ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2026 р. Справа№ 920/164/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Кравчука Г.А.

Сибіги О.М.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 04.03.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» на рішення Господарського суду Сумської області від 28.01.2025 (повний текст рішення складено та підписано 07.02.2025)

у справі № 920/164/21 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом керівника Шосткинської окружної прокуратури

в інтересах держави в особі позивачів:

1) Північно-східного офісу Держаудитслужби

2) Відділу освіти Кролевецької міської ради Сумської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут»

про визнання недійсними додаткових угод

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі позивачів, в якій просить суд:

1) визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 28.01.2020 до договору № 41РВ407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, укладену між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ»;

2) визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 21.02.2020 до договору № 41РВ407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, укладену між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ»;

3) визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 09.04.2020 до договору № 41РВ407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, укладену між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ»;

4) визнати недійсною додаткову угоду № 7 від 04.11.2020 до договору № 41РВ407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, укладену між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ»;

5) визнати недійсною додаткову угоду № 8 від 24.11.2020 до договору № 41РВ407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, укладену між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ»;

6) визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 26.11.2020 до договору № 41РВ407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, укладену між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ»;

7) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» на користь Відділу освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) кошти в сумі 123 931,31 грн; а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» судовий збір в сумі 15 890,00 грн на користь прокуратури Сумської області (код 03527891, р/р 2983 в ДКСУ у м. Київ, МФО 820172).

27.06.2022 від керівника Шосткинської окружної прокуратури Сумської області надійшла заява від 27.06.2022 №55/1-1985ВИХ-22 (вх. № 1307 від 28.06.2022) в порядку ст. 46 ГПК України.

У вказаній заяві прокурор просить викласти прохальну частину позовної заяви в наступному вигляді:

- визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 28.01.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, укладену між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) () та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» ();

- визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 21.02.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, укладену між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) () та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» ();

- визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 31.03.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, укладену між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) () та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» ();

- визнати недійсною Додаткову угоду № 5 від 09.04.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, укладену між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) () та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» ();

- визнати недійсною Додаткову угоду № 6 від 26.10.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, укладену між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) () та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» ();

- визнати недійсною Додаткову угоду № 7 від 04.11.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, укладену між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) () та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» ();

- визнати недійсною Додаткову угоду № 8 від 24.11.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, укладену між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) () та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» ();

- визнати недійсною Додаткову угоду № 9 від 26.11.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, укладену між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) () та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» ();

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» () на користь Відділу освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) (код СДРПОУ 41761455) кошти в сумі 263 404, 28 грн;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» () судовий збір в сумі 22533,06 грн. на користь прокуратури Сумської області (код 03527891, р/р 2983 в ДКСУ у м.Київ, МФО 820172).

В обґрунтування позовних вимог прокурор послався на порушення відповідачем положень Закону України "Про публічні закупівлі" при укладенні додаткових угод.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 28.01.2025 позов задоволено.

Визнано недійсною Додаткову угоду № 2 від 28.01.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, яка укладена між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ».

Визнано недійсною Додаткову угоду № 3 від 21.02.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, яка укладена між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ».

Визнано недійсною Додаткову угоду № 4 від 31.03.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, яка укладена між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ».

Визнано недійсною Додаткову угоду № 5 від 09.04.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, яка укладена між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ».

Визнано недійсною Додаткову угоду № 6 від 26.10.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, яка укладена між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ».

Визнано недійсною Додаткову угоду № 7 від 04.11.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, яка укладена між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ».

Визнано недійсною Додаткову угоду № 8 від 24.11.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, яка укладена між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ».

Визнано недійсною Додаткову угоду № 9 від 26.11.2020 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів від 16.01.2020, яка укладена між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» на користь Відділу освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управління освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради Сумської області) кошти в сумі 263 404, 28 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» на користь Сумської обласної прокуратури сплачений за пред`явлення позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 22 533, 06 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» звернулося 26.02.2025 до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 26.02.2025, у якій просив суд скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 28.01.2025 у справі №920/164/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 920/164/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Тищенко О.В. судді: Гончаров С.А., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» на рішення Господарського суду Сумської області від 28.01.2025 у справі №920/164/21 залишено без руху, запропоновано апелянту усунути недоліки, надавши докази, що підтверджують сплату судового збору в сумі 26 533,27 грн.

