ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"11" березня 2026 р. Справа№ 910/5713/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Гончарова С.А.

Мальченко А.О.

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 11.03.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання ОСОБА_1

подане під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 (повний текст складено 17.09.2025)

у справі № 910/5713/24 (суддя - Т.В. Васильченко)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогран»

до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво»

про стягнення 4 612 123,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Північного апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючий суддя - Яценко О.В., судді: Гончаров С.А., Мальченко А.О. перебуває справа № 910/5713/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогран» до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про стягнення 4 612 123,72 грн., розгляд якої призначено на 11.03.2026 о 10:00 год.

При дослідженні матеріалів справи колегією суддів встановлено наступне.

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Автогран» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» у якому, з урахуванням поданої під час розгляду справи в суді першої інстанції заяви про зменшення розміру позовних вимог, яку судом першої інстанції прийнято до розгляду, просив стягнути з відповідача основний борг в сумі 1 600 000,00 грн., пеню в сумі 96 524,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 839 267,91 грн. та 3% річних у розмірі 182 426,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення взятих на себе за укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» договором про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019 зобов`язань, не розрахувався за отримані послуги надання яких підтверджується актом виконаних робіт від 30.06.2020.

Позивач зазначив, що він набув права вимоги належного виконання відповідачем своїх зобов`язань на підставі укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» договору про відступлення права вимоги № 1 від 14.01.2024.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що:

- позивач не набув право вимоги до відповідача у спірних правовідносинах, оскільки договір про відступлення права вимоги передбачає уступку прав за договором, строк дії якого закінчився 30.03.2020, в той же час вимога у даній справі базується на окремому акті виконання робіт за червень 2020 року, який, за висновками суду апеляційної інстанції у справі №910/3456/22, є окремим правочином;

- правовідносини відповідача та Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» за договором про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019, в тому числі і за актом виконаних робіт від 30.06.2020, були предметом розгляду суду - справа № 910/3456/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про стягнення 3 200 000,00 грн., постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 у якій відмовлено у стягненні коштів з відповідача зокрема і за актом за червень 2020 року. При цьому при розгляді вказаної справи судом встановлено як те, що між сторонами виникли спірні правовідносини на підставі укладеного у спрощений спосіб договору надання послуг, на підтвердження чого позивачем додано до позовної заяви акти приймання послуг за червень 2020 року та за листопад 2020 року, так і те, що, незважаючи на підписання сторонами актів на виконання послуг за червень та листопад 2020 року, викладена в них інформація щодо кількості годин роботи екскаватора у кожному місяці перевищує загальну кількість годин у самому місяці, тобто є недостовірною, а враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 05.07.2019 у справі №910/4994/18 факт складання та підписання сторонами актів не є безумовним свідченням реальності господарських операцій у разі встановлення наявності в них недостовірної інформації, що й має місце в даному випадку;

- вказане свідчить про те, що позивач на підставі договору про відступлення права вимоги № 1 від 14.01.2024 не набув права вимоги до відповідача, оскільки до відносин за актом, як окремим договором, не можуть застосовуватися норми договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019;

- прямі відносини контролю та підконтрольність між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс», як первісним кредитором, та позивачем, як новим кредитором, можуть свідчити про те, що подання позову у даній справі спрямоване на спробу перегляду судового рішення по цим правовідносинам у спосіб, який не передбачений законом та, на думку відповідача, є зловживанням правом з боку позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що

- судом апеляційної інстанції у справі №910/3456/22 було встановлено, що спірний акт на виконання робіт від 30.06.2020 за червень 2020 був підписаний сторонами поза межами договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019, що свідчить про укладення сторонами інакшого договору про надання послуг у спрощений спосіб на підставі приписів 181, 184 ГК України;

- крім того, апеляційним господарським судом було встановлено, що сам лише факт складання та підписання сторонами спірних актів, зокрема і акту на виконання робіт від 30.06.2020 за червень 2020 не є безумовним свідченням реальності господарських операцій, оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, відображені у актах відомості є суперечливими та недостовірними, що у свою чергу не може свідчити про виникнення між суб`єктами господарювання підприємницьких відносин та надання відповідної послуги, зворотного під час розгляду справи №910/3456/22 судом не встановлено і позивачем (ТОВ «Будівельна компанія «Олімпікс») не доведено;

