УХВАЛА

12 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 922/1993/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мамалуй О.О. - головуючий, Баранець О.М., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Федорової О.В.,

за участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: Скриннік І.А.

прокуратури: Пальонна О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010»

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2025

у складі колегії суддів: Россолов В.В. - головуючий, Гетьман Р.А., Хачатрян В.С.

та на рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2025

суддя: Рильова В.В.

у справі № 922/1993/25

за позовом керівника Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради

до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010»

про стягнення 6 250 809,97 грн,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. Керівник Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Харківської міської ради (далі - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» (далі - ОБ «Пролісок 2010», відповідач) 6 250 809,97 грн з яких: 3 774 153,40 грн - безпідставно збережені кошти пайової участі, 2 088 280,67 грн - інфляційні нарахування, 388 375,90 грн - 3% річних. Також прокурор просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

2. Позов мотивовано тим, що обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» мав обов`язок відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (до 31.12.2019), абз. 3 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 132-IX (з 01.01.2020) звернутись до департаменту економічного розвитку із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва та після отримання розрахунку пайової участі сплатити її до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.

3. Натомість, як зазначає прокурор, до органу місцевого самоврядування про укладення договору про пайову участь замовник - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» не звертався, будь-які документи для розрахунку розміру пайової участі до Харківської міської ради не надавав, договір про пайову участь не укладав та кошти пайової участі не сплатив.

4. У зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання щодо сплати коштів пайової участі прокурором також заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у розмірі 2 088 280,67 грн та 3 % річних у розмірі 388 375,90 грн.

Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

5. Рішенням господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі № 922/1993/25 позов задоволено повністю; стягнуто з обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» на користь Харківської міської ради грошові кошти у сумі 6 250 809,97 грн, з яких: 3 774 153,40 грн - безпідставно збережені кошти пайової участі, 2 088 280,67 грн - інфляційні нарахування, 388 375,90 грн - 3 % річних. Стягнуто з обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» на користь Харківської обласної прокуратури витрати зі сплати судового збору у сумі 75 009,72 грн.

6. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, будучи замовником будівництва об`єкта, розпочатого у 2019 році та введеного в експлуатацію у 2021 році, був зобов`язаний відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-ІХ звернутися до органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі та сплатити її до моменту введення об`єкта в експлуатацію. Суд установив, що такого звернення відповідач не здійснив, договір про пайову участь щодо IV черги будівництва не укладав, жодних коштів за цим об`єктом не сплатив, попри те, що закон прямо покладав на нього відповідний обов`язок.

Суд наголосив, що укладений у 2019 році договір №104-19/1 та сплачена за ним сума пайової участі стосувалися об`єктів І-ІІІ черг будівництва і не мають жодного відношення до спірної IV черги, введеної в експлуатацію у 2021 році. Так само безпідставним є посилання відповідача на лист Департаменту економіки та комунального майна від 28.08.2020, оскільки він стосується іншого об`єкта - трансформаторної підстанції, а не житлового будинку Д-10 (IV черга будівництва), щодо якого прокурор заявляє вимоги.

7. Дослідивши розрахунок прокурора, суд визнав його обґрунтованим, арифметично правильним та таким, що відповідає вимогам закону щодо визначення пайової участі у 2% вартості будівництва, розрахованої як добуток опосередкованої вартості спорудження житла та загальної площі квартир. Відповідно, сума 3 774 153,40 грн підлягає стягненню як безпідставно збережені кошти.

8. Оскільки відповідач прострочив грошове зобов`язання, суд дійшов висновку про правомірність нарахування прокурором інфляційних втрат та трьох процентів річних за статтею 625 Цивільного кодексу України, визнав розрахунок правильним і таким, що відповідає фактичним обставинам справи. Клопотання відповідача про зменшення цих нарахувань на 90% суд відхилив, зазначивши, що зменшення 3% річних не допускається, а інфляційні втрати зменшенню не підлягають узагалі.

9. Суд також вважав безпідставними доводи відповідача про пропуск позовної давності, оскільки перебіг позовної давності був продовжений у зв`язку з карантином та воєнним станом, а на дату подання позову (10.06.2025) строк позовної давності не сплив.

10. Також суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах прокурором.

11. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 змінено рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі № 922/1993/25 у частині стягнення з обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» на користь Харківської міської ради грошових коштів у розмірі 6 250 809,97 грн, з яких 388 375,90 грн - 3% річних, стягнувши з обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» на користь Харківської міської ради грошових коштів у розмірі 6 248 018,13 грн, з яких 385 584,06 грн - 3% річних. В іншій частині рішення залишено без змін.

