ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 921/476/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І.І.,

представників учасників справи:

ТОВ "Тіерра": ліквідатор арбітражний керуючий Демчан О.І.,

ТОВ "А.Т. Смарт Трейдинг": не з`явився,

ТОВ "Бмбуд": Музичук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіерра" арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 (колегія суддів у складі: Матущак О.І., - головуючий, Скрипчук О.С., Кравчук Н.М.)

у справі № 921/476/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "А.Т. Смарт Трейдинг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бмбуд"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Хід розгляду справи та стислий зміст заяви

1. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 08.10.2024 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Бмбуд" (далі - Боржник), введено процедуру розпорядження майном боржника.

2. 07.11.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіерра" в особі ліквідатора (далі - Кредитор) подало до господарського суду заяву про визнання кредиторських (грошових) вимог до Боржника в загальному розмірі 12851409,36 грн (далі - Заява), з яких:

- 4844,80 грн - судовий збір за подання заяви про визнання грошових вимог до боржника;

- 175526,88 грн - заборгованість за договором оренди №18 від 17.11.2020 за період з 17.11.2020 до 04.01.2021;

- 1118806,45 грн - заборгованість за договором оренди №05/01/21-1 від 05.01.2021 за період з 05.01.2021 до 09.11.2021;

- 3841838,71 грн - заборгованість за договором оренди №2002 від 10.11.2021 за період з 10.11.2021 до 07.10.2024;

- 4960645,16 грн - заборгованість за договором оренди №06/01/21-1 від 05.01.2021 за період з 05.01.2021 до 07.10.2024;

- 1202834,10 грн - заборгованість за договором оренди №0602 від 06.02.2023 за період з 06.02.2023 до 07.10.2024;

- 173462,37 грн - заборгованість за договором оренди №17/11/21 від 17.11.2021 за період з 17.11.2021 до 07.10.2024;

- 242380,65 грн - заборгованість за договором оренди №19/11/21 від 19.11.2021 за період з 19.11.2021 до 07.10.2024;

- 814990,00 грн - заборгованість за договором оренди №01/10 від 01.10.2020 за період з 31.10.2020 до 30.06.2022;

- 109800,00 грн - заборгованість за договором суборенди №01/07/21 від 01.07.2021 за період з 08.10.2021 до 30.06.2022;

- 7480,24 грн - заборгованість за договором оренди №02/08/21 від 02.08.2021 за період з 08.10.2021 до 30.06.2022;

- 198800,00 грн - заборгованість за договором оренди №01/03/21 від 01.03.2021 за період з 31.03.2021 до 31.05.2022.

3. Заяву мотивовано посиланням на неналежне виконання Боржником як орендарем зобов`язань за договорами оренди та договором суборенди.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

4. Постановою Господарського суду Тернопільської області від 25.06.2024 у справі №921/110/23 Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіерра" (Кредитор) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича. В ході ліквідаційної процедури ліквідатор Кредитора виявив дебіторську заборгованість через невиконання Боржником своїх зобов`язань.

5. Кредитор (орендодавець) та Боржник (орендар) уклали договори оренди №18 від 17.11.2020, №05/01/21-1 від 05.01.2021, №2002 від 10.11.2021, №06/01/21-1 від 05.01.2021, №0602 від 06.02.2023, №17/11/21 від 17.11.2021, №19/11/21 від 19.11.2021, за умовами яких Кредитор у період з 17.11.2020 до 06.02.2023 передав у оренду Боржнику транспортні засоби, дорожно-будівельну та іншу техніку, а саме:

- на підставі договору оренди №18 від 17.11.2020 передано: коток дорожний HAMM HD 110K, 2004 р.в.; PEUGEOT BOXER вантажний-загальний, бортовий дубль кабіна, 2016 р.в.; PEUGEOT BOXER вантажний-загальний, бортовий дубль кабіна, 2016 р.в.; екскаватор-навантажувач NEW HOLLAND FB 110 - 4PS/E, 2000 р.в; BODEX KIS 3JM, напівпричіп-спеціалізований, н/пр - платформа - Е, 2010 р.в.; BODEX KIS 3WA, напівпричіп-спеціалізований, н/пр - самоскид - Е, 2007 р.в.; SCHMITZ SKI 24, напівпричіп-спеціалізований, н/пр - самоскид - Е, 2005 р.в.; DAF FT XF 105.410, вантажний-спеціалізований, сідловий тягач - Е, 2007 р.в; DAF XF 105.460, вантажний-спеціалізований сідловий тягач - Е, 2009 р.в; DAF FT XF 105.460, вантажний-спеціалізований сідловий тягач - Е, 2008 р.в.; DAF FT XF105.460, вантажний-спеціалізований сідловий тягач - Е, 2008 р.в.;

- на підставі договору оренди №05/01/21-1 від 05.01.2021 передано: коток дорожний HAMM HD 110K, 2004 р.в; PEUGEOT BOXER вантажний-загальний, бортовий дубль кабіна), 2016 р.в.; PEUGEOT BOXER вантажний-загальний, бортовий дубль кабіна, 2016 р.в.; екскаватор - навантажувач NEW HOLLAND FB 110 - 4PS/E, 2000 р.в; BODEX KIS 3JM, напівпричіп-спеціалізований, н/пр - платформа - Е, 2010 р.в.; BODEX KIS 3WA, напівпричіп-спеціалізований, н/пр - самоскид - Е, 2007 р.в.; SCHMITZ SKI 24, напівпричіп-спеціалізований, н/пр - самоскид - Е, 2005 р.в.; DAF FT XF 105.410, вантажний-спеціалізований, сідловий тягач, - Е, 2007 р.в; DAF XF 105.460, вантажний-спеціалізований сідловий тягач - Е, 2009 р.в; DAF FT XF 105.460, вантажний-спеціалізований сідловий тягач - Е, 2008 р.в.; DAF FT XF105.460, вантажний-спеціалізований сідловий тягач - Е, 2008 р.в.; автомобіль спеціального призначення для чистки та посипання доріг, обладнаний відвалом для очистки снігу MAN TGM 26.330, 2008 р.в.; автомобіль спеціального призначення для чистки та посипання доріг, обладнаний відвалом для очистки снігу MAN TGM 26.330, 2008 р.в.; автомобіль спеціального призначення для чистки та посипання доріг, обладнаний відвалом для очистки снігу MAN TGM 26.330, 2008 р.в.; автогрейдер GR 165, 2007 р.в.;