- зі змісту договору про відступлення права вимоги № 1 від 14.01.2024 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Автогран» право вимоги за договором про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019 та актами приймання виконаних робіт, проте заявлений у даній справі позов в основі своїй ґрунтується на вимозі про стягнення з відповідача заборгованості за актом на виконання робіт від 30.06.2020 за червень 2020, який, як встановлено судом апеляційної інстанції в межах справи №910/3456/22, не є актом укладеним за наслідком виконання договору №15/10/19 від 15.10.2019, а є самостійним правочином укладеним між первісним кредитором та відповідачем у спрощений спосіб, отже умови пункту 1.1 договору відступлення прав вимоги за договором №15/10/19 від 15.10.2019 не поширюються на спірний у даній справі акт від 30.06.2020 за червень 2020 року;

- первісним кредитором уже реалізовувалося право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості за актом на виконання робіт від 30.06.2020 за червень 2020 у справі №910/3456/22, що свідчить про дослідження судом питання пов`язаного зі встановленням обґрунтованості заявленої вимоги;

- враховуючи те, що апеляційний господарський суд за наслідками розгляду справи №910/3456/22 дійшов висновку про необґрунтованість вимоги первісного кредитора про стягнення з відповідача коштів, в тому числі за актом від 30.06.2020 за червень 2020 року, вимога в частині стягнення коштів по спірному у даній справі акту до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» є реалізованою, тобто такою, що вичерпала свою дію, з огляду на її вирішення по суті в судовому порядку.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить:

- здійснити процесуальне правонаступництво у справі № 910/5713/24 шляхом заміни позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогран» () на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 );

- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24 та прийняти нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» задовольнити та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» на користь ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 2 718 218,73 грн.;

- судові витрати покласти на відповідача.

В апеляційній скарзі апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає чинному законодавству та верховенству права, а відтак підлягає скасуванню.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- суд першої інстанції безпідставно ототожнив позов у даній справі з позовом у справі №910/3456/22, так як позов розглянутий судом у справі № 910/3456/22 не є тотожним позову у цій справі, з огляду на відмінність суб`єктного складу підстав, предмету позову та суми позову;

- суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 75 ГПК України не врахувавши, що преюдиційне значення мають виключно встановлені фактичні обставини, а не правова оцінка чи висновки іншого суду. Так, Господарським судом міста Києва за результатом розгляду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер Будівництво» про стягнення 3 200 000,00 грн. у справі № 910/3456/22 встановлено обставини надання позивачем відповідачу послуг щодо експлуатації машин та механізмів, що підтверджується актами виконання робіт від 30.04.2020, від 30.06.2020, від 30.11.2020, від 29.01.2021 на суму 300 000,00 грн., від 26.02.2021 року, від 30.06.2021 та здійснення відповідачем оплати вказаних послуг у розмірі 1 359 459,39 грн., що відповідає сумі актів на виконання робіт від 30.04.2020 на суму 543 750,00 грн., від 30.04.2020 на суму 193 375,00 грн., № 1 від 29.01.2021 на суму 300 000,00 грн., № 2 від 26.02.2021 на суму 134 909,39 грн., № 3 від 30.06.2021 на суму 40 000,00 грн. Натомість висновки Господарського суду міста Києва у справі № 910/3456/22, що знайшли своє відображення в рішенні від 10.08.2022 про укладення договору надання послуг у спрощений спосіб є як ніяк правовою оцінкою судом відносин, що склались між сторонами, а не встановленою обставиною, а відтак не мають преюдиційності;

- вказане свідчить про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2022 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 року у справі №910/3456/22 не можуть мати преюдиційного значення у межах справи №910/5713/24, оскільки містять лише правову оцінку судом певних фактичних обставин справи. Такі висновки не свідчать про встановлення фактів, які відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України мають преюдиційне значення;

- як вбачається із постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022, колегією суддів зазначено, що матеріали справи не містять жодних заяв, листів, замовлень, тощо відповідача, адресованих позивачу на замовлення послуг з роботи екскаватора, в яких би було зазначено фактичне замовлення вказаної техніки, період, години роботи такої техніки, місце експлуатації екскаватора, а містять, як вказувалось, лише акти на надання послуг за червень та листопад 2020 року, з яких неможливо з наведених вище підстав встановити кількість, об`єм, часи роботи екскаватора. З урахуванням вказаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Автогран» при поданні нового позову у справі № 910/5713/24 було враховано висновки суду апеляційної інстанції та подано позов на підставі договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів № 15/10/19 від 15.10.2019, акта виконаних робіт станом на 30.06.2019, а також змінних рапортів про роботу техніки за жовтень, листопад, грудень 2019 року та січень 2020 року, які підтверджують фактичне виконання робіт і надання послуг відповідачу;