12. Постанова мотивована тим, що обов`язок відповідача, як замовника будівництва, здійснити оплату пайового внеску визначений безпосередньо приписами пункту 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 132-IX, якими, крім того, визначено, що розмір пайової участі становить 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування, у випадку якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом.

Невиконання відповідачем законодавчо закріпленого обов`язку щодо сплати пайової участі у зв`язку з будівництвом об`єкта саме до введення об`єкта в експлуатацію, надає право на стягнення цих коштів відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України.

13. Перевіривши правильність здійсненого прокурором детального розрахунку інфляційних втрат у розмірі 2 088 280,67 грн та 3% річних у розмірі 388 375,90 грн, апеляційний суд зазначає, що здійснене нарахування є частково неправильним, оскільки правовою точкою відліку прострочення є 06.01.2022, і саме з цієї дати підлягають нарахуванню інфляційні втрати та 3% річних. Нарахування таких сум з 28.12.2021 є неправомірним та підлягає коригуванню.

Здійснивши перерахунок сум інфляційних втрат та трьох процентів річних із правильного моменту прострочення (06.01.2022), апеляційний суд дійшов висновку, що розмір таких нарахувань становить 2 164 492,31 грн інфляційних втрат та 385 584,06 грн 3 % річних.

14. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду про відсутність підстав для зменшення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

15. Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 та на рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі № 922/1993/25, в якій просить Суд скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

16. Підставою касаційного оскарження відповідач вказує п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

17. Відповідач зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, а саме, у постанові Великої Палати Верховного Суду 04.12.2018 у справі № 917/1739/17 (щодо оцінки доказів), у постанові Верховного Суду від 15.04.2024 у справі № 914/2145/23 (щодо оцінки доказів), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2023 провадження № 11-228сап21 (щодо вмотивованості судового рішення), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (щодо зменшення 3% річних та інфляційних).

18. Скаржник також вказував на те, що для визначення розміру пайового внеску участі щодо об`єкта будівництва має застосовуватися показник опосередкованої вартості спорудження житла для Харківської області, який діяв станом до 01 січня 2020 року, а саме, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та території України від 02.12.2019 р. № 286 - 13214 грн/м кв (станом на 01 жовтня 2019 року). Станом на 10 січня 2020 року показник опосередкованої вартості спорудження житла для Харківської області, який був затверджений наказом Міністерства розвитку громад на території України від 16.12.2021 р. № 337 (станом на 01.10.2021), не діяв, а тому застосування прокурором при здійсненні розрахунку розміру пайової участі на підставі нормативів, які не діяли станом на момент виникнення у відповідача обов`язку щодо звернення у 2020 році протягом 10 робочих днів до 10 січня 2020 року до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі, прямо суперечить статті 5 ЦК України. Відтак, пайовий внесок замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту має розраховуватися саме на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у замовника будівництва обов`язку щодо звернення у 2020 році протягом 10 робочих днів до 10 січня 2020 року до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі, а не на той момент, коли прокурор чи орган місцевого самоврядування дізнався про його несплату замовником.

19. Крім того, скаржник вказує на те, що Східний апеляційний господарський суд не зазначив правові аргументи та не спростував доводи скаржника про те, що згідно п. 1.7 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.12.2018 № 983 (у редакції рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.12.2019 № 989), пайова участь не сплачується у разі будівництва, зокрема, кооперативами на земельних ділянках. У цьому випадку, замовником будівництва житлового будинку на земельній ділянці є обслуговуючим кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010», а тому відсутній обов`язок щодо сплати пайової участі.

20. Також відповідач зазначає про незастосування судами попередніх інстанцій висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, та не задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

21. У відзиві на касаційну скаргу прокурор просить Суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

22. Харківська обласна прокуратура звернулася до Суду з клопотанням про передачу справи № 922/1993/25 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

23. Клопотання мотивовано необхідністю відступлення від висновку, шляхом уточнення та конкретизації висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20, у частині визначення юридично значимого моменту для розрахунку розміру пайової участі замовника будівництва в умовах дії перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні».