- на підставі договору оренди №2002 від 10.11.2021 передано: коток дорожний HAMM HD 110K, 2004 р.в; PEUGEOT BOXER вантажний-загальний, бортовий дубль кабіна, 2016 р.в.; PEUGEOT BOXER вантажний-загальний, бортовий дубль кабіна, 2016 р.в.; екскаватор - навантажувач NEW HOLLAND FB 110 - 4PS/E, 2000 р.в; BODEX KIS 3JM, напівпричіп-спеціалізований, н/пр - платформа - Е, 2010 р.в.; BODEX KIS 3WA, напівпричіп-спеціалізований, н/пр - самоскид - Е, 2007 р.в.; SCHMITZ SKI 24, напівпричіп-спеціалізований, н/пр - самоскид - Е, 2005 р.в.; DAF FT XF 105.410, вантажний-спеціалізований, сідловий тягач, - Е, 2007 р.в; DAF XF 105.460, вантажний-спеціалізований сідловий тягач - Е, 2009 р.в; DAF FT XF 105.460, вантажний-спеціалізований сідловий тягач - Е, 2008 р.в.; DAF FT XF105.460, вантажний-спеціалізований сідловий тягач - Е, 2008 р.в.; автомобіль спеціального призначення для чистки та посипання доріг, обладнаний відвалом для очистки снігу MAN TGM 26.330, 2008 р.в.; автомобіль спеціального призначення для чистки та посипання доріг, обладнаний відвалом для очистки снігу MAN TGM 26.330, 2008 р.в.; автомобіль спеціального призначення для чистки та посипання доріг, обладнаний відвалом для очистки снігу MAN TGM 26.330, 2008 р.в.; автогрейдер GR 165, 2007 р.в.;

- на підставі договору оренди №06/01/21-1 від 05.01.2021 передано: перфоратор електричний BOSCH Professional GBH 240 F; пилку дискова електричну Dnipro - M MCS - 185; станок для різання керамічних плит Einhell TC 618; фарборозпилювач ручний Dnipro - M SH - 65; шуруповерт WORCRAFT WCD - 20 H Li; драбину металеву односекційну Квітка Standart; лом будівельний Master Tool 26 мм 1600 мм 03-1016; молоток Fiberglass Stanley STHT0 - 51310; драбину 3-секційну універсальну Krause Tribilo 3х10 (129680); лебідку промислову Dragon Winch DWI 125/250; ємкість для приготування розчину КВІТКА PL; лазерний далекомір BOSH GLM50; риштування будівельне 110 м.кв ІНДАСТРІ; пилосмокт Ergojet 3000; вібротрамбівка ENERSOL ETR - 080L; тестер UNI-T UT526; болгарку Makita GA9020; прожектор світлодіодний NikoLED; ваги DOMOTEC; дриль електрична Dnipro - M HD - 132M; пальник Primus Essential Trail Stove; підіймач гідравлічний Genie GT JZ; котел бітумний БК - 1; апарат для зварювання поліпропіленових труб WEZER PM-2; компресор пересувний AirPressBM - 200-330; індукцій нагрівач IND-1000 W GIKRAFT; машину свердлильну Rebir IE - 1305A; установку для гідравлічних випробувань трубопроводів СМ-60; відбійний молоток SPARKY K 920CE HD; апарат для ручного дугового зварювання Dnipro - M M-18D; пістолет монтажний Vulkan JF-PU010A; мініелектростанція NIK PG8800; мініелектростанція Vulkan SC6000E; підіймач будівельний щогловий HAULOTTE STAR 8; електрорубанок Dnipro - M PL-113; перфоратор пневматичний Black&Decker KD855KA; бадді для бетону Скіф 1 куб Б-1; поверхневий вібратор ИВ-98б У2;

- на підставі договору оренди №0602 від 06.02.2023 передано: перфоратор електричний BOSCH Professional; пилку дискову електричну Dnipro - M MCS - 185; станок для різання керамічних плит Einhell TC 618; бадді для бетону місткість 4 м3; шуруповерт WORCRAFT WCD - 20 H Li; драбину металеву односекційну Квітка Standart; лом будівельний Master Tool 26 мм 1600 мм 03-1016; молоток Fiberglass Stanley STHТ0 - 51310; драбину 3-секційну універсальну Krause Tribilo 3х10 (129680); ємкість для приготування розчину КВІТКА PL; лазерний далекомір BOSH GLM50; риштування будівельне 110 м.кв ІНДАСТРІ; лебідку важільну тягове зусилля 2т INTERTOOL GT1442; - болгарка Makita GA9020; - ваги DOMOTEC; - апарат для газового зварювання і різання; вібратори для усіх видів будівництва, крім гідротехнічного; вібратор поверхневий; вібратор для бетону; піскоструйний апарат";

- на підставі договору оренди 17/11/21 від 17.11.2021 передано: деревоподрібнюючу машину Vermeer BC9351;

- на підставі договору оренди №19/11/21 від 19.11.2021 передано: зварювальний апарат Turan Makina AL 315 (для стискового зварювання поліетиленових труб); зварювальний апарат PATON PRO-250.

