзова 16 (виробнича дільниця №1) у кількості 109 662 кг;

- Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н., с. Олексіївка, вул. Вокзальна, 12А, (виробнича дільниця №2) у кількості 1 084 900 кг.

Разом із даним листом АТ «ДПЗКУ» направлено ТОВ «ОССОЙО ЮГ» листи на відвантаження зерна №130-4-19/1261 від 22.05.2024 та №130-4-19/1262 від 22.05.2024, а також копії платіжних інструкцій №161, 162, 165, 168.

Даний лист, а також листи на відвантаження підписано В.о. провідного експерта відділу закупівель управління закупівель департаменту торгівельно-закупівельної діяльності АТ «ДПЗКУ» Світланою Андрійчук.

Також судом було встановлено, що на адресу ТОВ «ОССОЙО ЮГ» було направлено лист за №130-4-19/812 від 04.04.2024 (т.3, а.с.75-79), до якого було додано заяви на відвантаження зерна та довіреність АТ «ДПЗКУ» за №106 від 28.03.2024 щодо надання повноважень Андрійчук С.А. Даний лист був отриманий ТОВ «ОССОЙО ЮГ», що встановлено з листа ТОВ «ОССОЙО ЮГ» за №26 від 09.04.2024 (т.3, а.с.80-82).

Так судом було досліджено копію зазначеної довіреності та встановлено достатній обсяг повноважень в Андрійчук С.А., як виконуючої обов`язки провідного експерта відділу закупівель управління закупівель департаменту торгівельно-закупівельної діяльності АТ «ДПЗКУ», на узгодження та вирішення всіх необхідних організаційних питань, зокрема і погодження графіку відвантаження зерна, з метою повернення його АТ «ДПЗКУ», шляхом направлення листів, заяв, звернень і т.д.

Натомість твердження ТОВ «ОССОЙО ЮГ» щодо відсутності повноважень на отримання товарно-матеріальних цінностей в осіб які направляли відповідні листи на прийняття зерна, на думку суду є необґрунтованим та безпідставним, оскільки перевірка, наявності у відповідних осіб повноважень на отримання зерна, повинна здійснюватись безпосередньо перед переданням такого зерна представникам поклажодавця за місцем зберігання зерна, а не під час узгодження графіку відвантаження, чи узгодження будь-яких інших питань щодо організації такого відвантаження, під час листування сторін.

Відтак суд зазначає, що ТОВ «ОССОЙО ЮГ» не мало правових підстав для відмови в узгодженні графіку відвантаження зерна, з підстав відсутності, на його думку, повноважень в Андрійчук С.А. на отримання такого зерна.

Таким чином із встановлених обставин справи, враховуючи висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 24.09.2025 у даній справі, а також враховуючи суть правовідносин, які склалися між сторонами, суд зазначає про обов`язок АТ «ДПЗКУ» здійснити оплату за зберігання зерна після закінчення строку дії Договору за період з 01.11.2024 по 31.05.2024 в повному обсязі. Оскільки, не зважаючи на направлення листів про повернення зерна, до моменту звернення із вимогою від 22.05.2024, АТ «ДПЗКУ» фактично зберігало зерно у ТОВ «ОССОЙО ЮГ» та здійснювало оплату по виставлених ТОВ «ОССОЙО ЮГ» рахункам.

Натомість, за висновком суду, період з 01.06.2024 по 30.09.0224 є таким, що заявлено до стягнення безпідставно, оскільки зберігання зерна після травня 2024 було неправомірним та таким що здійснювалось зерновим складом всупереч вимоги власника зерна про його повернення, що вказує про порушення ТОВ «ОССОЙО ЮГ» положень Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні».

У зв`язку з чим суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ТОВ «ОССОЙО ЮГ» про стягнення з АТ «ДПЗКУ» плати за зберігання зерна в частині нарахованої плати протягом періоду з 01.06.2024 по 30.09.2024.

