ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16 березня 2026 року м. ТернопільСправа № 921/756/25
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув клопотання б/н від 17.02.2026 (вх. №1263 від 18.02.2026) Лановецької міської ради про скасування заходів забезпечення позову

у справі

за позовом Лановецького районного споживчого товариства (47400, м. Ланівці, вул. Грушевського, 2)

до відповідача Лановецької міської ради (47402, м. Ланівці, вул. Незалежності, 34)

про визнання недійсними рішень.

За участі від:

заявника (відповідача) не з`явився

позивача не з`явився

Суть справи:

Лановецьке районне споживче товариство звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Лановецької міської ради про визнання недійсними:

- рішення Лановецької міської ради №4293 від 24.09.2025 Про припинення права постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером :02:004:1352;

- рішення Лановецької міської ради №4388 від 14.11.2025 Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером :02:004:1352.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Лановецьке районне споживче товариство, на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії ТР 21 від 17.02.1998, є постійним землекористувачем земельної ділянки площею 1,57 га для обслуговування території ринку.

19.06.2025 здійснено державну реєстрацію іншого речового права (права постійного користування) на цю земельну ділянку за позивачем.

Вказана земельна ділянка знаходиться за адресою: м. Ланівці, вул. Грушевського, 16.

18.09.2025 за позивачем зареєстровано право власності на три об`єкти нерухомого майна, які знаходяться за цією адресою.

10.09.2025 на адресу позивача надійшов лист відповідача з інформацією про ініціювання останнім припинення для позивача права постійного користування спірною земельною ділянкою площею 1,57 га, що знаходиться за адресою: м. Ланівці, вул. Грушевського, 16, з розглядом питання на засіданні постійної комісії міської ради через набуття іншими особами права власності на будівлі, які розташовані на цій земельній ділянці, посилаючись на п. е ч. 1 ст. 141 ЗК України.

Листом №94 від 19.09.2025 позивач надав відповідачу інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з інформацією про реєстрацію за ним права постійного користування на земельну ділянку за кадастровим номером :02:004:1352 та три об`єкти нерухомого майна за адресою: м. Ланівці, вул. Грушевського, 16.

22.09.2025 відбулось засідання постійної комісії міської ради з питань містобування, архітектури, агропромислового комплексу, земельних відносин та охорони природи, на якому розглядалось питання про припинення права постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером :02:004:1352, оформлене протоколом №65.

Засідання комісії відбулось за участі представника позивача голови правління Лановецького РайСТ.

Рішенням Лановецької міської ради №4293 від 24.09.2025 Про припинення права постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером :02:004:1352 припинено позивачу право постійного користування земельною ділянкою комунальної власності площею 1,5700 га за кадастровим номером :02:004:1352, у зв`язку з набуттям іншими особами права власності на будівлі, які розташовані на цій земельній ділянці.

Рішення №4293 від 24.09.2025 прийнято з урахуванням пропозиції постійної комісії, оформленої протоколом №65 від 22.09.2025.

Позивачем зазначено, що присутній під час проведення засідання комісії його представник зазначив, що Лановецьке РайСТ є власником приміщення магазину по вул. Грушевського, 16-А в м. Ланівці на підставі судового рішення, ухваленого Апеляційним судом Тернопільської області. Водночас, головним спеціалістом юридичного відділу міської ради Наталією Шевчук зазначено, що станом на дату проведення засідання, за даними державного реєстру речових прав на нерухоме майно власниками магазину є гр. Мудрак В.І. та гр. Ковальчук Л.О. по частці в кожного, а не Лановецьке РайСТ.

На виконання судового рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 10.03.2011, Лановецьке РайСТ провело державну реєстрацію права власності на приміщення магазину по вул. Грушевського, 16-А в м. Ланівці та скасовано реєстрацію попередніх власників - гр. Мудрак В.І. та Ковальчук Л.О.

Позивачем стверджено, що у згаданому судовому рішенні йдеться про адресу: вул. Грушевського, 16-А, м. Ланівці. Ця адреса не відповідає місцезнаходженню спірної земельної ділянки, адресою якої є: м. Ланівці, вул. Грушевського, 16.

Невідповідність адреси майна стосується і іншої особи - гр. ОСОБА_1 вул. Грушевського, 16-Б, м. Ланівці, проте і це зазначено підставою для скасування права постійного користування позивача.