6. Згідно з пунктами 2.1, 2.2 перелічених договорів орендар має право отримати за згодою орендодавця один або декілька об`єктів оренди протягом строку дії договору. Сторони погодили, що оренда об`єктів носить строковий характер, тому в межах дії договору об`єкт оренди може неодноразово переходити у володіння орендаря та вибувати із такого і кожен конкретний факт сторони засвідчують актом приймання-передачі. У випадку частого переходу об`єкта оренди у володіння орендаря та вибуття з такого протягом звітного періоду, яким є календарний місяць, то всі факти можуть посвідчуватись одним актом приймання-передачі майна, який підписується сторонами один раз на місяць протягом 10 днів місяця, який слідує за звітним.

7. У договорах оренди №05/01/21-1 від 05.01.2021, №06/01/21-1 від 05.01.2021, №18 від 17.11.2020 передбачено строк їх дії до 31.12.2022, а в договорах оренди №19/11/21 від 19.11.2021 - до 31.12.2023.

8. Відповідно до пунктів 3.1 перелічених договорів у випадку відсутності заперечень сторін та / або продовження фактичних правовідносин за даним договором, вони вважаються продовженими на новий термін та на тих самих умовах.

9. Згідно з підписаними актами прийому-передачі майна відповідне майно передано Боржнику в день підписання перелічених договорів.

10. Боржник неодноразово вказував перелічені договори як докази наявності матеріально-технічної бази для виконання робіт за договорами, що укладались Боржником за результатами проведення відкритих торгів. З долучених Боржником до заявок на участь у відкритих торгах, тендерних пропозицій, довідок про наявність матеріально-технічних можливостей виконувати підрядні роботи вбачається, що Боржник використовував належну Кредитору техніку.

11. Кредитор неодноразово надавав листи та довідки, якими в цілях забезпечення участі Боржника у відповідних тендерах підтверджував чинність перелічених договорів та передачу відповідної техніки.

12. Згідно з пунктами пунктів 4.2 перелічених договорів щомісячна орендна плата становить: за договором оренди №18 від 17.11.2020 - 110000 грн без ПДВ; за договором оренди №05/01/21-1 від 05.01.2021 - 110000 грн без ПДВ; за договором оренди №2002 від 10.11.2021 - 110000 грн без ПДВ; за договором оренди №06/01/21-1 від 05.01.2021 - 110000 грн без ПДВ; за договором оренди №0602 від 06.02.2023 - 60000 грн без ПДВ; за договором оренди №17/11/21 від 17.11.2021 - 5000 грн без ПДВ; за договором оренди №19/11/21 від 19.11.2021 - 7000 грн без ПДВ.

13. Загальний розмір орендної плати за переліченими договорами за період з дати передачі техніки до дати відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника становить 11715494,32 грн, а саме:

- за договором оренди №18 від 17.11.2020 за період з 17.11.2020 по 04.01.2021 - 175526,88 грн без ПДВ;

- за договором оренди №05/01/21-1 від 05.01.2021 за період з 05.01.2021 по 09.11.2021 - 1118806,45 грн без ПДВ;

- за договором оренди №2002 від 10.11.2021 за період з 10.11.2021 по 07.10.2024 - 3841838,71 грн без ПДВ;

- за договором оренди №06/01/21-1 від 05.01.2021 за період з 05.01.2021 по 07.10.2024 - 4960645,16 грн без ПДВ;

- за договором оренди №0602 від 06.02.2023 за період з 06.02.2023 по 07.10.2024 - 1202834,10 грн без ПДВ;

- за договором оренди 17/11/21 від 17.11.2021 за період з 17.11.2021 по 07.10.2024 - 173462,37 грн без ПДВ;

- за договором оренди №19/11/21 від 19.11.2021 за період з 19.11.2021 по 07.10.2024 - 242380,65 грн без ПДВ.

14. Відповідно до виписок з банківських рахунків Кредитора, відкритих в АТ КБ "Приватбанк", АТ "РВС Банк", АТ "КІБ", за період дії перелічених договорів будь-яких коштів як оплат за переліченими договорами на вказані рахунки від Боржника не надходило.

15. Вимоги про розірвання перелічених договорів, повернення техніки та часткового стягнення наявної заборгованості є предметом розгляду у справі №921/110/23(921/558/24) у межах справи про банкрутство Кредитора, розгляд якої не завершено.

16. Також за відомостями з Єдиного реєстру податкових накладних Кредитора, він у період з 31.10.2020 до 30.06.2022 передав у оренду Боржнику спеціальну автомобільну техніку та транспортні засоби у кількості 44 одиниці на загальну суму 5461600 грн. З виписок по рахунках Кредитора, отриманих від АТ КБ "Приватбанк", АТ "РВС Банк" та АТ "КІБ" вбачається, що Боржник у період з 30.11.2020 до 19.04.2022 перерахував на користь кредитора кошти у загальній сумі 4606010 грн як орендну плату.

17. Ліквідатор у межах справи про банкрутство Кредитора подав позов про стягнення з Боржника відповідної заборгованості (справа №921/110/23(921/170/24)). Під час розгляду зазначеної справи з`ясовано, що заборгованість за договорами №01/10 від 01.10.2020, №01/03/21 від 01.03.2021, №02/08/21 від 02.08.2021 та договором суборенди №01/07/21 від 01.07.2021 погашена на підставі угод про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1, №2, №3 від 31.10.2022.

