РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.03.2026Справа № 910/16627/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (вул. Глибочицька, буд. 44, м. Київ, 04050; ідентифікаційний код 24175269)

до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (просп. Степана Бандери, буд. 22, м. Київ, 04073; ідентифікаційний код 36086124)

про стягнення 58 262, 76 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі за текстом - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», Позивач) з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі за текстом - ТДВ «Експрес Страхування», Відповідач) про стягнення 58 262,76 грн суми страхового відшкодування за полісом №ЕР-211960932.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує, що ним на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 07/107-74-013797/23 від 27.04.2023 виплачено страхувальнику (потерпілій особі) суму страхового відшкодування в розмірі 58 262, 76 грн, за шкоду заподіяну в ДТП внаслідок винних дій страхувальника Відповідача.

З огляду на здійснення Позивачем виплати суми страхового відшкодування у вказаному розмірі, останній зазначає, що в силу положень статті 993 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) та статті 108 Закону України «Про страхування» він набув право вимоги до Відповідача (винної в ДТП особі) в межах здійсненої виплати.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Із наданого до суду відзиву вбачається, що Відповідач заперечує щодо задоволення позову оскільки заява Позивача про відшкодування суми страхового відшкодування надійшла на електронну пошту працівника останнього з пропуском річного строку, що відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у здійсненні виплати.

Крім того, Позивачем не надано документів на підтвердження фактичного відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у зв`язку з чим не доведено заподіяння збитків у розмірі ПДВ, що свідчить про неправомірність включенням суми податку до суми відшкодування.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

13.01.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

27.04.2023 між Позивачем (Страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 07/107-74-013797/23, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Renault Duster, державний номер НОМЕР_1 , 2021 року випуску.

Період дії вказаного Договору - з 30.04.2023 на 12 місяців.

27.10.2023 року у м. Львів, вул. Житомирська, Брух Марта, керуючи автомобілем марки «KIA Sportage», державний номер НОМЕР_2 , скоїла зіткнення з автомобілем марки Renault Duster, державний номер НОМЕР_1 .

За наслідками зазначеної ДТП пошкоджено застрахований Позивачем автомобіль, а сторонами оформлено повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (далі за текстом - Європротокол), з пункту 14 якого вбачається, що вказана ДТП сталася з вини ОСОБА_2 .

Європротокол від 27.10.2023 наявний в матеріалах справи.

Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність Брух Марти застраховано Відповідачем за полісом № ЕР/211960932 (франшиза - 0, 00 грн).

Страхувальник Позивача 30.10.2023 звернувся до Позивача із заявою про настання події та подав заяву на виплату страхового відшкодування від 02.11.2023 (на рахунок СТО - ТзОВ «Ю.Р.К.».

Позивачем проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено Акт огляду від 30.10.2023, яким зафіксовано пошкодження застрахованого автомобіля Renault Duster, державний номер НОМЕР_1 .

Згідно рахунку - фактури ТзОВ «Ю.Р.К.» № ТОВ0000590 від 01.11.2023 вартість відновлювального пошкодженого автомобіля Renault Duster, державний номер НОМЕР_1 становить - 58 262, 76 грн (з ПДВ).

На підставі страхового Акту № 91 від 02.11.2023 Позивачем прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування: 54 077, 76 грн на рахунок СТО (платіж проведено згідно платіжної інструкції № 3Р096050 від 03.11.2023), а 4 185 грн відшкодовано у вигляді зарахування Позивачем до несплачених страхових платежів за договором добровільного страхування наземного транспорту № 07/107-74-013797/23 від 27.04.2023 (згідно довідки головного бухгалтера Позивача).

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звертався до Відповідача із претензією від 02.11.2023 № 91-1, в якій просив Відповідача здійснити відшкодування в розмірі 58 262, 76 грн за полісом № ЕР/211960932.

Вказана претензія надіслана 08.11.2032 засобами електронного зв`язку на електронну адресу , яка станом на дату надсилання містилась на веб - сайті Відповідача, на підтвердження чого Позивачем надано скрін-шот сторінки такого сайту.

Станом на дату звернення до суду з позовом суму страхового відшкодування Позивачу не сплачено.

При цьому, належність вказаної адреси Відповідачем не заперечується.

Натомість із відзиву вбачається, що лише 25.07.2025 на електронну адресу працівника відділу судового предствництва ТДВ «Експрес Страхування»: від Позивача надійшла сканована копія заяви про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) № 91 від 02.11.2023 за фактом настання дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 27.10.2023.

Відповідно до журналу вхідної кореспонденції ТДВ «Експрес Страхування» в період з 27.10.2023 по 25.07.2025 не отримувало від Позивача заяву про виплату страхового відшкодування за фактом настання дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 27.10.2023 за адресою: м. Львів, вул. Житомирська в паперовій або електронній формі.

Водночас, доказів того, що претензія Позивача надійшла Відповідачу саме 25.07.2025 та витягу з журналу вхідної кореспонденції до відзиву не додано.

В силу викладеного, Відповідач стверджує про наявність підстав для відмови у виплаті суми страхового відшкодування оскільки Позивачем пропущено річний строк, що в силу статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у виплаті.

Відповідачем у відзиві зазначено інші електронні адреси, за якими здійснюється листування, однак існування адреси ним не спростовано .

Крім того, Відповідач звертає увагу суду, що Позивачем не було надано до суду Акту наданих послуг (виконаних робіт) відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля у звязку з чим не доведено вартість матеріального збитку та правомірності виплати страхового відшкодування в частині суми ПДВ.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Суд зазначає, що нормативно правові акти, які застосовано при ухваленні даного рішення використовуються в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і надалі в редакції Закону № 1961-IV) передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За приписами статті 27 Закону України «Про страхування» (Закон № 85/96-ВР) та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у встановлених судом правовідносинах Позивача та його страхувальника відбулася передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Згідно з абзацу 3 пункту 2.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» № 1306 від 10.10.2001, визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка, водії таких транспортних засобів після складення ними зазначеного повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

Відповідно до пункту 33.2 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

З наявного в матеріалах справи Європротоколу вбачається, що останній є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у відповідних частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А (КІА Sportage, державний номер НОМЕР_3 ) та транспортний засіб В (Renault Duster, державний номер НОМЕР_4 ), зазначено у відповідних пунктах дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, визначені обставини дорожньо-транспортної пригоди для пояснення цієї схеми. Крім того, у повідомленні міститься інформація про наявність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, враховуючи вищенаведене, беручи до уваги приписи чинного законодавства, суд приймає Європротокол як належний доказ настання у вказану дату ДТП за участю вказаних вище транспортних засобів та яка сталася з вини водія КІА Sportage, державний номер НОМЕР_3 , про що зазначено в пункті 14 даного Європротоколу.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що саме заява на виплату страхового відшкодування із відповідним переліком документів згідно пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» єпідставою для її виплати страховиком.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є в тому числі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що Позивачем належними доказами підтверджено факт звернення до Відповідача в межах річного строку з моменту ДТП шляхом направлення йому заяви (претензії) про виплату страхового відшкодування від 02.11.2023 № 91 засобами електронного зв`язку на електронну адресу , належність якої Відповідачу встановлено судом.

Крім того, судом враховано відсутність доказів того, що така заява надійшла до Відповідача лише у липні 2025 в силу чого порядок отримання Відповідачем кореспонденції є суб`єктивною поведінкою останнього та не може впливати на Позивача.

Відтак, Позивач звернувся до Відповідача із заявою у порядку статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах визначеного річного строку, а заперечення Відповідача в цій частині є спростованими.

Що стосується розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню Відповідачем суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми ПДВ, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Як встановлено судом вище, згідно рахунку - фактури ТзОВ «Ю.Р.К.» № ТОВ0000590 від 01.11.2023 вартість відновлювального пошкодженого автомобіля Renault Duster, державний номер НОМЕР_1 становить - 58 262, 76 грн. (з ПДВ).

На підставі страхового Акту № 91 від 02.11.2023 Позивачем прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування: 54 077, 76 грн на рахунок СТО (платіж проведено згідно платіжної інструкції № 3Р096050 від 03.11.2023), а 4 185 грн відшкодовано у вигляді зарахування Позивачем до несплачених страхових платежів за договором добровільного страхування наземного транспорту № 07/107-74-013797/23 від 27.04.2023 (згідно довідки головного бухгалтера Позивача), що на переконання суду не може бути підставою для вирахування ПДВ оскільки фактично як такої виплати на користь потерпілої особи не було, а відбулося зарахування суми.

Позивачем внаслідок шкоди заподіяної страхувальником Відповідача понесено витрати саме на суму 58 262, 76 грн при тому, що ремонт пошкодженого автомобіля відбувся в силу оплати таких послуг Позивачем, а доказів зворотного Відповідачем не надано.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 та від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Відтак, заявлена Позивачем до відшкодування сума є обґрунтованою та такою, що фактично понесена стороною Позивача внаслідок винних дій особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована Відповідачем (станом на дату ДТП) у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Що стосується заявлених Позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

У якості доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу Позивачем до справи надано:

- договір про надання правової допомоги від 11.01.2021, пунктом 3.2 якого сторони можуть письмово узгоджувати конкретний розмір гонорару адвоката;

- додаткова угода № 9 від 01.12.2025, згідно якої клієнт доручає, а адвокатське об`єднання надає правову допомогу Клієнту у судових справах згідно Реєстру судових справ № 9.1, що є додатком даної додаткової угоди. Пунктом 3 та 4 вказаної додаткової угоди сторони підписують Акт приймання - передачі наданих послуг за результатами надання послуг, оплата яких здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту підписання Сторонами акту приймання-передачі наданих послуг;

- Реєстр справ № 9.1 від 01.12.2025, пунктом 1 якого визначено, що витрати на правову допомогу (за даним спором) становлять 12 000 грн;

- ордер серії АІ № 1218497 від 14.02.2022 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 21.04.2017;

- Акт приймання-передачі наданих послуг № 22 від 30.12.2025 на суму 12 000 грн за написання, оформлення та подання позову до суду , підписаний сторонами без зауважень та претензій.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із критеріями визначеними частиною 4 статті 126 ГПК України.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку гонорар адвоката є фіксованим та погодженим стороною клієнта (Позивача).

Натомість заперечення Відповідача в частині їх не співмірності є формальними та не містять опису в якій саме частині та чому гонорар адвоката є надмірним, при тому що такий гонорар є фіксованим.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

При дослідженні наданих Позивачем доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу судом не встановлено їх невідповідність критеріям згідно частин 5-7, 9 статті 129 ГПК України у зв`язку з чим заявлені Позивачем до відшкодування витрати підлягають відшкодуванню у заявленому розмірі.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Дана правова позиція, викладені у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.01.2021 у справі № 925/1137/19.

В силу викладеного заперечення Відповідача в цій частині є спростованими.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом вище обставини на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог Позивача з огляду на необхідність відшкодування останньому витрат пов`язаних із виплатою суми страхового відшкодування в силу чого позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору (з урахування коефіцієнту 0,8 оскільки позов подано через Електронний суд) та витрати на професійну правничу допомогу відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Позивача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (просп. Степана Бандери, буд. 22, м. Київ, 04073; ідентифікаційний код 36086124) на користь

Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (вул. Глибочицька, буд. 44, м. Київ, 04050; ідентифікаційний код 24175269) суму страхового відшкодування - 58 262 (п`ятдесят вісім тисяч двісті шістдесят дві) грн 76 коп, судовий збір - 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу - 12 000 (дванадцять тисяч) грн.

3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 13.03.2026

Суддя Антон ПУКАС