12.03.2025 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява, сформована в системі «Електронний суд» 12.03.2025, про усунення недоліків апеляційної скарги, з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» на рішення Господарського суду Сумської області від 28.01.2025 у справі №920/164/21. Розгляд справи призначено на 02.04.2025. Витребувано матеріали справи з Господарського суду Сумської області.

24.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №920/164/21 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення постанови у цій справі.

01.04.2025 через систему «Електронний суд» від Шосткинської окружної прокуратури Сумської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому прокурор просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут", а рішення Господарського суду Сумської області від 28.01.2025 у справі № 920/164/21 залишити без змін.

02.04.2025 до Північного апеляційного господарського суду від прокурора надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, сформовані в системі «електронний суд» 01.04.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 відкладено розгляд справи №920/164/21 на 20.05.2025.

16.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло повторне клопотання про зупинення провадження у справі №920/164/21 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" про зупинення провадження у справі №920/164/21 - задоволено. Зупинено апеляційне провадження у справі №920/164/21 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою палатою Верховного Суду справи № 920/19/24. Зобов`язано сторін повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати перегляду в касаційному порядку Великою палатою Верховного Суду справи №920/19/24.

Північним апеляційним господарським судом встановлено, що Великою Палатою Верховного Суду винесено постанову від 21.11.2025 у справі №920/19/24, яку 15.12.2025 було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 27.01.2026 у справі №920/164/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Кравчук Г.А., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 прийнято справу №920/164/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" на рішення Господарського суду Сумської області від 28.01.2025 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Кравчук Г.А., Сибіга О.М. Поновлено апеляційне провадження у справі №920/164/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумигаз Збут" на рішення Господарського суду Сумської області від 28.01.2025. Розгляд справи №920/164/21 призначено на 04.03.2026.

03.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з зайнятістю адвоката відповідача в іншій судовій справі.

В судове засідання 04.03.2026 з`явився прокурор. Представники сторін не з`явились, про причини неявки до суду не повідомили. Про дату та час судового засідання були повідомленні належним чином.

Заслухавши пояснення прокурора, щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду відмовляє у його задоволенні та враховуючи приписи ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами та за відсутністю представників сторін, що не з`явилися у судове засідання, оскільки про дату та місце розгляду справи учасники справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась. Доводи представника відповідача про зайнятість у іншому судовому засіданні по іншій судовій справі, судова колегія вважає не обгрунтованими.

Крім того, судова колегія зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи інших учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Прокурор надав свої пояснення, в яких заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити її без задоволення.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-IX, Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №3891-IX, Указом Президента України від 28.10.2024 №740/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4024-IX, Указом Президента України від 14.01.2025 №26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4220-IX від 15.01.2025, Указом Президента України від 15.04.2025 №235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 16.04.2025 № 4356-IX, Указом Президента України від 14.07.2025 №478/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.07.2025 №4524-IX, Указом Президента України від 20.10.2025 №793/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21.10.2025 №4643-IX, Указом Президента України від 12.01.2026 №40/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 14.01.2026 №4757-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб, тобто до 04 травня 2026 року.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та третьої статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною другою статті 45 Господарського процесуального кодексу України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом. (частина друга статті 131-1 Конституції України).

За змістом частин першої, третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Виходячи з системного аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. В розумінні положень статей 53, 73, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор в кожному конкретному випадку при зверненні до суду з позовом повинен:

- довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави, зазначити, в чому полягає порушення матеріальних або інших інтересів держави, необхідність їх захисту, навести та обґрунтувати підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді,

- визначити орган, уповноважений державою на здійснення відповідних функції у спірних правовідносинах, навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду,

- надати належні та допустимі докази здійснення прокурором повідомлення на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, а також надати докази того, що суб`єкт владних повноважень не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні N 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року поняття "інтереси держави" є оціночним, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося, чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Аналіз наведених вище норм закону свідчить про те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор в якості підстав для звернення до суду в інтересах держави послався на існування загрози порушення економічних інтересів держави внаслідок порушення вимог чинного законодавства про публічні закупівлі. За твердженням прокурора укладення додаткових угод про збільшення ціни товару за природний газ після укладення договору про закупівлю, не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу економічним інтересам держави у бюджетній сфері.