Стверджуючи, що право власності Лановецького РайСТ підтверджено відомостями з Державного реєстру речових на нерухоме майно, а інформація про колишніх власників спростовується, комісія все ж таки вирішила рекомендувати міському голові винести на чергове пленарне засідання сесії міської ради проект оскаржуваного рішення і рішенням Лановецької міської ради №4293 від 24.09.2025 Про припинення права постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером :02:004:1352 припинено Лановецькому районному споживчому товариству право постійного користування земельною ділянкою.

Надалі, 14.11.2025 Лановецькою міською радою прийнято рішення №4388 Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером 6:02:04:1352.

Лановецьким районним споживчим товариством стверджено, що прийняті рішення про скасування права постійного користування земельною ділянкою та надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу цієї земельної ділянки порушують його права, як належного землекористувача земельної ділянки, призначеної для обслуговування належних йому на праві власності будівель ринку.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025, позовну заяву передано на розгляд судді Шумському І.П.

Ухвалою суду від 19.12.2025 позовну заяву у даній справі було залишено без руху, на підставі ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), у зв`язку з недотриманням заявником вимог ст. 162 ГПК України при її подачі до суду.

02.01.2026 Лановецьким районним споживчим товариством подано заяву б/н від 29.12.2025 (вх. №36), за результатом розгляду якої ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/756/25 за правилами загального позовного провадження.

02.01.2026 засобами поштового зв`язку від Лановецького районного споживчого товариства надійшла заява б/н від 29.11.2025 (вх. №28) про забезпечення позову, шляхом заборони Лановецькій міській раді вчиняти будь-які дії на виконання:

- рішення Лановецької міської ради №4293 від 24.09.2025 Про припинення права постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером :02:004:1352;

- рішення Лановецької міської ради №4388 від 14.11.2025 Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером :02:004:1352.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідачем виконано пункт 2 оскаржуваного рішення №4293 від 24.09.2025 і проведено державну реєстрацію припинення права постійного користування земельною ділянкою, яка належить на праві постійного користування позивачу. Лановецькою міською радою листами від 15.10.2025 зобов`язано фізичних осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 оформити право землекористування. Оскільки зі сторони відповідача вчинено дії, направлені на примусове позбавлення права позивача на земельну ділянку і вчиняються дії щодо передачі цього права іншим особам, Лановецьке районне споживче товариство просить задоволити заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 05.01.2026: задоволено заяву Лановецького районного споживчого товариства від 29.11.2025 (вх. № 28 від 02.01.2025) про забезпечення позову; заборонено Лановецькій міській раді приймати будь які дії (у т.ч. реєстраційні) на виконання:

- рішення Лановецької міської ради №4293 від 24.09.2025 Про припинення права постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером :02:004:1352;

- рішення Лановецької міської ради №4388 від 14.11.2025 Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером :02:004:1352.

Указана ухвала мотивована тим, що реалізація оскаржуваних рішень Лановецької МР передбачає вчинення дій з поділу спірної Земельної ділянки. Відповідно до приписів статті 79-1 Земельного кодексу України поділ земельної ділянки має наслідком припинення її існування як об`єкта цивільних прав та формування нових земельних ділянок з окремими кадастровими номерами. За таких умов подальше виконання оскаржуваних рішень може призвести до істотної зміни правового режиму Земельної ділянки та ускладнити або унеможливити ефективний захист і поновлення прав Позивача в межах цього судового провадження.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 05.01.2026, Лановецька міська рада оскаржила її в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою від 19.01.2026 Західний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження у справі, призначив апеляційний розгляд справи на 11.02.2026, який відкладався на 18.02.2026.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2026: частково задоволено апеляційну скаргу Лановецької міської ради; скасовано ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 05.01.2026 у справі № 921/756/25 в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Лановецькій міській раді учиняти будь-які дії (у т. ч. реєстраційні) на виконання рішення № 4293 від 24.09.2025. В цій частині ухвалено нове рішення про відмову у вжитті заходів забезпечення позову; в решті ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 05.01.2026 у справі № 921/756/25 залишено без змін.