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

24. Відповідно до відомостей з Реєстру дозвільних документів на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва «e-construction.gov.ua» встановлено, що згідно з сертифікатом № ІУ78 від 06.01.2022 прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт: «Нове будівництво житлового кварталу по пр. Льва Ландау (колишн. пр. П`ятдесятиріччя СРСР) ріг пр. Московського в м. Харкові (IV черга будівництва)». Коригування (1-й пусковий комплекс: секція 1; 2-й пусковий комплекс: секція 2; 3-й пусковий комплекс: секція 3). Клас наслідків - СС3. Замовник будівництва - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010». У розділі «Пайова участь» зазначено підставу для звільнення від сплати пайової участі - п. 13 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» № 132-ІХ від 20.09.2019.

25. Згідно із сертифікатом № ІУ78 від 06.01.2022, виданим Державною інспекцією архітектури та містобудування України замовнику - обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010», датою початку будівництва є 16.07.2019, датою завершення будівництва є 24.12.2021.

26. Державний класифікатор будівель та споруд (ДК БС) є складовою частиною Державної системи класифікації та кодування техніко-економічної та соціальної інформації. Класифікатор розроблено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.1998 №971 «Про програму реформування державної статистики на період до 2002 року».

27. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17 серпня 2000 року № 507, згідно з відомостями, що відображені у сертифікаті про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № ІУ78 від 06.01.2022 код Державного класифікатору будівель та споруд об`єкту - 1122.2 «Будинки багатоквартирні підвищеної комфортності, індивідуальні». Об`єкт будівництва - будинок № 4 (секція 1; секція 2; секція 3, нежитлова прибудова до секції 1, ТП), літера - Д-10, рік завершення будівництва - 2021. Загальна площа приміщень введеного в експлуатацію будівництвом об`єкту складає 15804,9 кв м, з них загальна площа квартир у будинку - 11 869,9 кв.м., у тому числі 4016,3 кв м - секція № 1 (1 пусковий комплекс), 3834,8 кв.м.-секція № 2 (2 пусковий комплекс), 4018,8 кв м - секція № 3 (3 пусковий комплекс). Згідно сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № ІУ78 від 06.01.2022, зазначено, що загальна площа квартир складає 11869,9 кв м, замовник об`єкта - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» (). Сертифікат виданий на підставі акта готовності об`єкту до експлуатації від 28.12.2021.

28. Як зазначає прокурор, відповідач розпочав будівництво спірного об`єкту ще 16.07.2019, за результатами якого у грудні 2021 року об`єкт будівництва введено в експлуатацію на підставі відповідного сертифікату про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту.

До органу місцевого самоврядування про укладення договору про пайову участь замовник - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» не звертався, будь-які документи для розрахунку розміру пайової участі до Харківської міської ради не надавав, договір про пайову участь не укладав та кошти пайової участі не сплатив, що підтверджується інформацією Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради від № 2975/0/226-25 від 28.04.2025. Оскільки, на переконання прокурора, відповідач у порушення норм законодавства кошти пайової участі до місцевого бюджету Харківської міської ради не сплатив, прокурор звернувся до суду з відповідним позовом.

У зв`язку з простроченням відповідачем грошового зобов`язання щодо сплати коштів пайової участі Прокурором також заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у розмірі 2 088 280,67 грн та 3 % річних у розмірі 388 375,90 грн.

Підстави передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду

29. Як зазначалося вище, Харківська обласна прокуратура звернулася до Суду з клопотанням про передачу справи № 922/1993/25 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

30. Клопотання мотивовано необхідністю відступлення від висновку, шляхом уточнення та конкретизації висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20 у частині визначення юридично значимого моменту для розрахунку розміру пайової участі замовника будівництва в умовах дії перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні».

31. Відповідач у поясненнях вказав на те, що не заперечує щодо клопотання прокурора про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

32. До 01.01.2020 відносини щодо участі замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту регулювалися приписами статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

33. За приписами ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Водночас не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

34. 01 січня 2020 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (далі - Закон № 132-IX), якими статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виключено.

35. Відповідно до п. 2 розд. ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (далі - Закон № 132-IX) договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

Установити, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:

1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):

для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;

для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

36. Згідно з пп. 3, 4 п. 2 розд. ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва; пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.

37. Верховний Суд зазначає, що передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями зазначеного Закону порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:

- об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;

- об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.

Тож у вказаних двох випадках, враховуючи вимоги пп. 3, 4 п. 2 п. 2 розд. ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.

38. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:

- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;

- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.