18. Так, 31.10.2022 Боржник і Кредитор уклали три угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, за змістом яких сторони були одночасно кредитором і боржником один щодо одного за договірними зобов`язаннями, що виникли на підставі договорів оренди №01/10 від 01.10.2020, №01/07/21 від 01.07.2021, №02/08/21 від 02.08.2021 та договорів переведення боргу №27/09, №26/09 від 01.10.2022, №06/10 від 06.10.2022, №31/10/22, №1/2 та №1/1 від 31.10.2022, укладених між Кредитором (первісний боржник), Боржник (новий боржник) та ФОП Юрч В.О., ФОП Олійник І.І., ФОП Волошин В.В., ФОП Пронь М.Т., ФОП Чугай Ю.М.,ТОВ "БСК Трейдинг", ТОВ "Константа Юргруп" (кредитори). Досягнутими у цих угодах домовленостями, сторони дійшли згоди щодо припинення у повному обсязі зобов`язань один перед одним із заборгованості в сумі 932270,24 грн, яка виникла за переліченими правочинами.

19. Згідно з умовами угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1 сторони домовилися про таке:

- Боржник має перед Кредитором непогашене грошове зобов`язання у сумі 7480,24 грн, яке виникло на підставі договору оренди №02/08/21 від 02.08.2021, укладеного між цими сторонами (пункт 1.2.1 угоди);

- Кредитор має перед Боржником непогашене грошове зобов`язання у сумі 71816,99 грн, яке виникло на підставі договору переведення боргу №31/10/22 від 31.10.2022, укладеного між цими сторонами (пункт 1.2.2 угоди);

- контрагенти підтверджують реальність та обсяг взаємних заборгованостей, зазначених у пунктах 1.2.1 і 1.2.2 (пункт 1.4 угоди);

- сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог за зобов`язаннями, зазначеними у пунктах 1.2.1, 1.2.2 угоди, у сумі 7480,24 грн, і з моменту підписання угоди вважатимуть зобов`язання Боржника таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Боржника перед Кредитором за договором оренди №02/08/21 від 02.08.2021 немає; зобов`язання Кредитора є таким, що припинено частково у розмірі 7480,24 грн, залишкова заборгованість Кредитора перед Боржником за договором переведення боргу №31/10/22 від 31.10.2022, становить 64336,75 грн (пункт 1.5.1 угоди).

20. Згідно з умовами угоди про зарахування однорідних грошових вимог №2 сторони домовилися про таке:

- Боржник має перед Кредитором непогашене грошове зобов`язання в сумі 109800 грн, яке виникло на підставі договору оренди №01/07/21 від 01.07.2021, укладеного між сторонами (пункт 1.2.1 угоди);

- Кредитор має перед Боржником непогашене грошове зобов`язання в сумі 502205,21 грн, яке виникло на підставі таких договорів: 32552,51 грн на підставі договору переведення боргу №26/09 від 01.10.2022; 76600 грн на підставі договору №06/20 від 01.06.2020; 393052,70 грн на підставі договору переведення боргу №1/1 від 31.10.2022 (пункт 1.2.2 угоди);

- сторони підтверджують реальність та обсяг взаємних заборгованостей, зазначених у пунктах 1.2.1, 1.2.2 (пункт 1.4 угоди);

- сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог за зобов`язаннями, зазначеними у пунктах 1.2.1, 1.2.2 цієї угоди, у сумі 109800 грн, і з моменту підписання цієї угоди вважатимуть: зобов`язання Боржника за договором оренди №01/07/21 від 01.07.2021 таким, що припинено в повному обсязі, заборгованості Боржника перед Кредитором за договором оренди №01/07/21 від 01.07.2021 немає; зобов`язання Кредитора таким, що припинено на суму в розмірі 109800 грн, а саме: зобов`язання Кредитора за договором переведення боргу №26/09 від 01.10.2022 таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Боржника перед Кредитором за договором переведення боргу №26/09 від 01.10.2022, немає; зобов`язання Кредитора за договором № 06/20 від 01.06.2020 таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Боржника перед Кредитором за договором №06/20 від 01.06.2020 немає; зобов`язання Кредитора за договором переведення боргу №1/1 від 31.10.2022 таким, що припинено частково у розмірі 647,49 грн, залишкова заборгованість Кредитора перед Боржником за договором переведення боргу №1/1 від 31.10.2022, становить 392405,21 грн (пункт 1.5.1 угоди).

21. Згідно з умовами угоди про зарахування однорідних грошових вимог №3 сторони домовилися про таке:

- Боржник має перед Кредитором непогашене грошове зобов`язання у сумі 814990 грн, яке виникло на підставі договору оренди №01/10 від 01.10.2020, укладеного між сторонами (пункт 1.2.1 угоди);

- Кредитор має перед Боржником непогашене грошове зобов`язання у сумі 1136549,89 грн, яке виникло на підставі таких договорів: 378735,85 грн за договором переведення боргу №27/09 від 01.10.2022; 30000 грн за договором переведення боргу №06/10 від 06.10.2022; 31054,08 грн за договором переведення боргу №13/10 від 13.10.2022; 64336,75 грн за договором переведення боргу №1/10/22 від 31.10.2022; 40000 грн за договором переведення боргу №1/2 від 31.10.2022; 592423,21 грн за договором переведення боргу №1/1 від 31.10.2022 (пункт 1.2.2 угоди);

- сторони підтверджують реальність та обсяг взаємних заборгованостей, зазначених у пунктах 1.2.1, 1.2.2 (пункт 1.4 угоди);