Щодо стягнення плати за зберігання зерна за період з 07.05.2024 по 31.05.2024, суд зазначає таке:

21.05.2024 АТ «ДПЗКУ» здійснило сплату грошових коштів на користь ТОВ «ОССОЙО ЮГ», а саме згідно платіжної інструкції №165 від 21.05.2024 на суму 14 626,72 грн, призначення платежу «передоплата зберігання кукурудзи 3 клас за період з 23.04.2024 31.05.2024 в т.ч. ПДВ 20 % 2437,79 грн», та згідно платіжної інструкції №168 від 21.05.2024 на суму 144 703,96 грн, призначення платежу «передоплата зберігання кукурудзи 3 клас за період з 23.04.2024 31.05.2024 в т.ч. ПДВ 20 % 24 117,33 грн» (т.2, а.с.66-67).

Так суд зазначає, що Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду в постанові від 10.10.2023 у справі №916/2357/22, зазначив зокрема таке:

"46. Інший порядок погашення вимог кредитора може бути встановлений договором. Сторони можуть передбачити, наприклад, першочергове погашення основної суми боргу або інші правила.

47. Можливість застосування положень статті 534 ЦК України безпосередньо залежить від змісту реквізиту "призначення платежу" платіжного доручення, згідно з яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Отже, якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів, чітко зазначаючи призначення платежу, - погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг) - черговість, установлена статтею 534 Кодексу, застосовуватися не може.

48. Розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до статті 534 ЦК України у випадку, коли стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження або платіж отримано без реквізиту "призначення платежу" чи як загальна підстава - на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості тощо.".

Верховний Суд при перегляді рішень судів попередніх інстанцій в частині зустрічних позовних вимог, з посиланням на правовий висновок викладений у вищезазначеній постанові КГС ВС, погодився з твердженнями АТ «ДПЗКУ» про безпідставність висновків судів попередніх інстанцій щодо правомірності здійсненого зерновим складом зарахування коштів у хронологічному порядку, оскільки відповідно до вказаної правової позиції, можливість застосування положень статті 534 ЦК безпосередньо залежить від змісту реквізиту "призначення платежу" платіжного доручення.

Таким чином, у відповідності до ч. 5 ст. 310 ГПК України, при новому розгляді даної справи в частині зустрічних позовних вимог, господарський суд враховує відповідні висновки Верховного Суду зроблені в даній справі, а також відповідну правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 10.10.2023 у справі №916/2357/22, та вказує про неможливість зарахування частини платежу в розмірі 51 364,80 грн в якості сплати пені за прострочення розрахунків за Договором, оскільки заборгованість, а також штрафні санкції за Договором не є предметом спору за зустрічним позовом ТОВ «ОССОЙО ЮГ» та таке зарахування суперечить призначенню платежу, зазначеному в платіжних документах, у зв`язку з чим суд доходить висновку про доцільність зарахування грошових коштів сплачених АТ «ДПЗКУ» 159330,68 грн, згідно платіжних інструкцій №165 від 21.05.2024 та №168 від 21.05.2024, в рахунок погашення заборгованості за зберігання зерна, що залишилася без сплати відповідачем до моменту звернення з вимогою про повернення зерна, а саме в період з 23.04.2024 по 31.05.2024.

Щодо зазначення АТ «ДПЗКУ» в призначенні даних платежів того, що такі оплати є передплатою за послуги, то суд враховує відповідні твердження відповідача стосовно того, що такі оплати були здійсненні до моменту пред`явлення рахунків та виходячи із вартості послуги зберігання, яка була визначена в попередніх рахунках, а саме на основі попереднього тарифу який діяв до 01.05.2024.