Надалі, 18.02.2026 Лановецька міська рада також звернулась до Господарського суду Тернопільської області з клопотанням б/н від 17.02.2026 (вх. № 1263), у якому просила суд:

- скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області про забезпечення позову від 05 січня 2026 року;

- скасувати заходи забезпечення позову, а саме заборону Лановецькій міській раді приймати будь які дії (у т.ч. реєстраційні) на виконання: рішення Лановецької міської ради від 24 вересня 2025 року № 4293 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером :02:004:1352»; рішення Лановецької міської ради від 14 листопада 2025 року № 4388 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної власності за кадастровим номером ділянки комунальної :02:004:1352»;

- стягнути з Лановецького районного споживчого товариства на користь Лановецької міської ради понесені останньою судові витрати (сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги).

В обґрунтування підстав для скасування заходів забезпечення позову відповідач зазначив наступне:

1) рішення Лановецької міської ради № 4293 від 24.09.2025 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою за кадастровим номером :02:004:1352» виконано, припинено право постійного користування позивачу вказаною земельною ділянкою та проведено державну реєстрацію припинення права постійного користування. Це підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який містить запис «Інше речове право припинено», дата та час державної реєстрації: 13 жовтня 2025 року 17:56:23.

За таких обставин застосування заходів забезпечення позову є юридично неможливим, позбавленим предмета та таким, що суперечить меті інституту забезпечення позову;

2) випадки примусового припинення прав на земельну ділянку у судовому порядку передбачено ст. 143 ЗК України.

Аналіз ст. 144 ЗК України дає можливість зробити висновок, що припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку також у разі використання земельної ділянки з порушенням земельного законодавства.

Підставою припинення права користування спірною земельною ділянкою згідно рішення № 4293 було набуття іншими особами права власності на будівлі, які розташовані на цій земельній ділянці, тобто на підставі п. «е» ч. 1 ст. 141 ЗК України.

Наведена підстава не відноситься до підстав припинення права користування, визначених статтями 143 та 144 ЗК України. Стаття 141 ЗК України не містить вимоги щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою виключно у судовому порядку. Глава 22 «Припинення прав на землю» ЗК України не містить конкретного формулювання про те, що право користування земельною ділянкою здійснюється виключно у судовому порядку.

Наявність ст. 143 ЗК України дає можливість зробити висновок, що законодавець визначив виключні підстави, коли припинення права постійного користування здійснюється у судовому порядку. Тому, можна зробити висновок, що в інших випадках припинення права постійного користування здійснюється іншими органами;

3) до початку процедури прийняття Лановецькою міською радою рішення про припинення права користування спірною земельною ділянкою Лановецьке районне споживче товариство не мало жодного об`єкта нерухомості на цій земельній ділянці. Власниками об`єктів нерухомого майна, розташованого на спірній земельній ділянці, станом на 10.09.2025, були:

1) нежитлової будівлі, будівлі магазину за адресою: АДРЕСА_1 , власник гр. ОСОБА_1 ;

2) нежитлової будівлі, приміщення магазину, адреса: АДРЕСА_1 , власники гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 ;

3) нежитлової будівлі, будівлі підвалу, адреса: АДРЕСА_1 , власник гр. ОСОБА_2 ;

4) нежитлової будівлі, будівлі туалету за адресою: АДРЕСА_1 , власник з 01.11.2006 до 18.09.2025 Лановецьке споживче товариство;

5) нежитлової будівлі, будівлі контори ринку за адресою: АДРЕСА_1 , власник з 30.10.2006 до 18.09.2025 Лановецьке споживче товариство;

6) нежитлової будівлі, будівлі м`ясо-молочного магазину за адресою: АДРЕСА_1 , власник з 25.10.2006 до 18.09.2025 Лановецьке споживче товариство.

Інші об`єкти нерухомого майна на спірній земельні ділянці не розташовані.

Отже, до 18.09.2025 Лановецьке районне споживче товариство не мало у власності чи користуванні жодного об`єкта нерухомого майна, а тому фактично не могло бути користувачем спірної земельної ділянки.

Протягом 2020-2024 років Лановецьке районне споживче товариство не сплачувало податку за користування спірною земельною ділянкою, що підтверджується листом Головного управління ДПС у Тернопільській області від 13.10.2025 № 5375/5/19-00-04-01-01.