Крім того прокурор, звертаючись до суду, визначив позивачем у справі (органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функції у спірних правовідносинах) Північно-східний офіс Державної аудиторської служби як орган, який у межах своєї компетенції здійснює державне регулювання та контроль у сфері закупівель.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні N 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (пункти 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України N 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року).

Відповідно до пункту 34 статті 1 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції, чинній на дату звернення прокурора до суду з позовом) уповноважений орган - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.

Згідно з частинами першою, третьою статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції, чинній станом на дату звернення прокурора до суду з позовом) уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими законами України.

Антимонопольний комітет України та Рахункова палата здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.

Органи, уповноважені на здійснення контролю у сфері закупівель, не мають права втручатися у проведення процедур закупівель.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель, який відповідно до статті 2 цього Закону є одним з головних завдань органу державного фінансового контролю, здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю є Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) (пункт 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 43 від 03 лютого 2016 року).

Згідно з пунктами 3, 4, 9 частини четвертої зазначеного Положення, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: реалізує державний фінансовий контроль через здійснення перевірки державних закупівель; здійснює контроль за дотриманням законодавства про державні закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства.

Відповідно до пункту 10 статті 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Кабінет Міністрів України постановою N 266 від 06 квітня 2016 утворив як юридичні особи публічного права міжрегіональні територіальні органи Державної аудиторської служби за переліком, до яких належить, зокрема і Північно-східний офіс Держаудитслужби (додаток 1 до цієї постанови).

Відповідно до пункту 1 Положення про Північно-східний офіс Держаудитслужби затвердженого наказом Держаудитслужби N 23 від 02 червня 2016 року, У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління в Луганській, Полтавській, Сумській областях (далі - управління). Управління здійснюють свої повноваження на території адміністративно-територіальної одиниці за їх місцезнаходженням відповідно.

Отже Держаудитслужба є органом, який наділений повноваженнями на здійснення заходів контролю щодо додержання вимог чинного законодавства при проведенні замовниками публічних закупівель, а також на звернення до суду в інтересах держави у разі незабезпечення підконтрольною установою виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду щодо наявності повноважень на звернення до суду Держаудитслужби та її підрозділів, а отже і прокурора в інтересах держави в їх особі, у разі не виконання вимог щодо усунення порушень законодавства, виявлених за результатами моніторингу закупівель, викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі N 924/1256/17 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі N906/296/18).

З огляду на викладене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що прокурор правильно визначив позивача у справі, а доводи скаржника не знайшли свого підтвердження.

Щодо визначення прокурором Відділу позивачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі N 469/1044/17 (п. 38) зазначено, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі N 917/341/19, від 02.02.2021 у справі N 922/1795/19, від 07.04.2021 у справі N 917/273/20.

Вирішуючи питання можливості здійснення прокурором захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, а також надаючи оцінку доводам позивача та відповідача щодо наявності у прокурора правових підстав для звернення із цим позовом та визначення ним у якості позивача саме Відділ освіти Кролевецької міської ради Сумської області колегія суддів враховує позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 26.05.2020 у справі N 912/2385/18.

Великою Палатою Верховного Суду зауважено, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Як підтверджується матеріалами справи, прокурор листувався з Відділом освіти щодо проведення прокуратурою перевірки дотримання сторонами процедури закупівель під час укладення оскаржуваних додаткових угод.

В свою чергу, Відділ посилався на відсутність фінансування для звернення з відповідним позовом до суду.

Крім того, підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка Відділу щодо захисту порушених інтересів держави.