39. З огляду на зазначене, для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01.01.2020 не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

40. Верховний Суд зауважує, що у випадку, якщо замовниками вищевказаних об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, ураховуючи викладені у постанові від 14.12.2021 зі справи № 643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту буде звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 зазначила, що суд має виходити з того, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

41. У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що прокурор здійснив розрахунок пайової участі на підставі приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» з урахуванням величини загальної площі квартир об`єкта будівництва та показників опосередкованої вартості спорудження житла для Харківської області - 15 898 грн/кв м, затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16.12.2021 № 337 (розраховані станом на 01.10.2021).

Згідно із сертифікатом № ІУ78 від 06.01.2022, виданим Державною інспекцією архітектури та містобудування України замовнику - обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010», датою початку будівництва є 16.07.2019, датою завершення будівництва є 24.12.2021.

42. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що для визначення розміру пайового внеску участі щодо об`єкта будівництва має застосовуватися показник опосередкованої вартості спорудження житла для Харківської області, який діяв станом до 01 січня 2020 року, а саме, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та території України від 02.12.2019 р. № 286 - 13214 грн/м кв (станом на 01 жовтня 2019 року). Станом на 10 січня 2020 року показник опосередкованої вартості спорудження житла для Харківської області, який був затверджений наказом Міністерства розвитку громад на території України від 16.12.2021 № 337 (станом на 01.10.2021), не діяв, а тому застосування прокурором при здійсненні розрахунку розміру пайової участі на підставі нормативів, які не діяли станом на момент виникнення у відповідача обов`язку щодо звернення у 2020 році протягом 10 робочих днів до 10 січня 2020 року до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі, прямо суперечить статті 5 Цивільного кодексу України. Тому, пайовий внесок замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту має розраховуватися саме на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у замовника будівництва обов`язку щодо звернення у 2020 році протягом 10 робочих днів до 10 січня 2020 року до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі, а не на той момент, коли прокурор чи орган місцевого самоврядування дізнався про його несплату замовником.

43. Позиція суду у справі № 922/1993/25 відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 03.02.2026 № 914/830/25, від 20.03.2025 у справі № 903/601/24, від 17.12.2024 у справі № 903/283/24, від 03.12.2024 у справі № 910/6226/23, від 15.08.2024 у справі № 914/2145/23, від 07.09.2023 у справі № 916/2709/22 про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва на час введення об`єкта в експлуатацію.

44. У вказаних справах Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій, що проведення розрахунку пайової участі, здійсненого з урахуванням показників опосередкованої вартості спорудження житла, які діяли на момент введення об`єкта в експлуатацію, відповідає положенням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні».

45. У постанові від 03.12.2024 у справі № 910/6226/23 Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд, зазначив, що під час нового розгляду справи суду слід здійснити перевірку розрахунку позивача з урахуванням показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, які були чинні станом на момент введення спірних об`єктів будівництва в експлуатацію.

46. Також Верховний Суд у постанові від 20.02.2024 у справі № 910/20216/21 зробив висновок, що обов`язок замовника будівництва звернутися до уповноваженого органу з заявою про визначення розміру пайової участі не є тотожним обов`язку сплатити такий пайовий внесок.

47. Такий підхід фактично пов`язує момент визначення бази розрахунку з моментом завершення будівництва та виникнення обов`язку сплати до прийняття об`єкта в експлуатацію.

48. Верховний Суд у постанові від 11.12.2025 у справі № 916/1339/25, застосовуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20, дійшов протилежного висновку, що пайовий внесок має розраховуватися саме на підставі показників опосередкованої вартості спорудження житла на момент початку будівництва.

49. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.02.2026 у справі № 914/169/25 у релевантних правовідносинах.

50. За таких обставин, на сьогодні у правозастосовній практиці Верховного Суду сформувалися різні підходи щодо визначення моменту, станом на який повинні застосовуватись показники опосередкованої вартості спорудження житла при розрахунку пайової участі.

51. З наведеного вбачається, що існуючі постанови Верховного Суду не містять чіткої та уніфікованої позиції саме щодо моменту, станом на який визначається розмір пайової участі за Перехідними положеннями Закону України №132-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні».

52. Отже, у цій справі виникла необхідність відповісти на питання: на який час фіксується розмір пайової участі замовника будівництва:

- на момент виникнення обов`язку замовника звернутися до органу місцевого самоврядування для визначення її розміру у зв`язку з початком будівництва;

- на момент початку будівництва;

- на момент введення об`єкта в експлуатацію, з яким закон прямо пов`язує граничний строк сплати.

53. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20 сформульовано правові підходи щодо природи обов`язку сплати пайової участі та наслідків його невиконання.

54. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що пайовий внесок має бути розрахований на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у відповідача обов?язку щодо сплати пайового внеску.

55. Водночас зазначена постанова приймалася в умовах правового регулювання, яке передбачало обов`язковість укладення договору пайової участі відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, чинній на той час.

56. Як зазначалося вище, згідно з пп. 3, 4 п. 2 розд. ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва; пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.

57. З набранням чинності зазначеним Законом у замовника виник обов?язок звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта, а пайову участь- сплатити до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.

Дата прийняття об?єкту в експлуатацію є датою, з якою закон пов?язує граничний строк виконання замовником свого обов?язку щодо сплати пайової участі.

58. Вирішення цього питання безпосередньо впливає на обсяг майнової відповідальності забудовника, на застосування принципу незворотності дії нормативно-правових актів у часі та на забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом.

59. Зазначене питання має принципове значення для правозастосування та стосується тлумачення співвідношення між строком звернення та строком сплати, визначених перехідними положеннями Закону № 132-ІХ. Від відповіді на це питання залежить, чи може бездіяльність замовника щодо не звернення до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою призвести до фіксації розміру його грошового зобов`язання на більш ранню дату, ніж дата введення об`єкта в експлуатацію.

60. Також, питання пов`язане із принципом недопустимості отримання вигоди від власної протиправної поведінки. Якщо визнати, що розмір пайової участі фіксується станом на момент спливу строку звернення, то замовник, який не виконав вказаного обов`язку, фактично отримує можливість застосування більш ранніх, потенційно нижчих нормативних показників, що суперечить самій природі імперативного обов`язку, визначеного законом.

61. Проблема має системний характер, оскільки значна кількість об`єктів будівництва, розпочатих до 01.01.2020, вводилися в експлуатацію у 2021- 2023 роках без виконання обов`язку звернення у 2020 році. Відсутність чіткої позиції Великої Палати щодо моменту вказаного розрахунку створює ризик формування різних підходів у подібних спорах, які не зумовлені різницею в обставинах справи.

62. Верховний Суд вважає, що ключовим є момент, коли об`єкт вважається завершеним та таким, що прийнятий в експлуатацію, адже саме з цього часу виникає обов`язок остаточного розрахунку та сплати пайової участі.

Застосування показників опосередкованої вартості спорудження житла станом на дату початку будівництва або на момент виникнення зобов?язання звернутися до органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі, фактично призводить до ретроспективного «заморожування» розрахункової бази, що може не відповідати реальній економічній вартості створеного об`єкта на момент його введення в експлуатацію. Пайова участь є елементом фінансового забезпечення розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів, тому такий підхід не узгоджується з економічною суттю пайової участі як інструменту компенсаційного характеру, спрямованого на участь забудовника у розвитку інфраструктури населеного пункту саме у зв`язку з введенням нового об`єкта у господарський обіг.

63. Верховний Суд звертає увагу на те, що спори щодо визначення та стягнення пайової участі не є поодинокими або випадковими. Йдеться про значну кількість судових проваджень, тому проблема має системний та повторюваний характер, і не обмежується окремою фактичною ситуацією конкретної справи.

64. З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на необхідність відступити від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20 (пайовий внесок має бути розрахований на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у відповідача обов?язку щодо сплати пайового внеску), шляхом його уточнення та конкретизації щодо розрахунку пайового внеску та застосування нормативно-правових актів стосовно основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України.

65. За змістом ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

66. Велика Палата Верховного Суду є постійно діючим колегіальним органом Верховного Суду, яка у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права (ст. 45 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

67. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

68. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява № 28342/95). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення ЄСПЛ від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви міста Люпені проти Румунії» (Lupeni greek catholic parish and others v. Romania), заява № 76943/11).

69. Відповідно до ч. 4 ст. 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу у касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

70. Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції (ч. 3 ст. 303 Господарського процесуального кодексу України).

71. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 302 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 302 цього Кодексу (ч. 4 ст. 303 Господарського процесуального кодексу України).

72. Ураховуючи наведене вище, справа № 922/1993/25 разом із касаційною скаргою обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 та на рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі № 922/1993/25 підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Харківської обласної прокуратури про передачу справи № 922/1993/25 на розгляд Великої Палати Верховного Суду задовольнити.

2. Справу № 922/1993/25 разом із касаційною скаргою обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Пролісок 2010» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 та на рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі № 922/1993/25 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець

О. А. Кролевець