Зазначені обставини судом першої інстанції під час розгляду заяви про забезпечення позову не встановлювалися, позиція відповідача не заслуховувалася, чим порушено принцип змагальності сторін, встановлений ст. 13 ГПК України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 145 ГПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Ухвалою суду від 19.02.2026 клопотання б/н від 17.02.2026 (вх. №1263 від 18.02.2026) Лановецької міської ради призначено до розгляду в судовому засіданні 23.02.2026, з повідомленням учасників справи через систему "Електронний суд", шляхом направлення ухвали від 23.02.2026 в електронній формі до електронних кабінетів сторін у справі. При цьому, запропоновано Лановецькому районному споживчому товариству до 23.02.2026 (за наявності) надати суду письмові заперечення щодо заяви про скасування заходів забезпечення позову.

20.02.2026 від Лановецької міської ради надійшло клопотання б/н від 20.02.2026 (вх. №1359), у якому відповідач просив суд розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову здійснювати без участі його представника.

У цьому клопотанні відповідачем повідомлено про звернення 22.01.2026 до нього гр. ОСОБА_1 з заявою, у якій останній просив на виконання ст. 120 ЗК України виділити йому земельну ділянку та укласти договір оренди землі під належною йому на праві власності нежитловою будівлею магазину за адресою: АДРЕСА_1 .

Дії відповідача щодо припинення права постійного користування та здійснення поділу спірної земельної ділянки спрямовані на виконання норм ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, а залишення оскаржуваної ухвали в силі унеможливлює здійснення поділу спірної земельної ділянки та передачу її в оренду під об`єктом нерухомого майна, що перебуває у приватній власності особи, чим порушується принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі (споруди). Застосовані судом заходи забезпечення позову мають очевидні протиправні наслідки, оскільки порушують права гр. ОСОБА_1 як власника об`єкта нерухомого майна на набуття статусу належного землекористувача, фактично зумовлюють користування земельною ділянкою без належних правовстановлюючих документів та, як наслідок, призводять до прямих втрат бюджету територіальної громади у вигляді ненадходження орендної плати.

Представники сторін в судове засідання 23.02.2026 не з`явились.

Ухвалою суду від 23.02.2026 продовжено строк розгляду клопотання на підставі ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відкладено судове засідання для розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову на 16.03.2026, а також запропоновано Лановецькій міській раді до 12.03.2026 надати суду завірену копію процесуального документа Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у справі № 921/756/25.

12.03.2026 від Лановецької міської ради надійшло клопотання б/н від 11.03.2026 (вх. №1935) про долучення до матеріалів справи постанови Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у даній справі.

16.03.2026 від Лановецької міської ради надійшло клопотання б/н від 13.03.2026 (вх. №2011) про розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову без участі відповідача.

Представники сторін в судове засідання 16.03.2026 не з`явились.

Розглянувши подане клопотання, дослідивши наявні у справі докази, суд зазначає наступне.

Порядок та підстави скасування вжитих заходів забезпечення позову врегульований ст. 145 ГПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

В залежності від обставин прийняття рішення про скасування заходів забезпечення позову може бути правом суду (ч. ч. 1-6 ст. 145 ГПК України), або обов`язком суду (ч. 9, ч. 13 ст. 145 ГПК України). Прийняття судом рішення про скасування заходів забезпечення позову з підстав, передбачених ч. 9, ч. 13 ст. 145 ГПК України, є процесуальним наслідком прийнятих судових рішень у справі або процесуальних подій на стадії відкриття провадження у справі, і ці рішення не зумовлені будь-якими іншими обставинами.

Скасування заходів забезпечення позову в порядку ч.ч. 1-6 ст. 145 ГПК України має оціночний характер, дослідження якого потребує з`ясування існування критеріїв на цей час, визначених ч. 2 ст. 136 ГПК України, і які зумовили вжиття заходів забезпечення позову.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що, враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Виходячи з положень ст. ст. 136, 137 ГПК України забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Оскільки забезпечення позову є гарантією задоволення законних вимог позивача, то суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення. При цьому, обов`язковим є подання заявником доказів того, що після вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову змінились обставини, що спричинили їх застосування. Тобто, обґрунтування необхідності скасування забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про скасування забезпечення позову.

Отже, чинним ГПК України передбачена незмінність заходів забезпечення позову до часу виконання рішення або зміни способу його виконання. Винятком з цих правил є випадки, коли: 1) потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або 2) змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або 3) забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Нормами чинного законодавства не визначено підстав та меж розгляду клопотання учасника справи про скасування заходів забезпечення позову, оскільки заходи забезпечення позову, як правило, вживаються за вмотивованим клопотанням позивача для забезпечення ефективного захисту порушених прав.