- у пункті 1.5.1 угоди сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог за зобов`язаннями, зазначеними у пунктах 1.2.1, 1.2.2 цієї угоди, у сумі 814990 грн, і з моменту підписання цієї угоди вважатимуть: зобов`язання Боржника перед Кредитором за договором оренди №01/10 від 01.10.2020 таким, що припинено в повному обсязі, заборгованості Боржника перед Кредитором за договором оренди №01/10 від 01.10.2020, немає; зобов`язання Кредитора таким, що припинено на суму в розмірі 814990 грн, а саме: зобов`язання Кредитора за договором переведення боргу №06/10 від 06.10.2022 таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Боржника перед Кредитором за договором переведення боргу №06/10 від 06.10.2022 немає; зобов`язання Кредитора за договором переведення боргу №27/09 від 01.10.2022 таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Боржника перед Кредитором за договором переведення боргу №27/09 від 01.10.2022, немає; зобов`язання Кредитора за договором переведення боргу № 13/10 від 13.10.2022 таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Боржника перед Кредитором за договором переведення боргу №13/10 від 13.10.2022, немає; зобов`язання Кредитора за договором переведення боргу №1/2 від 31.10.2022 таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Боржника перед Кредитором за договором переведення боргу №1/2 від 31.10.2022, немає; зобов`язання Кредитора за договором переведення боргу №31/10/22 від 31.10.2022 таким, що припинено частково у розмірі 50511,22 грн, залишкова заборгованість Кредитора перед Боржником за договором переведення боргу № 31/10/22 від 31.10.2022, становить 13825,53 грн.

22. У пунктах 1.6 кожної з перелічених угод сторони зазначили, що погоджуються з наведеними підрахунками, згідно з якими проводять зарахування зустрічних однорідних вимог і претензій одна до одної не мають.

23. Угоди набирають чинності з моменту їх підписання та діють до повного виконання сторонами зобов`язань за ними (пункти 4.1 угод).

24. У межах справи про банкрутство Кредитора ліквідатор оскаржив законність перелічених угод про зарахування зустрічних однорідних вимог (справа №921/110/23(921/327/24)).

25. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 16.12.2024 у справі №921/110/23(921/327/24) відмовлено у позові, але воно не набрало законної сили на момент розгляду цієї справи господарським судом першої інстанції.

26. У подальшому (під час розгляду цієї справи апеляційним господарським судом) постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі №921/110/23(921/327/24) скасовано рішення місцевого господарського суду від 16.12.2024 та прийнято нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Постановою Верховного Суду від 24.06.2025 скасовано зазначені рішення та постанову, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

27. Також за результатами аналізу Єдиного реєстру податкових накладних щодо податкових накладних, в яких Кредитор значиться продавцем, а Боржник - покупцем, ліквідатор Кредитора виявив, що Кредитор надавав послуги з оренди 2 автомобілів PEUGEOT BOXER на загальну суму 965800 грн, з яких:

- по оренді автомобіля вантажного Peugeot BOXER (VIN-код НОМЕР_1 ) нараховано всього 490200 грн, а саме: 14000 грн - згідно з накладною №20 від 31.03.2021, 7000 грн - згідно з накладною №7 від 05.05.2021, 14000 грн - згідно з накладною №82 від 30.06.2021, 14000 грн - згідно з накладною №153 від 31.07.2021, 14000 грн - згідно з накладною №120 від 31.08.2021, 14000 грн - згідно з накладною №5 від 08.10.2021, 14000 грн - згідно з накладною №4 від 01.11.2021, 300000 грн - згідно з накладною №6 від 01.12.2021, 21000 грн - згідно з накладною №65 від 31.12.2021, 21000 грн - згідно з накладною №14 від 31.01.2022, 21600 грн - згідно з накладною №14 від 28.02.2022, 7200 грн - згідно з накладною №1 від 30.04.2022, 14400 грн - згідно з накладною №1 від 31.05.2022;

- по оренді автомобіля Peugeot BOXER VIN-код НОМЕР_2 нараховано всього 475600 грн, а саме: 14000 грн - згідно з накладною №20 від 31.03.2021, 14000 грн - згідно з накладною №111 від 31.05.2021, 14000 грн - згідно з накладною №82 від 30.06.2021, 14000 грн - згідно з накладною №153 від 31.07.2021, 14000 грн - згідно з накладною №120 від 31.08.2021, 14000 грн - згідно з накладною №5 від 08.10.2021, 14000 грн - згідно з накладною №4 від 01.11.2021, 300000 грн - згідно з накладною №6 від 01.12.2021, 21000 грн - згідно з накладною №65 від 31.12.2021, 21000 грн - згідно з накладною №14 від 28.02.2022, 21600 грн - згідно з накладною №14 від 28.02.2022.

28. Зазначені вантажні автомобілі (PEUGEOT BOXER за реєстраційними номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , VIN-коди: НОМЕР_1 та НОМЕР_2) передано в орендне користування Боржнику за договором оренди №01/03/21 від 01.03.2021.

29. З виписок по банківських рахунках Кредитора, відкритих у АТ КБ "Приватбанк", АТ "РВС Банк" та АТ "КІБ", вбачається, що Боржник у період з 14.04.2021 до 19.04.2022 як оплату за договором оренди №01/03/21 від 01.03.2021 перерахував кошти в загальному розмірі 767000 грн (у тому числі 3000 грн - згідно з платіжним документом №1307 від 14.04.2021, 6000 грн - згідно з платіжним документом №1663 від 20.05.2021, 500000 грн - згідно з платіжним документом №1679 від 20.05.2021, 4000 грн - згідно з платіжним документом №1915 від 30.06.2021, 21600 грн - згідно з платіжним документом №1871 від 30.06.2021, 14400 грн - згідно з платіжним документом №2162 від 11.08.2021, 10000 грн - згідно з платіжним документом №2262 від 20.08.2021, 4000 грн - згідно з платіжним документом №2294 від 25.08.2021, 13000 грн - згідно з платіжним документом №2280 від 01.03.2021, 91000 грн - згідно з платіжним документом №1426 від 19.04.2022). Непогашеною лишилась заборгованість у розмірі 198800 грн.

