ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" березня 2026 р. м. Київ Справа № 911/780/26

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши матеріали позовної заяви від 13.03.2026 (вх. № 198/26 від 20.03.2026) Фізичної особи-підприємця Рябоконь Івана Олексійовича

встановив:

20.03.2026 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Рябоконь Івана Олексійовича до Іванківської об`єднаної територіальної громади в особі - Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Позивач просить витребувати із чужого незаконного володіння - від Іванківської об`єднаної територіальної громади в особі Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська обл., Вишгородський район, смт Іванків, вул. Київська, 24, яка складається з двох новостворених ділянок площею 0,636 га кадастровий номер 32205510:01:001:0164 та площею 0,0341 га кадастровий номер :01:001:0165, на користь ФОП Рябоконь І.О., як власника цієї земельної ділянки; зобов`язати Іванківську об`єднану територіальну громаду в особі Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області не чинити ФОП Рябоконь І.О. перепон у володінні та використанні земельної ділянки, розташованої за адресою: Київська обл., Вишгородський район, смт Іванків, вул. Київська, 24, площею 0,6701 га, яка фактично складається з двох новостворених ділянок площею 0,636 га кадастровий номер 32205510:01:001:0164 та площею 0,0341 га кадастровий номер :01:001:0165.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

Розпорядженням Іванківської РДА № 306 від 19.07.2001 вирішено продати ФОП Рябоконь І.О. земельну ділянку площею 0,86 га, яка знаходиться за адресою: Київська обл., смт. Іванків, вул. Київська, 24 для розміщення ринку.

29.12.2001 між Іванківською РДА та ФОП Рябоконь І.О. було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,86 га за адресою: Київська обл., смт. Іванків, вул. Київська, 24 для розміщення ринку.

Внаслідок особистих обставин ФОП Рябоконь І.О. вчасно не зміг провести повну оплату вказаної вище земельної ділянки, скориставшись чим Вишгородська РДА як правонаступник Іванківської РДА розірвала договір від 29.12.2001 купівлі-продажу земельної ділянки.

Після розгляду судової справи № 81/7-05/16 постановою Вищого господарського суду України від 03.02.2009 угоду між ФОП Рябоконь І.О. та відповідачем від 22.08.2002 про розірвання договору від 29.12.2001 купівлі-продажу було визнано недійсною з моменту її укладення, тобто було поновлено дію договору від 29.12.2001, який є дійсним та діючим донині.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2026 позовні матеріали передані до розгляду судді Христенко О.О.

Разом з тим, суддею Христенко О.О. було складено заяву про самовідвід від участі у розгляді справи № 911/780/26 з посиланням на положення пункту 5 частини 1 статті 35 ГПК України, з огляду на те, що суддя Христенко О.О. вже висловила свою правову позицію з приводу правовідносин, що склались між Фізичною особою-підприємцем Рябоконь Іваном Олексійовичем та Іванківською об`єднаною територіальною громадою в особі - Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області, під час розгляду нею справи № 81/7-05/16.

Суддя вважає, що в нинішній час є дійсні підстави стверджувати, що цей факт може стати суттєвою підставою для наявності у стороннього спостерігача, зокрема і у сторін провадження легітимних сумнів щодо безсторонності, неупередженості та відсутності суб`єктивного ставлення судді Христенко О.О. під час розгляду справи № 911/780/26.

Так, Господарським судом Київської області неодноразово розглядалась справа № 81/7-05/16 за позовом суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи Рябоконя Івана Олексійовича до Іванківської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Суб`єкт підприємницької діяльності-фізична особа Тищенко Валентина Миколаївна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Іванківська селищна рада Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю „Іванківський торгівельний комплекс", про визнання недійсною угоди про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.08.2002.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.05.2006 у справі № 81/7-05/16 (суддя Христенко О.О.) в задоволенні позову про визнання недійсною угоди про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.08.2002 було відмовлено.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 05.06.2007 у справі № 81/7-05/16, апеляційну скаргу Суб`єкта підприємницької діяльності -фізичної особи Рябоконя І.О. на рішення господарського суду Київської області від 12.05.2006 залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України 23.10.2007 у справі № 81/7-05/16 скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 81/7-05/16, а справу направлено на новий розгляд.

У справах № 81/7-05/16 та № 911/780/26 вимоги позивача заявляються щодо тої ж самої земельної ділянки власником якої вважає себе позивач та на підставі тих самих правовстановлюючих документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України вказано, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно Європейської Хартії "Про закон "Про статус суддів" судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно, ст. 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006р. №2006/23 від 19.05.2006р., незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Означеним пунктом до таких випадків віднесено, зокрема, те, що у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" (Piersack v. Belgium) від 1 жовтня 1982р. Європейський суд з прав людини, встановивши порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду".

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими" (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Як вбачається з позовної заяви від 13.03.2026 (вх. № 198/26 від 20.03.2026) Фізичної особи-підприємця Рябоконь Івана Олексійовича та мотивувальної частини рішення Господарського суду Київської області від 12.05.2006 у справі № 81/7-05/16 судом вже оцінювалися і досліджувалися вимоги щодо тої ж самої земельної ділянки власником якої вважає себе позивач, та на підставі тих самих правовстановлюючих документів.

За наведених вище обставин, враховуючи, що суддею Христенко О.О. вже було висловлено думку щодо спірної земельної ділянки виходячи із матеріалів справи 81/7-05/16, враховуючи що постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 05.06.2007 у справі № 81/7-05/16, апеляційну скаргу Суб`єкта підприємницької діяльності -фізичної особи Рябоконя І.О. - залишено без задоволення, проте Постановою Вищого господарського суду України від 23.10.2007 скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направлено на новий розгляд, з метою забезпечення довіри учасників до судових рішень, постановлених суддею, та з метою недопущення будь-яких сумнівів у учасників справи чи інших осіб щодо безсторонності та об`єктивності судді, заява про самовідвід судді Христенко О.О. підлягає задоволенню.

У відповідності до частини 1 статті 40 Господарського процесуального кодексу України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 32 цього Кодексу.

Таким чином, матеріали позовної заяви від 13.03.2026 (вх. № 198/26 від 20.03.2026) Фізичної особи-підприємця Рябоконь Івана Олексійовича підлягають передачі уповноваженому працівнику Господарського суду Київської області для вирішення питання про повторний автоматизований розподіл справи.

Керуючись приписами ст.ст. 11, 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України,

постановив:

1. Задовольнити самовідвід судді Христенко О.О. від розгляду справи № 911/780/26 за позовом Фізичної особи-підприємця Рябоконь Івана Олексійовича до Іванківської об`єднаної територіальної громади в особі - Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про усунення перешкод у здійсненні права власності.

2. Матеріали позовної заяви № 911/780/26 (вх. № 198/26 від 20.03.2025) передати для проведення повторного автоматизованого розподілу та визначення складу суду у порядку, встановленому ст. 32 ГПК України.

Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 26.03.2026

Суддя О.О. Христенко