- судом першої інстанції не було враховано, що дії відповідача свідчать про суперечливу та недобросовісну поведінку. Так, відповідач, підписав акт виконаних робіт станом на 30.06.2020, яким було визначено кількість годин експлуатації відповідної техніки, тим самим фактично погодив зазначену інформацію та підтвердив факт надання послуг, проте у подальшому, намагаючись ухилитися від виконання грошових зобов`язань відповідач спотворює інформацію, намагаючись її викривити вводить суд в оману, щодо дійсних обставин справи, при чому визнаючи факт надання послуг, чим порушує принцип добросовісності, передбачений п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а також принцип заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium);

- суд першої інстанції неправильно встановив строк дії договору №15/10/19 від 15.10.2019 та залишив поза увагою належні та допустимі докази. Так, суд першої інстанції не врахував, що за умовами п. 9.1 договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019 договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 30.03.2020 року, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що свідчить про те, що його дія на момент складання та підписання сторонами акту виконаних робіт від 30.06.2020 не була припинена, оскільки договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що 30.09.2025 між позивачем (первісним кредитором) та громадянином України ОСОБА_1 (новим кредитором) укладено договір про відступлення права вимоги № 1, відповідно до якого первісним кредитором передано новому кредиторові, а новим кредитором прийнято право вимоги, що належать первісному кредиторові до відповідача, які виникли на підставі договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів № 15/10/19, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Олімпікс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віннер Будівництво» 15.10.2019 та актів приймання виконаних робіт/наданих послуг на підставі цього договору, зокрема: від 30.06.2020 № б/н на суму - 1 600 000,00 грн., та від 30.11.2020 №б/н на суму - 1 600 000,00 грн.

До апеляційної скарги апелянтом додано копію договору про відступлення права вимоги № 1 від 30.09.2025.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2025 справа № 910/5713/24 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., Хрипун О.О., Тищенко О.В.

З урахуванням того, що апеляційна скарга надійшла безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025 витребувано матеріали справи № 910/5713/24 у Господарського суду міста Києва, а розгляд питання щодо подальшого руху апеляційної скарги відкладено до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали 23.10.2025 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24 залишено без розгляду, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2025 у справі № 910/5713/24, постановлено розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, справу № 910/5713/24 призначено до розгляду на 25.11.2025 о 12:20 год., встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу впродовж 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, запропоновано учасникам справи надати письмові пояснення власних правових позицій щодо питань наявності у апелянта права на оскарження судового рішення у справі № 910/5713/24 та клопотання апелянта про процесуальне правонаступництво у 15-денний строк з дня отримання копії даної ухвали.

29.10.2025 представник відповідача звернувся до суду з заявою про участь у судовому засіданні у справі № 910/5713/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 вказану заяву задоволено.

30.10.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник проти задоволенні апеляційної скарги заперечив, пославшись на те, що:

- в оскаржуваному рішення мова не йде про тотожність справ. Там лише констатовано, що ТОВ «Будівельна компанія «Олімпікс» вже зверталося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Віннер Будівництво» про стягнення коштів, в тому числі за спірним актом виконання робіт за червень 2020 року та, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2022 у справі №910/3456/22 є остаточною;

- апелянт зазначає, що згідно з пунктом 9.1 договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів № 15/10/19від 15.10.2019 він діє до 30.03.2020, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, проте не наводить жодних доказів того, що за цим договором станом на 30.03.2020 у сторін існували невиконані зобов`язання;

- апелянт просить здійснити процесуальне правонаступництво. При цьому, згідно з відкритих даних аналітичної платформи Youcontrol з 2013 по 2017 роки ОСОБА_1 був директором ТОВ «Автогран», тобто тієї ж компанії, яка була позивачем в цій справі та з якою він уклав договір про відступлення права вимоги, а згідно з відкритих даних аналітичної платформи ОСОБА_2 є власником та керівником ТОВ «БУДКОНСТРАКШН», яке пов`язане з ТОВ «Будівельна компанія «Олімпікс» (особою, яка відступила свої права на користь ТОВ «Автогран») та з ОСОБА_3 , який є власником і директором ТОВ «Автогран»;

- договір про відступлення права вимоги № 1 від 30.09.2025 не містить умов про здійснення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Автогран» оплати за відступлене право вимоги. Також вказаний договір не містить жодних зобов`язань нового кредитора;