Так судом було встановлено, що в наведений період, ТОВ «ОССОЙО ЮГ» було виставлено АТ «ДПЗКУ» рахунки (акти) на загальну суму 412 625,59 грн:

- акт надання послуг №227 від 21.05.2024 на суму 3000,35 грн (розраховано за період зберігання 23.04.2024 30.04.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- акт надання послуг №228 від 21.05.2024 на суму 29 682,86 грн (розраховано за період зберігання 23.04.2024 30.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);

- акт надання послуг №231 від 21.05.2024 на суму 6911,03 грн (розраховано за період зберігання 01.05.2024 06.05.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- акт надання послуг №232 від 21.05.2024 на суму 68 371,64 грн (розраховано за період зберігання 01.05.2024 06.05.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);

- рахунок №241 від 02.07.2024 на суму 27 968,06 грн (розраховано за період зберігання 07.05.2024 31.05.2024 на вагу 109 662,00 кг);

- рахунок №242 від 02.07.2024 на суму 276 691,65 грн (розраховано за період зберігання 07.05.2024 31.05.2024 на вагу 1 084 900,00 кг).

Матеріали справи не містять доказів проведення оплат АТ «ДПЗКУ» за вказаними рахунками (актами).

Таким чином суд доходить висновку, що суму 159 330,68 грн, згідно платіжних інструкцій №165 від 21.05.2024 та №168 від 21.05.2024, яка була сплачена в якості оплати послуги зберігання зерна за період з 23.04.2024 по 31.05.2024, слід зараховувати в якості оплати вищезазначених рахунків, також за період з 23.04.2024 по 31.05.2024, у хронологічному порядку їх виставлення.

Відтак, на думку суду, відповідачем було в повному обсязі оплачено послугу зберігання за період з 23.04.2024 по 06.05.2024 в розмірі 107 965,88 грн, а також частково оплачено вартість зберігання зерна в період з 07.05.2024 по 31.05.2024, згідно рахунків №241 та №242 від 02.07.2024 (на загальну суму 304 659,71 грн), а саме на суму 51 364,80 грн.

Таким чином суд доходить висновку, про наявність в АТ «ДПЗКУ» заборгованості з оплати вартості зберігання зерна за фактичний час зберігання після закінчення строку дії Договору відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» нарахованої зерновим складом за період з 07.05.2024 по 31.05.2024, згідно рахунків №241 та №242 від 02.07.2024, а саме в розмірі 253 294,91 грн. Саме такий розмір підлягає стягненню з АТ «ДПЗКУ» на користь ТОВ «ОССОЙО ЮГ» та саме в цій частині суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ТОВ «ОССОЙО ЮГ».

Щодо тверджень АТ «ДПЗКУ» про неправомірність односторонньої зміни тарифу розрахунку вартості послуги зберігання зерна здійсненого ТОВ «ОССОЙО ЮГ», суд зазначає таке:

Відповідно до ч. 3 ст. 946 Цивільного кодексу України, якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», якщо поклажодавець після закінчення строку дії договору складського зберігання зерна не забрав зерно назад, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час його зберігання.

Кабінет Міністрів України встановлює граничний рівень плати (тариф) за зберігання зерна, що придбане за кошти державного бюджету.

При цьому положення чинного законодавства України не визначають обов`язок зернового складу узгоджувати рівень плати (тариф) із власником зерна після закінчення строку дії договору складського зберігання зерна.

Як було встановлено з матеріалів справи, відповідно до Наказу ТОВ «ОССОЙО ЮГ» №4-ОС від 24.04.2024 «Про встановлення тарифів на послуги зернового складу», у зв`язку з ростом інфляції, рівнем заробітної плати, цін на енергетичні, матеріальні та інші ресурси, з метою приведення тарифів на послуги зернового складу у відповідність до економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво введено в дію з 01.05.2024 нові тарифи на послуги зернового складу. Даний наказ було направлено АТ «ДПЗКУ» разом із додатком №1 (Тарифи на послуги зернового складу) згідно з листом ТОВ «ОССОЙО ЮГ» №35 від 24.05.2024 (т.2, а.с.70-72).

Так згідно з даним додатком №1, вартість послуги зберігання зернових (кукурудзи) на зерновому складі ТОВ «ОССОЙО ЮГ» строком більше 12 місяців розраховується виходячи з тарифу 10,26 грн (включно з ПДВ). Також визначено, що дані тарифи вводяться в дію з 01.05.2024.