Водночас, забезпечити баланс між правами та інтересами сторін покликаний інститут скасування заходів забезпечення позову. Саме розглядаючи клопотання про скасування заходів забезпечення позову, відбувається реалізація принципу змагальності учасників процесу.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи і мають на меті гарантувати реальне виконання рішення суду. Тобто хоча забезпечення позову і має тимчасовий характер, але спрямоване саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду, та має бути скасоване господарським судом у разі, якщо потреба у такому забезпеченні відпала з певних причин.

Щодо першого пункту прохальної частини клопотання від 17.02.2026 суд зазначає, що процесуальні дії суду про скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову.

Так, заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. Натомість, скасування ухвали про забезпечення позову здійснюється за наслідками її апеляційного оскарження. В цьому випадку ухвалу скасовує апеляційний суд, якщо під час її постановлення було порушено вимоги закону.

Отже, в цій частині прохальна частина клопотання зводиться до вимоги про скасування ухвали від 05.01.2026, що належить до виключної компетенції суду вищої інстанції та не може розглядатись судом першої інстанції.

Щодо другого пункту прохальної частини клопотання від 17.02.2026 суд зазначає, що ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 05.01.2026 було оскаржено Лановецькою міською радою до суду апеляційної інстанції.

Як вже зазначалось, постановою Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 у даній справі скасовано ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 05.01.2026 у справі № 921/756/25 в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Лановецькій міській раді учиняти будь-які дії (у т. ч. реєстраційні) на виконання рішення № 4293 від 24.09.2025. В цій частині ухвалено нове рішення про відмову у вжитті заходів забезпечення позову, в решті ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 05.01.2026 у справі № 921/756/25 залишено без змін.

Зміст постанови суду апеляційної інстанції вказує на те, що в обґрунтування підстав апеляційної скарги Лановецькою міською радою зазначено про відсутність підстав у суду першої інстанції для задоволення заяви про забезпечення позову в частині заборони вчинення дій з виконання рішення № 4293 від 24.09.2025, адже на момент розгляду такої заяви указане рішення уже було реалізовано. Право постійного користування позивача земельною ділянкою було припинено та проведено державну реєстрацію припинення права постійного користування. Лановецьке РСТ не надало доказів настання негативних наслідків для нього, не вказує яким чином виконання судового рішення може бути утрудненим, а лише описує власні припущення. Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом (не достатньо обґрунтованим припущенням) для вжиття заходів забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення його законних вимог. Заявник не довів дійсної необхідності забезпечення позову, а суд не дотримався при забезпеченні позову критеріїв співрозмірності та збалансованості інтересів сторін. Обраний позивачем захід забезпечення позову у вигляді зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування прямо не передбачено статтею 137 Господарського процесуального кодексу України. Тому суд повинен був із посиланням на пункт 10 частини 1 цієї статті зазначити закон, яким цей захід забезпечення позову передбачено. Вжиття судом такого заходу забезпечення позову як зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування, не передбачений імперативними приписами частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, іншими законами або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вжиття такого заходу свідчить про допущене судами істотне порушення норм процесуального права (статті 136, 137, 236 ГПК України). При ухваленні оспорюваних рішень діяв у межах наданих повноважень та у спосіб, визначений законом. Рішення № 4293 від 24.09.2025 ухвалено на підставі п. "е" ч.1 ст. 141 ЗК України, адже інші особи (Лановецьке споживче товариство, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) набули право власності на будівлі, які розташовані на земельній ділянці, що перебувала у постійному користуванні Лановецького РСТ. Також наведено і інші доводи, які доводять, на його думку, законність ухвалення оспорюваних рішень. Зокрема, апелянт спростовує належність землекористування позивачем; заперечує твердження позивача про відсутність його згоди на вилучення земельної ділянки; наводить судову практику, яку потрібно застосувати в цій ситуації; вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що Лановецька МР діє в інтересах фізичних осіб; доводить, що на земельній ділянці були розташовані всі перелічені будівлі ще на момент видачі Державного акту на право постійного користування; аналізує інші судові рішення, пов`язані з визначенням власників окремих будівель на земельній ділянці; обґрунтовує, що для обслуговування усіх об`єктів нерухомості, що розташовані на земельній ділянці, необхідна лише її частина.

Щодо заборони вчиняти будь-які дії на виконання рішення № 4293 від 24.09.2025 судом апеляційної інстанції у своїй постанові зазначено про реалізацію вказаного рішення, на час постановлення ухвали про забезпечення позову 05.01.2026, що означає, що вжитий захід забезпечення позову не здатен виконати свою функцію та убезпечити заявника від можливого істотного ускладнення чи унеможливлення поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, судом апеляційної інстанції зроблено посилання на наявну у матеріалах справи відповідь № 2202508 від 02.01.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Щодо заборони вчиняти будь-які дії на виконання рішення № 4388 від 14.11.2025, колегією суддів підтримано висновки Господарського суду Тернопільської області, оскільки заборона вчиняти дії на виконання рішення № 4388 від 14.11.2025 є обґрунтованою, адекватною та відповідає меті забезпечення позову та спрямована на тимчасове недопущення припинення земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Відповідно до ч.1 ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

З урахуванням змісту постанови Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 та норми ст. 284 ГПК України щодо набрання нею законної сили, суд першої інстанції зазначає, що станом на 16.03.2026, постановою суду апеляційної інстанції скасовано ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 05.01.2026 у справі № 921/756/25 в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Лановецькій міській раді учиняти будь-які дії (у т. ч. реєстраційні) на виконання рішення № 4293 від 24.09.2025. В цій частині ухвалено нове рішення про відмову у вжитті заходів забезпечення позову.

Наведене вказує на те, що станом на 18.02.2026 та 16.03.2026, такий захід забезпечення позову як заборона Лановецькій міській раді учиняти будь-які дії (у т. ч. реєстраційні) на виконання рішення № 4293 від 24.09.2025 припинив своє існування (припинив дію).

Відповідно до ч.10 ст.11 ГПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Оскільки на час розгляду клопотання Лановецької міської ради від 17.02.2026 про скасування заходів забезпечення позову, захід забезпечення позову, вжитий ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 05.01.2026 у справі №921/756/25 в частині заборони Лановецькій міській раді учиняти будь-які дії (у т. ч. реєстраційні) на виконання рішення № 4293 від 24.09.2025 скасовано, то предмет спору за вказаним клопотанням Лановецької міської ради в цій частині відсутній, а значить - провадження за цим клопотанням в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

У решті ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 05.01.2026 у справі № 921/756/25 залишено без змін апеляційним судом.

Суд зазначає, що ухвалою від 02.03.2026 відкладено підготовче засідання у справі №921/756/25 на 24.03.2026.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Судом встановлено, що Лановецькою міською радою у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову не наведено підстав, які б вказували на те, що обставини, з якими пов`язане забезпечення позову відпали.

Задоволення клопотання Лановецької міської ради, з наведених станом на 17.02.2026 у його пунктах 2, 3 мотивів, може призвести до встановлення обставин та можливих передчасних висновків, без дотримання виконання всіх завдань, які суд повинен встановити та зробити за наслідками проведеного підготовчого провадження, що суперечитиме принципу змагальності учасників судового процесу, встановленому ст. 13 ГПК України.

Зважаючи на усе вищенаведене в цій частині клопотання Лановецької міської ради від 17.02.2025 не підлягає до задоволення.

Щодо третього пункту прохальної частини клопотання від 17.02.2026 суд зазначає, що норми ГПК України та Закону України «Про судовий збір» не передбачають обов`язку сплати судового збору за звернення до місцевого суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову та порядку постановлення місцевим судом ухвали про розподіл судових витрат за наслідками розгляду скарги судом апеляційної інстанції, як про це зазначено у клопотанні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 145, 231, 232-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження за клопотанням Лановецької міської ради від 17.02.2026 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 05.01.2026 у справі №921/756/25, в частині заборони Лановецькій міській раді учиняти будь-які дії (у т. ч. реєстраційні) на виконання рішення № 4293 від 24.09.2025, на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

2. В задоволенні решти клопотання Лановецької міської ради від 17.02.2026 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 05.01.2026 у справі №921/756/25, відмовити.

3. Ухвала, в порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її підписання 16.03.2026.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 16.03.2026.

Суддя І.П. Шумський