- отже факт відступлення права вимоги від ТОВ «Автогран» на пов`язану фізичну особу, безкоштовно, в умовах наявності судового спору щодо відступленого права вимоги може свідчити про відсутність у сторін реального господарського наміру та ділової мети щодо передачі права вимоги. Єдиною метою такого відступлення, є те, що громадянин ОСОБА_1 є особою з інвалідністю і звільнений від сплати судового збору. Саме цією пільгою він і скористався при поданні апеляційної скарги по даній справі. В результаті група пов`язаних осіб, які всі по черзі були позивачами в цій справі, отримали можливість оскаржити судове рішення без сплати судового збору. Вказане свідчить про те, що це є зловживанням правом, що відповідно до статті 43 ГПК України є неприпустимим.

Крім того у відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив:

- вжити відповідні заходи протидії зловживанню правом з боку апелянта та постановити з цього приводу окрему ухвалу, а також покласти всі судові витрати по даній справі, на апелянта;

- визнати явку ОСОБА_1 у судове засідання обов`язковою з метою з`ясування справжніх намірів укладення договору про відступлення права вимоги та доведення або спростування факту зловживанням правом.

До відзиву на апеляційну скаргу відповідачем додані відповідні роздруківки з сайту https://youcontrol.com.ua/.

Крім того, 10.11.2025 до суду від апелянта надійшло клопотання про процесуальне правонаступництво та долучення доказу до матеріалів справи, в якому заявник просить:

- здійснити процесуальне правонаступництво у справі № 910/5713/24 шляхом заміни позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогран» на його правонаступника ОСОБА_1 ;

- долучити до матеріалів справи №910/5713/24 копію додатку № 1 від 30.09.2025 до договору про відступлення права вимоги № 1 від 30.09.2025.

Колегія суддів зазначає про те, що надані апелянтом та відповідачем документи не можна вважати додатковими доказами по справі, так як вони надані на підтвердження наявності або відсутності підстав для задоволення заявлених сторонами клопотань.

В судовому засіданні:

- представник апелянта клопотання про процесуальне правонаступництво підтримав, представник відповідача проти задоволення вказаного клопотання не заперечив;

- представник відповідача клопотання про вжиття заходів протидії зловживанню правом з боку апелянта та про визнання явки ОСОБА_1 у судове засідання обов`язковою підтримав, представник апелянта проти задоволення вказаних клопотань заперечив.

Колегія суддів вважає з доцільне першим розглянути клопотання відповідача про вжиття заходів протидії зловживанню правом з боку апелянта.

Відповідно до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пунктом 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства визначено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом ч. 2 вказаної статті, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. (ч. 3 ст. 43 ГПК України).

За змістом положень ч. 1 ст. 246 ГПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором (ч. 2 ст. 246 ГПК України).

Як встановлено вище, що відповідач вважає, що зловживанням правом є відступлення права вимоги від ТОВ «Автогран» на пов`язану фізичну особу, безкоштовно, в умовах наявності судового спору щодо відступленого права вимоги, що може свідчити про відсутність у сторін реального господарського наміру та ділової мети щодо передачі права вимоги, а єдиною метою такого відступлення, є те, що громадянин ОСОБА_1 є особою з інвалідністю і звільнений від сплати судового збору, з огляду на що група пов`язаних осіб, які всі по черзі були позивачами в цій справі, отримали можливість оскаржити судове рішення без сплати судового збору.

Колегія суддів зазначає, що зловживання процесуальними правами - це процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників господарського процесу (їх представників), що призводять до порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання господарському судочинству, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом). Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №922/4278/21, від 27.07.2023 у справі №910/12713/22.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб. У разі ж коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним (аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 12.08.2019 у справі №905/945/18, від 16.10.2019 у справі №906/936/18 та від 06.05.2021 у справі №910/6116/20).

Зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа реалізує свої процесуальні права і вчиняє передбачені процесуальним законодавством процесуальні, дії, але робить це на шкоду іншим особам, з метою, яка не співпадає з завданням господарського процесу, визначеним у статті 2 ГПК (справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави).

При цьому доволі важко провести межу між правомірною реалізацією власних прав і зловживанням правами, оскільки зовні вони виглядають однаково (постанова Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Колегія суддів зазначає про те, що ГПК України надає як право на процесуальне правонаступництво, так і право на оскарження судових рішень, які підлягають оскарженню, не встановлюючи при цьому критеріїв за яких вчинення таких дій може бути визнано зловживанням правом.

Водночас колегія суддів зауважує на тому, що за змістом положень ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, колегія суддів при розгляді цієї справи не має право виходити як за межі заявлених позивачем позовних вимог, так і розглядати інші, не вказані позивачем у позові підстави. При цьому питання наявності підстав для визнання недійсним вказаного правочину, з огляду на предмет та підстави цього позову, не відноситься до предмету дослідження у цьому судового провадженні а відповідач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про визнання такого договору недійсним а у випадку задоволення вказаних позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для визнання дій апелянта зловживанням правом відсутні, з огляду на що у задоволенні клопотання відповідача про вжиття заходів протидії зловживанню правом з боку апелянта та постановлення з цього приводу окремої ухвали колегією суддів відмовляється.

З огляду на висновки, які викладені вище, а також враховуючи те, що відповідач просить визнати явку ОСОБА_1 у судове засідання обов`язковою з метою з`ясування справжніх намірів укладення договору про відступлення права вимоги та доведення або спростування факту зловживанням правом, у задоволенні вказаного клопотання колегією суддів також відмовляється.

Щодо клопотань апелянта про процесуальне правонаступництво, колегія суддів зазначає про таке.

Як встановлено вище, предметом розгляду у цій справі є вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» за укладеним з відвідачем договором про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019 послуги надання яких підтверджується актом виконаних робіт від 30.06.2020. При цьому позивач зазначив, що він набув права вимоги належного виконання відповідачем своїх зобов`язань на підставі укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Олімпікс» договору про відступлення права вимоги № 1 від 14.01.2024.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Наданими апелянтом документами підтверджується, що 30.09.2025 позивач (первісний кредитор) та громадянин України ОСОБА_1 ( (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги № 1, (далі Договір), в п. 1 якого погодили, що первісний кредитор передає новому кредиторові, а новий кредитор приймає всі права вимоги, що належить первісному кредиторові до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер Будівництво» (ідентифікаційний код юридичної особи: 24922498), надалі іменований - боржник, які виникли, на підставі договору № 15/10/19, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Олімпікс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віннер Будівництво» 15.10.2019 та актів приймання виконаних робіт.

Відповідно до пункту 1.2 Договору за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за борговими зобов`язаннями, що виникли з підстав, визначених у пункті 1.1 Договору.

Пунктами 2.1.1, 2.2.2 Договору встановлено, що первісний кредитор зобов`язується відступити новому кредитору право вимоги згідно з умов цього договору, первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору всі документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення протягом трьох календарних днів з моменту підписання Договору.

Згідно пункту 3.1 Договору з моменту підписання цього договору до нового кредитора переходить право вимоги від боржника виконання ним свої зобов`язань, а також сплати штрафних санкцій, втрат від інфляції, 3% річних та інших платежів.

У додатку № 1 до Договору сторонами погоджено суму відступленого права вимоги, ціну та порядок розрахунків.

Колегія суддів констатує, що наявними матеріалами підтверджено, що позивач передав ОСОБА_1 саме ту вимогу щодо якої він звернувся до суду з цим позовом.

При цьому колегія суддів окремо зауважує на тому, що при розгляді клопотань апелянта про процесуальне правонаступництво колегією суддів до досліджуються та не встановлюються обставини як щодо фактичного надання спірних послуг, так і щодо надання таких послуг саме за умовами договору про надання послуг щодо експлуатації машин та механізмів №15/10/19 від 15.10.2019, а задоволення вказаного клопотання не буде свідчить про наявність підстав для задоволенні позовних вимог цій справі.

Відповідно до статті 52 ГПК України:

- у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу (ч. 1);

- усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив (ч. 2);

- про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу (ч. 3).

За таких обставин клопотання апелянта про процесуальне правонаступництво піддягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 13, 43,-45, 52, 234, 235, 246 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про визнання дій ОСОБА_1 зловживанням правом та про вжиття заходів протидії зловживанню правом з боку ОСОБА_1 .

2. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Віннер Будівництво» про визнання явки ОСОБА_1 у судове засідання обов`язковою.

3. Клопотання ОСОБА_1 про процесуальне правонаступництво задовольнити.

4. Замінити позивача у справі № 910/5713/24 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Автогран» (ідентифікаційний код 36474069) на його правонаступника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ).

5. Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

6. Копію ухвали направити учасникам судового процесу.

Повний текст судового рішення складено 12.03.2026

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді С.А. Гончаров

А.О. Мальченко