30. Крім того, апеляційний господарський суд встановив, що згідно з наданими Боржником разом з апеляційною скаргою актами приймання-передачі майно, передане за договорами оренди №18 від 17.11.2020, №05/01/21-1 від 05.01.2021, №06/01/21-1 від 05.01.2021, №17/11/21 від 17.11.2021, №19/11/21 від 19.11.2021, а також за договором №0602 від 06.02.2023, фактично повернуто Кредитору в повному обсязі у технічно справному стані та з повним комплектом документації.

31. Боржник надавав зазначені докази також 22.10.2024 у межах справи №921/110/23(921/558/24) разом з відзивом на позовну заяву, позивачем у якій також є Кредитор. Зазначене підтверджується ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.11.2024 у справі №921/110/23(921/558/24), якою витребувано у Боржника оригінали:

- додатку №3 до договору оренди №2002 від 10.11.2021 - акта прийому-передачі майна (повернення) від 11.11.2021 (повторно);

- додатку №3 до договору оренди №18 від 17.11.2020 - акта прийому-передачі майна (повернення) від 18.11.2020;

- додатку №3 до договору оренди №05/01/21-1 від 05.01.2021 - акта прийому-передачі майна (повернення) від 06.01.2021;

- додатку №3 до договору оренди №06/01/21-1 від 05.01.2021 - акта прийому-передачі майна (повернення) від 06.01.2021;

- додатку №3 до договору оренди №17/11/21 від 17.11.2021 - акта прийому-передачі майна (повернення) від 18.11.2021;

- додатку №3 до договору оренди №19/11/21 від 19.11.2021 акта прийому-передачі майна (повернення) від 20.11.2021;

- додатку №3 до договору оренди №0602 від 06.02.2023 акта прийому-передачі майна (повернення) від 07.02.2023.

Стислий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

32. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13.03.2025 Заяву задоволено.

33. Ухвалу мотивовано тим, що грошові вимоги Кредитора до Боржника є належним чином документально підтвердженими та обґрунтованими, адже виникли з чинних договорів оренди та суборенди майна, за якими Боржник фактично отримав і використовував майно, що підтверджується актами приймання-передачі, тоді як доказів повернення майна або припинення договорів, сплати орендних платежів господарському суду не надано, а частину зобов`язань Боржник визнав, уклавши угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог.

34. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 скасовано ухвалу місцевого господарського суду, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні Заяви відмовлено.

35. Постанову мотивовано встановленням обставин щодо відсутності заборгованості Боржника перед Кредитором, адже за наявності доказів фактичного повернення майна Боржником Кредитору відпадають підстави вважати договори оренди продовженими після дати повернення техніки, тому відсутні й підстави для подальшого нарахування орендної плати на користь Кредитора після її повернення.

Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

36. Кредитор у особі ліквідатора подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та залишити в силі ухвалу господарського суду першої інстанції.

37. Касаційну скаргу подано з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

38. Скаржник посилається на неврахування господарським судом апеляційної інстанції під час розгляду справи висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04.03.2025 у справі №922/4650/23, від 17.03.2025 у справі №917/538/24(917/870/24), щодо застосування абзацу 2 частини 2 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ); від 08.04.2025 у справі №903/1199/23, від 09.04.2024 у справі №905/291/23, від 23.02.2023 у справі №911/2794/21, від 24.09.2025 у справі №911/2498/18, від 02.04.2018 у справі №243/3508/16-ц, щодо застосування частини 3 статті 269 ГПК України; від 29.03.2018 у справі №923/333/16, щодо застосування частини 1 статті 269 ГПК України стосовно того, що постанова апеляційної інстанції, якою не наведено більш аргументованих доводів, ніж викладені в оскаржуваному рішенні, має вважатися безпідставною.

39. Скаржник звертає увагу на те, що апеляційний господарський суд у порушення вимог абзацу 2 частини 2 статті 47 КУзПБ розглянув апеляційну скаргу на ухвалу, яка не підлягає окремому оскарженню.

40. Також скаржник вважає, що апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку про відсутність заборгованості Боржника перед Кредитором на підставі доказів, які не було своєчасно подано до господарського суду першої інстанції, безпідставно поновивши строк на їх подання.

41. При цьому скаржник наголошує, що недбалість чи умисел особи, яка подає доказ, щодо неподання таких доказів до суду першої інстанції виключає можливість дослідження судом апеляційної інстанції нових доказів.

42. Також скаржник стверджує про неповернення Боржником відповідної техніки у володіння Кредитора та фраудаторність угод про зарахування зустрічних однорідних вимог.

43. Крім того, скаржник подав відповідь на відзив на касаційну скаргу.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

44. Боржник подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні скарги.

45. Боржник вважає оскаржувану постанову обґрунтованою, прийнятою з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а касаційну скаргу - необґрунтованою та безпідставною.

46. Боржник стверджує про неподібність правовідносин, щодо яких ухвалено перелічені в касаційній скарзі постанови Верховного Суду, до правовідносин у цій справі. Адже на момент постановлення оскарженої Боржником у цій справі ухвали місцевого господарського суду ще не існувало ухвали за результатами попереднього засідання.

47. Боржник зазначає, що доводи Кредитора про порушення порядку апеляційного оскарження відповідної ухвали про визнання грошових вимог Кредитора, передбаченого частиною 2 статті 47 КУзПБ, є формальними та не враховують ані фактичних обставин справи, ані правових наслідків скасування законного судового рішення. Натомість оскарження ухвали попереднього засідання одночасно з ухвалою про вимоги кредитора не змінює суті вирішеного спору, а має виключно процесуальний характер.

48. На думку Боржника, вказане формальне порушення не вплинуло і не могло вплинути на законність та обґрунтованість постанови апеляційного господарського суду, а її скасування з виключно формальних підстав є відступом від принципу правової визначеності, проявом надмірного формалізму, призведе до непропорційного результату, а саме - штучного відновлення у процедурі банкрутства статусу необґрунтованого кредитора, вимоги якого не підтверджено належними доказами.

49. Також Боржник заперечує проти доводів Кредитора щодо наявності відповідної заборгованості за договорами оренди та суборенди.

50. Зокрема, Боржник наголошує, що господарський суд апеляційної інстанції правильно оцінив надані ним разом з апеляційною скаргою докази, прийнявши їх з метою дотримання справедливого балансу між сторонами. Боржник зауважує, що такі докази не були надані під час розгляду справи місцевим господарським судом з підстав, які не залежали від нього, оскільки представник Боржника не забезпечив подання відповідних доказів до господарського суду першої інстанції.

Позиція Верховного Суду

51. Керуючись вимогами статей 14, 300 ГПК України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.

52. Предметом касаційного оскарження в цій справі є постанова господарського суду апеляційної інстанції, ухвалена за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду про визнання грошових вимог Кредитора до Боржника. Під час касаційного перегляду, зокрема, постало питання щодо дотримання Боржником порядку оскарження зазначеної ухвали, передбаченого абзацом 2 частини 2 статті 47 КУзПБ.

53. У силу статті 6 Конвенції, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року", кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

54. За вимогами статей 8, 129 Конституції України та статей 2, 11 ГПК України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Цим принципом керується суддя, здійснюючи правосуддя.

55. Водночас відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Мушта проти України", "Мельник проти України"), що застосовується як джерело права при розгляді справ судами згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

56. Тобто право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону щодо прийнятності відповідної скарги чи заяви, зокрема, стосовно строків їх подання та / або встановленої законом заборони на таке оскарження. Застосування відповідних обмежень у передбачених законом випадках не може вважатися порушенням права особи на доступ до суду.

57. Згідно з частиною 1 статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

58. Відповідно до частини 6 статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

59. Статтею 2 КУзПБ також передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

60. Відповідно до частини 2 статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

61. За загальним правилом, закріпленим у частині 3 статті 255 ГПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

62. У рішенні від 27.01.2010 №3-рп/2010 Конституційний Суд України, надаючи тлумачення припису про те, що заперечення на ухвали, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду, виснував, зокрема, що це положення слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду.

63. Пунктом 17 частини 1 статті 255 ГПК України передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

64. У КУзПБ, на відміну від ГПК України, не визначено вичерпного переліку ухвал у справі про банкрутство, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, натомість у статті 9 КУзПБ встановлено правила оскарження судових рішень у процедурі банкрутства.

65. Згідно з положеннями зазначеної статті ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника можуть бути оскаржені в порядку, встановленому ГПК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 1).

66. В апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури / процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім випадків, передбачених ГПК України та цим Кодексом (частина 2).

67. При цьому згадуваними у частини 2 статті 9 КУзПБ випадками (виключеннями із загального правила апеляційного оскарження всіх ухвал) є, зокрема, встановлені частиною 2 статті 254, частиною 1 статті 255 ГПК України обмеження щодо оскарження ухвал першої інстанції окремо від рішення суду, які поширюються на універсальні ухвали, постановлені у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також окремі застереження за текстом КУзПБ.

68. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

69. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

70. У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні.

71. За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір, черговість задоволення кожної визнаної вимоги та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, у тому числі вимог кредиторів, які є заінтересованими стосовно боржника; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені частиною другою статті 44 цього Кодексу.

72. Ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів (частина 3 статті 47 КУзПБ).

73. Водночас апеляційний господарський суд не приймає до розгляду і повертає апеляційну скаргу на підставі пункту 4 частини 5 статті 260 ГПК України (скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду), якщо таку скаргу подано з порушенням відповідних приписів статей 254, 255 ГПК України, або без урахування окремих виключень за КУзПБ, зокрема щодо неможливості оскарження ухвали за результатами розгляду вимог кредитора окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання (абзац 2 частини 2 статті 47 КУзПБ). Подібного за змістом висновку дійшов Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 16.08.2023 у справі №920/162/23.

74. У зазначеній постанові Верховний Суд зауважив, що вирішуючи питання, чи підлягає певна ухвала, постановлена у справі про банкрутство, апеляційному оскарженню, суду належить почергово вирішити:

1) у якому провадженні постановлено оскаржувану ухвалу (у провадженні у справі про банкрутство чи позовному провадженні в межах справи про банкрутство);

2) чи оскаржувана ухвала вирішує питання, регламентовані ГПК України, або є спеціальною - постановленою відповідно до КУзПБ;

3) чи належить ухвала до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду за приписами статей 254, 255 ГПК України чи не передбачено нормами КУзПБ виключення із загального правила апеляційного оскарження за частиною другою статті 9 КУзПБ для цього виду ухвал.

75. У постановах від 04.03.2025 у справі №922/4650/23, від 17.03.2025 у справі №917/538/24(917/870/24) (на які посилається Кредитор у касаційній скарзі) Верховний Суд також зазначив, що ухвала за результатами розгляду вимог окремого кредитора (так звана "індивідуальна" ухвала) не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання, у відповідній частині (в частині конкретних вимог кредиторів) в силу прямої вимоги закону, а визначені про це в абзаці 2 частини 2 статті 47 КУзПБ положення є тим винятком із загального правила оскарження судових рішень / ухвал у справі про банкрутство, що передбачено частиною 2 статті 9 цього Кодексу та пунктом 17 частини 1 статті 255 ГПК України.