Оскільки АТ «ДПЗКУ» не здійснило забирання зерна після закінчення строку дії Договору, та погодилося щодо продовження його зберігання на зерновому складі ТОВ «ОССОЙО ЮГ», АТ «ДПЗКУ» зобов`язане здійснити оплату вартості такого зберігання за цінами які визначені ТОВ «ОССОЙО ЮГ». А також суд зазначає, про відсутність в останнього обов`язку з погодження такої вартості з відповідачем за зустрічним позовом, оскільки таке зберігання відбувалося поза межами строку дії Договору. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові по даній справі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом, вказаного висновку дійшов КГС ВС у постанові від 25.10.2023 у справі №902/567/21.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд у постанові 25.06.2020 по справі №924/233/18, дійшов висновку, що згідно положень статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже на суд покладений обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. При цьому обставини, на які учасник справи як на підставу своїх вимог або заперечень підлягають доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, Верховний Суд наголошує, що стандарт доказування "вірогідність доказів", на відмінну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Зміст цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку що зустрічні позовні вимоги ТОВ "ОССОЙО ЮГ" до АТ «ДПЗКУ» про стягнення заборгованості плати за фактичний час зберігання зернових (з 07.05.2024 по 30.09.2024 обидві дати включно) у розмірі 1 799 916,89 грн (з урахуванням заяв про збільшення зустрічних позовних вимог) підлягають частковому задоволенню а саме в частині стягнення решти суми за період з 07.05.2024 по 31.05.2024 (обидві дати включно) що становить 253 294,91 грн, оскільки саме в цій частині вимоги є обґрунтованими, такими що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а також не спростованими відповідачем.

Щодо розподілу судових витрат у даній справі.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст.129 ГПК України, з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, а саме в розмірі 3039,54 грн.

Крім того у постанові від 24.09.2025 Верховний Суд зазначив, що відповідно до статті 129 ГПК України, у зв`язку із скасуванням ухвалених судових рішень в частині задоволення зустрічного позову в повному обсязі та передачею справи в цій частині на новий розгляд, розподіл судових витрат у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи, що за результатом нового розгляду справи в частині зустрічного позову, судом встановлено підстави для його часткового задоволення, то витрати зі сплати судового збору за апеляційне та касаційне оскарження покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених зустрічних позовних вимог, у зв`язку з чим суд зазначає про необхідність стягнення з ТОВ «ОССОЙО ЮГ» на користь АТ «ДПЗКУ» витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 27 839,21 грн та за подання касаційної скарги в розмірі 37 118,94 грн.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Зустрічний позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Акціонерного товариства ДЕРЖАВНА ПРОДОВОЛЬЧО-ЗЕРНОВА КОРПОРАЦІЯ УКРАЇНИ (вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОССОЙО ЮГ (вул. Одеський шлях, 16-А, м. Білгород-Дністровський, Білгород-Дністровський район, Одеська обл., 67701; ) заборгованість у розмірі 253 294/двісті п`ятдесят три тисячі двісті дев`яносто чотири/грн 91 коп а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3039/три тисячі тридцять дев`ять/грн 54 коп.

3.В решті задоволенні зустрічного позову відмовити.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ОССОЙО ЮГ (вул. Одеський шлях, 16-А, м. Білгород-Дністровський, Білгород-Дністровський район, Одеська обл., 67701; ) на користь Акціонерного товариства ДЕРЖАВНА ПРОДОВОЛЬЧО-ЗЕРНОВА КОРПОРАЦІЯ УКРАЇНИ (вул. Саксаганського, 1, м. Київ, 01033; ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 27 839/двадцять сім тисяч вісімсот тридцять дев`ять/грн 21 коп. та за подання касаційної скарги в розмірі 37 118/тридцять сім тисяч сто вісімнадцять/грн 94 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 30 березня 2026 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська