ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 Справа № 914/2311/24

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., за участю секретаря судового засідання Тимцан Я.А., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи підприємця Тістечок Любов Михайлівни

до відповідача фізичної особи підприємця Мідика Богдана Михайловича

про стягнення 3 468 241,14 грн.

за участю представників:

від позивача: Остапів Р.Ю.

від відповідача: Підбірний М.Я.

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває позовна заява фізичної особи підприємця Тістечок Любов Михайлівни до фізичної особи підприємця Мідика Богдана Михайловича про стягнення 3 468 241,14 грн.

Ухвалою від 25.09.2024 (суддя Рим Т.Я.) суд залишив позов без руху та встановив позивачу строк для виправлення недоліків. Позивач виправив недоліки позовної заяви.

Ухвалою від 11.10.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 13.11.2024.

Рух справи відображено в попередніх ухвалах суду.

Ухвалою від 30.12.2024 суд призначив судову експертизу та зупинив провадження у справі. На розгляд експерта було поставлено такі питання:

- Чи підтверджується документально нестача товарно-матеріальних цінностей (товару), яка встановлена за актом (протоколом) інвентаризації ФОП Тістечок Любов Михайлівни від 10.04.2023 року у торгівельному приміщенні магазину ФОП Тістечок Любов Михайлівни за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, пл. Ринок, 16А, в кількісних та вартісних показниках на дату: 09.04.2023 року?

- Яка фактична документально підтверджена нестача товарно-матеріальних цінностей (товару) належних ФОП Тістечок Любов Михайлівні, які знаходились у торгівельному приміщенні магазину ФОП Тістечок Любов Михайлівни за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів, пл. Ринок, 16А, в кількісних та вартісних показниках на дату: 09.04.2023 року?

- Який розмір матеріальної шкоди (збитку), заподіяної ФОП Тістечок Любов Михайлівні внаслідок знищення товарно-матеріальних цінностей (товару), що перебував у торгівельному приміщенні магазину ФОП Тістечок Любов Михайлівни за адресою: АДРЕСА_1 станом на 09.04.2023 року, та наявність якого у кількісних та вартісних показниках підтверджено документально на дату: 09.04.2023 року?

Судовими експертами заявлялося клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення економічної експертизи, а саме: документів, які фіксують надходження та реалізацію товару (прибуткові і видаткові ордери); оборотно-сальдові відомості за 1 -2 квартал 2023 року; виписок з банківських рахунків щодо руху коштів на придбання товару; документів про облік товарних запасів станом на 09.04.2023; опис залишку на початок обліку за 1-2 квартал 2023; документів про підтвердження залишку товару станом на 09.04.2023; документів щодо обсягу розрахункових касових операцій за період 1-2 квартал 2023; даних щодо кількісних, та вартісних показників залишків товарно- матеріальних цінностей, задокументованих у регістрах бухгалтерського обліку станом на дату проведення інвентаризації; видаткових накладних, товарні чеки на товари, які знищені пожежею і вказані у протоколі інвентаризаційної комісії від 10.04.2023; розпорядчого документа від 10.04.2023 № 03/04 на підставі якого проведена інвентаризація та складено Протокол інвентаризаційної комісії від 10.04.2023.

Відповідач 13.05.2025 подав клопотання про уточнення першого питання, яке суд поставив на вирішення експертизи. Запропонував викласти його в такій редакції: чи відповідають відомості (інформація в кількісних та вартісних показниках), яка внесена до Протоколу інвентаризації ФОП Тістечок Любов Михайлівни від 10.04.2023 року про перелік та вартість товарно-матеріальних цінностей (товару), знищеного у пожежі 09.04.2023 у торгівельному приміщенні магазину ФОП Тістечок Любов Михайлівни за адресою: АДРЕСА_1 , документам, які наявні в матеріалах справи? Якщо не відповідають в чому полягає невідповідність?».

Позивач 05.06.2025 надав оригінали документів, копії яких були додані до позовної заяви. Щодо інших документів, витребуваних експертом, Позивач повідомив, що вони відсутні (частина з них ніколи не велася, а інші були знищені внаслідок пожежі).

Ухвалою від 05.06.2025 суд задовольнив клопотання Відповідача про уточнення першого питання, поставленого судом на вирішення судового експерта у пункті 4.1 ухвали суду від 30.12.2024 та уточнив його в запропонованій Відповідачем редакції. Цією ж ухвалою суд зупинив провадження у справі та скерував матеріали справи експертній установі для продовження проведення експертизи.

До суду 14.10.2025 повернуто матеріали справи разом із повідомленням судових експертів про неможливість надання висновку за результатами експертизи.

Експерти зазначили, що обсяг наданих матеріалів є недостатнім для вирішення поставлених питань, а вимоги щодо надання додаткових документів виконані лише частково, тому провести дослідження та надати відповіді на питання, визначені ухвалами суду від 30.12.2024 та 05.06.2025, неможливо.

Ухвалою від 20.10.2025 суд поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 05.11.2025, а ухвалою від 05.11.2025 на 19.11.2025.

Ухвалою суду від 19.11.2025 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11.12.2025.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Львівської області №320 від 17.12.2025 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи враховуючи Указ Президента України від 13.12.2025 №944/2025, за яким суддю Рима Т.Я. призначено на посаду судді Західного апеляційного господарського суду, а також Рішення зборів суддів Господарського суду Львівської області від 16.12.2025 №8.

Як вбачається з витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 р., для розгляду справи визначено суддю Гоменюк З.П.

Ухвалою суду від 29.12.2025 суддею Гоменюк З.П. справу №914/2311/24 було прийнято до провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.01.2026.

При цьому, судом було враховано, що відповідно до ч. 14 ст. 32 ГПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження. Так, вказана справа до проведення повторного її автоматизованого розподілу перебувала на стадії розгляду справи по суті. А тому, судом було прийнято рішення повторно розпочати розгляд справи зі стадії розгляду по суті.

У судове засідання 21.01.2026 з`явилися представники сторін, виступили зі вступними словами, після чого суд перейшов до стадії дослідження доказів та обставин справи.

21.01.2026 судом було оголошено перерву в судовому засіданні до 18.02.2026.

У продовженому судовому засіданні 18.02.2026 суд продовжив досліджувати докази, після чого сторони виступили у судових дебатах із заключним словом.

У судовому засіданні 18.02.2026 суд відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення та повідомив про орієнтований час складення повного рішення.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

У зв`язку з недотриманням ФОП Мідик Б. М. правил пожежної безпеки в приміщенні належного йому магазину 09.04.2023 сталася пожежа, внаслідок якої вогонь перекинувся на прилеглий торгівельний магазин ФОП Тістечок Л. М. У зв`язку з цим позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду.

Предметом позову є стягнення шкоди у розмірі 3 418 241,14 грн, з яких: 2 596 577,99 грн. шкоди за знищений товар; 690 868,00 грн. шкоди, завданої приміщенню; 98 795,15 грн. шкоди, завданої знищенням торгових меблів; 32000,00 грн. витрат на вивезення відходів; моральна шкода у розмірі 50 000,00 грн.

Підставою позову є завдання відповідачем майнової та моральної шкоди позивачу.

Позивач також зазначив у позові, що очікує понести такі судові витрати: 6000,00 грн. витрат за проведення товарознавчої експертизи; 21 000,00 грн витрат за проведення звіту про незалежну оцінку розміру матеріального збитку; 41 618,89 грн. витрат на оплату судового збору.

Аргументи відповідача.

Відповідач стверджує, що позивач не довів склад цивільного правопорушення з боку відповідача. Долучені до позовної заяви докази не підтверджують того факту, що причиною пожежі стала саме несправність електромережі в приміщенні відповідача.

Крім того, позивач не довів розміру шкоди, завданої приміщенню. Представлений ним звіт про незалежну оцінку розміру матеріального збитку, заподіяного власнику будівлі магазину внаслідок пожежі, не може вважатись належним та допустимими доказом у цій справі, оскільки не є висновком експерта в розуміні статтей 98, 101 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, вказаний у звіті розмір матеріального збитку є помилковим, оскільки складений без урахування стану та залишкової вартості об`єкта дослідження на момент виникнення пожежі.

Також позивач не довів розміру шкоди, завданої знищенням майна, яке знаходилось в приміщенні магазину. Долучений ним висновок експерта № 1605/1 від 09.08.2023 за результатами проведення товарознавчої експертизи пошкодженого майна внаслідок пожежі, що знаходилося в приміщенні магазину за адресою: смт. Немирів, площа Ринок 16-а, є необґрунтований, оскільки складений на підставі наданих позивачем документів, які не засвідчують факту знаходження спірного товару на суму 2 596 577,99 грн саме у приміщенні цього магазину станом на момент пожежі (09.04.2023) та його кількості.

Відповідач покликається на те, що на його звернення проведено експертизу з метою встановлення розміру збитків, спричинених знищенням майна. Згідно з висновком експерта Заяця І. Г. розмір таких збитків становить 330 762,00 гривень.

Крім того, позивач не довів розміру та необхідності понесення у заявленому обсязі витрат на вивезення відходів та збитків, завданих знищенням торгових меблів та наявності моральної шкоди, її розміру та підстав стягнення з відповідача.

У відзиві відповідач зазначив, що очікує понести такі судові витрати: 35000,00 грн витрат на оплату вартості проведення експертизи, 70 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

ФОП Тістечок Л. М. є власницею будівлі магазину площею 49,0 м2, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, селище міського типу Немирів, площа Ринок, 16а. Зазначене підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.01.2007 (том 2, а. с. 20) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.03.2007 (том 2, а. с. 22).

ФОП Мідик Б. М. є власником будівлі магазину площею 164,3 м2, що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, селище міського типу Немирів, площа Ринок, 16. Зазначене підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.10.2006 (том 2, а. с. 137 зворот), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.12.2006 (том 2, а. с. 137) та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно (том 1, а. с. 150 - 153).

В будівлях магазинів ФОП Тістечок Л. М. та ФОП Мідика Б. М. 09.04.2023 орієнтовно о 01:26 год сталася пожежа, за фактом якої комісією у складі провідного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Яворівського РУ ГУ ДСНС України у Львівській області, Мідика Богдана Михайловича та Тістечок Любов Михайлівни 09.04.2023 складено акт про пожежу (надалі Акт про пожежу від 09.04.2023) (том 1, а. с. 22-23).

В Акті про пожежу від 09.04.2023 зазначено, що ймовірна її причина, прямі та побічні збитки встановлюються.

Яворівський РУ ГУ ДСНС України у Львівській області 11.04.2023 склав звіт про причину виникнення пожежі (надалі Звіт від 11.04.2023) (том 1, а. с. 194-196), в якому зафіксовано, що пожежа виникла в будівельному магазині ФОП Мідика Б. М. з подальшим розповсюдженням вогню на магазин одягу ФОП Тістечок Л. М.

У Звіті від 11.04.2023 зазначено, осередок пожежі знаходився в магазині ФОП Мідика Б. М. в місці розташування будівельних та господарських матеріалів, де виявлено сліди найбільш тривалого горіння. В подальшому горіння розповсюдилося по всій будівлі. Розміри (площа) пожежі становила 357 м2.

Щодо наявності (відсутності) систем протипожежного захисту, ефективності їх спрацювання, застосування первинних засобів пожежогасіння у звіті зазначено: "Будівля обладнана системами протипожежного захисту (не обслуговується). Первинні засоби пожежогасіння не використовувалися. Наявність протипожежного водопостачання: внутрішнє протипожежне водопостачання відсутнє; зовнішнє протипожежне водопостачання річка на відстані 500 м (в цілях пожежогасіння використовувався)".

Для встановлення причини виникнення пожежі, враховуючи місце розташування її осередку, були проаналізовані наступні потенційні версії виникнення горіння: занесення стороннього джерела запалювання з ознаками спеціальної підготовки події; необережне поводження з відкритим вогнем, паління; коротке замикання електромережі.

За висновком звіту ймовірною причиною виникнення пожежі є коротке замикання електромережі.

ФОП Тістечок Л. М. зверталася до відповідача із заявою від 01.07.2023 (том 1, а. с. 167) про відшкодування їй завданих матеріальних збитків у розмірі 2 570 311,00 гривень.

У відповідь на цю заяву відповідач листом від 27.07.2023 (том 1, а. с. 190) повідомив, що за фактом пожежі для з`ясування її причин та встановлення винних осіб проводиться відповідна перевірка працівниками Яворівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області. На даний час причина виникнення пожежі не встановлена, що унеможливлює відшкодування понесених матеріальних збитків. У цьому листі відповідач також зазначив, що напередодні пожежі за замовленням позивачки проводились електрозварювальні роботи по встановленню металевої огорожі, в процесі яких використовувалась електроенергія з електромережі магазину відповідача, що також могло сприяти виникненню осередку займання.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 3 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (частина 2 статті 22 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1 та 4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2 статті 23 Цивільного кодексу України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду визначено у статтях 1166 та 1167 Цивільного кодексу України.

Так, згідно із статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З огляду на приписи статей 22, 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача та причинний зв`язок між ними (висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 28.07.2025 у справі № 161/22270/23 та від 30.09.2025 у справі № 212/1757/23).

У Постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 916/334/22 зазначено, що протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці діях або бездіяльності).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме звіту про причину виникнення пожежі від 11.04.2023, ГУ ДСНС України у Львівській області Яворівського районного управління зазначило наступне:

«Самозайманням називають процес виникнення горіння без впливу джерела запалювання. Воно спостерігається під час різкого збільшення швидкості екзотермічних реакцій в об`ємі речовини, коли швидкість виділення тепла перевищує швидкість його розсіювання. Цей процес може продовжуватись від декількох днів до декількох місяців. Він супроводжується інтенсивним виділенням продуктів термічного розкладу речовин і матеріалів, що мають специфічний запах. Так, як залишків речовин та матеріалів, які здатні до самозаймання в осередку пожежі не виявлено, то дана версія причини пожежі виключається.

Версія про виникнення горіння від занесення стороннього джерела запалювання з ознаками спеціальної підготовки подій відхиляється, виходячи з наступних міркувань: на дверях будівлі відсутні будь-які сліди нелегального проникнення. Як правило, зловмисники стараються створити умови для повного вигорання горючого навантаження в приміщенні, а саме: відкривають двері та забезпечують вільний доступ кисню, створюють декілька осередків пожежі в різних місцях, досить часто використовують при цьому легкозаймисті або горючі рідини. В конкретному випадку пожежі сліди створення вищенаведених обставин не виявлені.

Окрім цього в осередку пожежі не виявлено будь-яких хімічних, електротехнічних чи спеціальних засобів здійснення підпалу. Слід також зазначити, що до органів Національної поліції не надходило заяв про факт погроз на адресу власників напередодні виникнення пожежі, а також відсутні показання потерпілих та очевидців про факт підпалу, окрім цього зі слів власника ФОП Мідик Б.М. було переглянуто запис камери зовнішнього відеоспостереження, де не було виявлено проникнення сторонніх осіб у будівлю.

При огляді осередку пожежі, а також при дослідженні пожежі не було виявлено недопалків, які могли послужити джерелом для виникнення горіння так як зі слів власників категорично заборонялось куріння у будівлі. Недбало залишена непогашена свічка, або недопалок досить часто може стати причиною виникнення пожежі. Враховуючи те, що зі слів власників свічок не використовувалося і ніхто не курив, де виникла пожежа не виявлено слідів недопалків версія про необережне поводження з вогнем відхиляється.

Відсутність ознак інших причин виникнення пожежі, вимагає відпрацювання останньої версії виникнення пожежі, а саме внаслідок короткого замикання електромережі. Зі слів власників очевидців та учасників гасіння пожежі було встановлено, що виникнення пожежі було в будівельному магазині ФОП Мідик Богдан Михайлович (наймовірніше в місці розташування будівельних та господарських матеріалів).

Враховуючи вищенаведене, та проаналізовавши потенційні версії виникнення горіння відкинувши усі нелогічні причини, можна припустити та дійти до висновку, що ймовірно могло виникнути коротке замикання електромережі внаслідок чого виникло тління та загоряння горючих матеріалів, дерев`яних конструкцій будівлі, що призвело до розповсюдження вогню по всій будівлі.».

З наведеного суд робить висновок про те, що у наданому звіті будь-яких незаконних, недбалих чи необережних дій (бездіяльності) відповідача, що могло призвести до виникнення пожежі встановлено не було. Більше того, будь-яка протиправна дія чи бездіяльність відповідача чи інших осіб - виключається.

Натомість, у звіті було зроблене припущення, що осередок пожежі все ж таки виник саме у приміщенні ФОП Мідика Б.М. через ймовірне коротке замикання електромережі. При цьому, було зазначено, що начебто вказане було встановлено зі слів власників, очевидців та учасників гасіння пожежі.

Так, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які допустимі та належні докази показань осіб, на які покликається у звіті.

Крім того, суд звертає увагу також на те, що у висновку вказаного звіту зазначено: «Ймовірною причиною виникнення пожежі, яка сталася 09.04.2023, за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Немирів (Яворівська МТГ), пл. Ринок, 16 в будівельному магазині ФОП Мідик Богдан Михайлович та в магазині з одягом ФОП Тістечок Любов Михайлівна є коротке замикання електромережі».

Тобто, ГУ ДСНС України у Львівській області Яворівського районного управління зробило неоднозначний та суперечливий висновок з якого неможливо конкретно та точно встановити де саме відбулося коротке замикання електромережі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з наявних у матеріалах справи доказів не вбачається встановлення протиправної поведінки відповідача у виникненні пожежі, а отже його вини, як одного з обов`язкових елементів цивільного правопорушення, за відсутності якого цивільно-правова відповідальність не настає.

Щодо шкоди, яка була завдана внаслідок пожежі суд звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Обґрунтування заявленого розміру матеріальної шкоди ґрунтується на поданих позивачем копіях накладних, товарних чеків (том 1, а. с. 24-69), протоколі інвентаризаційної комісії від 10.04.2023 (том 1, а. с. 197-228) та висновку експерта № 1605/1 від 09.08.2023, яким встановлено розмір шкоди 2 596 577,99 грн (том 1, а. с. 74-149).

Оцінивши ці докази, суд дійшов висновку, що такі не підтверджують достовірно ані кількість, ані вартість товару, який, за твердженням позивача, було знищено внаслідок пожежі.

Зокрема, Протокол інвентаризаційної комісії від 10.04.2023 року не може вважатися допустимим доказом, оскільки, хоча він підписаний трьома особами ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), у матеріалах справи відсутні дані про їх повноваження, статус чи стосунок до господарської діяльності позивача. Документ складено без розпорядчого акта про створення комісії та без посилань на первинні облікові документи.

Також не є належними доказами завданої шкоди товару надані позивачем товарні чеки та накладні.

По-перше, товарні чеки не містять відомостей, які б дозволяли ідентифікувати отримувача товару. Відсутність таких реквізитів не дає змоги встановити, що зазначений у цих документах товар був фактично придбаний саме позивачем.

По-друге, у матеріалах справи відсутній облік товарів, який відображає рух товарних запасів, їх надходження чи вибуття відповідно до Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб підприємців, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 496 від 03.09.2021 (далі Порядок № 496).

По-третє, позивач не довів, що придбаний товар на момент пожежі фактично перебував у приміщенні його магазину. Подані накладні лише свідчать про купівлю товару, але не містять відомостей про його доставку, зберігання чи передачу саме до магазину позивача.

По-четверте, у справі відсутня інформація про залишки товарних запасів станом на момент пожежі. Інакше кажучи, навіть якщо припустити, що позивачка справді придбала товар на суму 2 596 577,99 грн. і зберігала його у приміщенні площею 49 мІ, первинні документи щодо руху товару мали б засвідчувати, які саме одиниці товару були реалізовані в процесі підприємницької діяльності, а які залишалися в приміщенні на час пожежі. Без такої інформації неможливо визначити, який саме обсяг товару залишався нереалізованим та чи відповідає він заявленій розміру завданої шкоди.

Висновок експерта № 1605/1 від 09.08.2023 також не може бути прийнятий судом як належний доказ розміру шкоди. Хоча експерт здійснив огляд приміщення після пожежі та долучив фотознімки, дослідження проводилося лише за матеріалами, наданими позивачкою. Зокрема, переліком товарів, копіями накладних і звітом про пожежу.

Експерт не встановлював, чи дійсно зазначений у переліку товар існував та знаходився у магазині на момент пожежі, і не перевіряв його походження чи облік. Висновок фактично ґрунтується лише на вихідних даних позивачки, та містить розрахунок вартості знищеного майна за цінами, визначеними ним, без самостійної експертної перевірки цієї інформації.

Отже, зазначений висновок не підтверджує фактичного розміру матеріальної шкоди, а лише відтворює позицію позивачки.

З метою перевірки достовірності заявленого розміру шкоди суд ухвалою від 30.12.2024 призначав судову економічну експертизу, однак проведення експертизи виявилося неможливим через ненадання позивачем запитуваних експертами документів, без яких дослідження не могло бути виконане. Таким чином, саме з вини позивачки суд був позбавлений можливості перевірити достовірність заявленого розміру шкоди, а тому відповідні обставини залишилися недоведеними.

З огляду на це, відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ГПК України визначає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене, оскільки суд прийшов до висновку про відсутність усіх елементів цивільного правопорушення у діях (бездіяльності) відповідача щодо спричинення шкоди позивачу, у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю.

Судові витрати.

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

В той же час, що стосується заяви відповідача щодо відшкодування витрат на правову допомогу та витрат на оплату вартості проведення експертизи, то стосовно наведеного судом буде ухвалено додаткове рішення для надання сторонам можливості подати суду свої доводи та заперечення.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 120, 122, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ч.2 ст. 178, ст.ст. 236-241, 242 ГПК України, СУД

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог фізичної особи підприємця Тістечок Любов Михайлівни відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04.03.26.

Суддя Гоменюк З.П.