76. З наведеного вбачається, що Верховний Суд стало та послідовно дотримується позиції про необхідність неухильного дотримання вимог абзацу 2 частини 2 статті 47 КУзПБ щодо порядку оскарження ухвал, постановлених за наслідками розгляду грошових вимог окремих кредиторів.

77. Верховний Суд під час розгляду цієї справи не вбачає підстав для відступлення від наведених висновків, адже наведена норма містить чітку та недвозначну заборону окремого оскарження зазначених ухвал без одночасного оскарження ухвали попереднього засідання. І всі учасники справи повинні розраховувати на те, що такі обмеження будуть застосовані, що сприятиме дотриманню принципів юридичної визначеності як елементу верховенства права, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

78. Водночас Верховний Суд відхиляє доводи Боржника щодо нерелевантності наведених висновків до правовідносин у цій справі у зв`язку з тим, що на момент подання ним апеляційної скарги в цій справі ухвала попереднього засідання не існувала, адже такі доводи навпаки підтверджують передчасність звернення Боржника з такою апеляційною скаргою до виникнення права на її оскарження в усіх учасників справи (з моменту постановлення ухвали за наслідками попереднього засідання).

79. Залишення поза увагою факту порушення однією зі сторін (у цьому випадку Боржником) встановленого порядку оскарження внаслідок подання апеляційної скарги на ухвалу щодо розгляду грошових вимог окремого кредитора до постановлення у справі ухвали попереднього засідання та, відповідно, до формування переліку визнаних грошових вимог кредиторів до боржника, означало би надання їй необґрунтованої переваги перед іншими учасниками справи, зокрема кредиторами, грошові вимоги яких до боржника не були розглянуті на момент такого оскарження, унеможливило би належну реалізацію такими кредиторами своїх процесуальних прав у межах механізму, передбаченого частиною 3 статті 47 КУзПБ, зокрема, наведення ними своїх доводів, міркувань, заперечень, подання заяв, клопотань, доказів тощо. Забезпечення можливості рівного доступу для правосуддя всім учасникам судового процесу шляхом застосування встановлених законом обмежень щодо прийнятності апеляційної скарги не можна вважати проявом надмірного формалізму та непропорційним втручанням.

80. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови в цій справі, апеляційний господарський суд при її ухваленні наведеного не врахував і залишив поза увагою, що предметом апеляційного оскарження за відповідною апеляційною скаргою Боржника була законність та обґрунтованість ухвали господарського суду першої інстанції, яка постановлена у справі про банкрутство за результатами розгляду вимог окремого кредитора, яка в силу прямої вимоги закону, встановленої абзацом 2 частини 2 статті 47 КУзПБ, не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

81. Звертаючись із апеляційною скаргою 28.03.2025, Боржник оскаржив лише ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 13.03.2025 у частині визнання грошових вимог Кредитора до Боржника на суму 12652609,40 грн. Водночас Боржник не оскаржив ухвалу господарського суду, постановлену за результатами попереднього засідання в цій справі (у відповідній частині), як того вимагає абзац 2 частини 2 статті 47 КУзПБ.

82. Згідно з матеріалами справи за результатами попереднього засідання відповідно до абзаців 4-8 частини 2 статті 47 КУзПБ постановлено ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 02.07.2025, яка не була визначена предметом оскарження у відповідній апеляційний скарзі Боржника, поданій 28.03.2025, тобто до постановлення зазначеної ухвали.

83. Отже, ухвала, постановлена за результатами попереднього засідання, не стала предметом апеляційного оскарження у відповідній частині, тоді як саме її оскарження є процесуальною підставою для апеляційного перегляду висновків щодо конкретних вимог кредитора (частина 3 статті 47 КУзПБ).

84. З огляду на таке у апеляційного господарського суду не було дискреції щодо прийнятності апеляційної скарги Боржника, адже заборона, встановлена абзацом 2 частини 2 статті 47 КУзПБ, має імперативний характер, а процесуальним наслідком подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від іншого судового рішення, є повернення такої скарги на підставі пункту 4 частини 5 статті 260 ГПК України.

85. Однак апеляційний господарський суд, не застосувавши зазначеного встановленого законом фільтра прийнятності, помилково розглянув по суті зазначену апеляційну скаргу на ухвалу, постановлену за наслідками розгляду грошових вимог окремого кредитора, оскаржену окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання, всупереч вимогам абзацу 2 частини 2 статті 47 КУзПБ.

86. Наведене порушення стосується не формального елементу процедури, а визначеного законом порядку апеляційного перегляду судових рішень у справі про банкрутство, який забезпечує рівні процесуальні можливості учасників та передбачуваність судової процедури.

87. Верховний Суд не може самостійно усунути зазначене порушення, виходячи з меж розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України.

88. Враховуючи викладене, Верховний Суд не надає оцінки викладеним у касаційній скарзі та відзиві на неї аргументам сторін, які стосуються наявності або відсутності підстав для визнання грошових вимог Кредитора до Боржника, оскільки така оцінка може бути здійснена лише за результатами належно ініційованого апеляційного перегляду відповідно до вимог статті 47 КУзПБ.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

89. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема для продовження розгляду.

90. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущено тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина 4 статті 310 ГПК України).

91. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 2 частини 1 статті 308, статтею 310 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана постанова апеляційного господарського суду - скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Боржника на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 13.03.2025.

Розподіл судових витрат

92. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіерра" арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича задовольнити частково.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 у справі №921/476/24 скасувати, а справу передати до апеляційного господарського суду для продовження розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді С. Жуков

В. Пєсков