Отже, враховуючи наявність у Відділу повноважень щодо здійснення захисту інтересів держави у сфері розпорядження бюджетними коштами, нездійснення Відділом освіти будь-яких дій спрямованих на виявлення та усунення порушень законодавства про публічні закупівлі під час укладення спірних додаткових угод, а також оскільки фінансування державної закупівлі здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та місцевого бюджету, і у даному випадку звернення Прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання правомірності використання бюджетних коштів, за рахунок яких здійснюється фінансування закладів освіти територіальної громади, то укладення додаткових угод з порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому колегія суддів приходить до висновку, що захист такого інтересу відповідає функціям прокурора, і прокурором правильно обрано орган у якості позивача.

Щодо тверджень відповідача про неправомірність прийняття судом заяви прокурора про зміну предмета позову, яка на думку скаржника є заявою про зміну підстав та предмету позову одночасно.

Оскільки предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, зокрема, статтею 16 ЦК України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. (Постанова ВП ВС від 24.04.2024 № 657/1024/16-ц (14-5цс23)).

Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

У пунктах 6, 7 частини другої статті 42 ГПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже, при поданні заяви про зміну предмету позову позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 922/2575/19.

У поданій первісно позовній заяві від 15.02.2021 прокурор просив: визнати недійсними додаткові угоди № 2, № 3, № 5, № 7, № 8 та № 9; стягнути з ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» на користь відділу освіти Кролевецької міської ради Сумської області кошти в сумі 123 931,31 грн; стягнути судові витрати. В обґрунтування заявлених до стягнення коштів у сумі 123 931,31 грн, зазначив, що такі кошти є безпідставно та надмірно сплаченими, мотивуючи недійсністю додаткових угод.

Отже, прокурор обрав спосіб захисту прав та інтересів: визнання недійсними укладених між Відділом освіти Кролевецької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» додаткових угод № 2, № 3, № 5, № 7, № 8 та № 9. Позовна вимога про стягнення коштів є похідною вимогою від вимог в частині визнання недійсними додаткових угод, укладених між Відділом освіти Кролевецької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ».

Заявою від 27.06.2022, поданою прокурором до суду у порядку статті 46 ГПК України, на відміну від попередньо поданої ним заяви від 07.02.2022, яка обґрунтовувалась нікчемністю додаткових угод, зокрема й угод №№ 4 та 6, про які первісно не було заявлено, прокурор вже збільшує позовні вимоги до 263 404,28 грн, посилаючись, як й раніше, саме на недійсність додаткових угод, зокрема й угод за №№ 4 та 6, тобто збільшуючи позовні вимоги фактично у частині стягнення та змінюючи предмет позову, включивши до вимог про визнання недійсними також додаткові угоди 4 та 6, однак підстава позову, на думку суду, не змінена, а саме - обгрунтування позову обставинами безпідставності сплати стягуваних коштів на підставі недійсних додаткових угод в частині визначення ціни.

Обґрунтування позовних вимог прокурора залишається незмінним, а саме: допущення ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» порушення вимог ч. 4 ст. 36 цього Закону (в редакції від 01.12.2019, яка була чинною на момент проведення тендерної закупівлі та укладення Договору).

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону (в редакції від 01.12.2019) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

Статтею 203 ЦК України зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У позові прокурором ставилася вимога про визнання недійсними додаткових угод № 2,3,5,7,8,9, та стягнення зайво сплачених за ними коштів в сумі 123 931,31 грн.

Окрім зазначеного, визнанню недійсними у судовому порядку підлягають і додаткові угоди № 4 від 31.03.2020 та № 6 від 26.10.2020, оскільки взята в них за початкову ціна газу логічно є похідною від попередньо збільшеної вартості.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява керівника Шосткинської окружної прокуратури Сумської області від 27.06.2022 №55/1-1985ВИХ-22 (вх. № 1307/22 від 28.06.2022) відповідала вимогам ст. 46 ГПК України, а подальший розгляд справи слід здійснювати у редакції зазначеної заяви про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради) проведено відкриті торги по предмету «ДК 021:2015-09120000-6 Газове паливо (природний газ)» з очікуваною вартістю 1107644,00 грн.

Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено 05.12.2019 на вебпорталі Уповноваженого органу у сфері публічних закупівель «Prozorro» (UA -2019-12-05-000012-а). Кінцевий строк подання тендерних пропозицій заявником визначено 20.12.2019.

За результатами торгів 28.12.2019 між Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» укладено Договір №41FB407-35-20 на закупівлю природного газу (далі Договір).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 Договору, постачальник (відповідач) зобов`язується поставити споживачу (другий позивач) протягом 2020 року природний газ (код згідно ДК 021:20-6 Газове паливо) (далі газ), належної якості та кількості у порядку, передбаченому Договором, а Споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятого газу у розмірі, строку та порядку, що визначені Договором. Річний плановий обсяг постачання газу 154, 006 тис. куб.м.

Згідно з п. п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.7 Договору, розрахунки за поставлений Споживачу газ здійснюються відповідно до умов Договору. Ціна газу за 1000 куб.м. без ПДВ становить 3898, 40 грн, крім того ПДВ 779, 68 грн, всього ціна газу за 1000 куб.м. з ПДВ 4678, 08 грн. Загальна ціна Договору становить 600 376, 72 грн, крім того ПДВ -120075, 34 грн, разом з ПДВ - 720 452, 06 грн, у тому числі ПДВ 20%.

Відповідно до п. п. 11.1 Договору, договір набуває чинності з 01.02.2020 і діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків до їх повного здійснення.

Відділом освіти Кролевецької міської ради Сумської області (Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИГАЗ ЗБУТ» укладено низку додаткових угод до Договору №41FB407-35-20 від 16.01.2021, якими збільшено вартість одиниці товару та зменшено обсяг постачання газу, а саме:

Додатковою угодою № 2 від 28.01.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 5102,28 грн;

Додатковою угодою № 3 від 21.02.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 5612,51 грн;

Додатковою угодою № 4 від 31.03.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 5627,4112 грн;

Додатковою угодою № 5 від 09.04.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 6190,155 грн;

Додатковою угодою № 6 від 26.10.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 6809,16 грн;

Додатковою угодою № 7 від 04.11.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 7490,00 грн;

Додатковою угодою № 8 від 24.11.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 8239,00 грн;

Додатковою угодою № 9 від 26.11.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 8849, 8912 грн.

Разом з тим, за результатами проведеного управлінням Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області моніторингу вказаної публічної закупівлі встановлено порушення вимог законодавства про публічні закупівлі.

Моніторингом встановлено, що відповідно до документів та пояснень Замовника, отриманих через електронну систему закупівель, при внесенні додатковою угодою №2 від 28.01.2020 змін до істотних умов Договору №41FB407-35-20 від 16.01.2021 Замовник керувався листом державного підприємства «Державний інформаційно аналітичний центр моніторингу зовнішніх ринків» №232/1-3 від 24.01.2020, в якому міститься інформація про відпускний рівень цін на природний газ за січень 2020 року, що не відображає коливання ціни природного газу на ринку в період з 16.01.2020 (дата укладення Договору) по 28.01.2020 (дата внесення змін до Договору). При внесенні змін до істотних умов Договору додатковою угодою від 21.02.2020 № 3 Замовник керувався листом ДП «Держзовнішінформ» від 07.02.2020 №232/20, у якому міститься інформація про відпускний рівень цін на природний газ за лютий 2020 року, що не відображає коливання ціни природного газу на ринку в період з 28.01.2020 (дата внесення останніх змін до Договору) по 21.02.2020. При внесенні змін до істотних умов Договору додатковою угодою від 09.04.2020 № 5 Замовник керувався листом ДП «Держзовнішінформ» від 06.04.2020 №232/33, у якому міститься інформація про відпускний рівень цін на природний газ за квітень 2020 року, що не відображає коливання ціни природного газу на ринку в період з 31.03.2020 (дата внесення останніх змін до Договору) по 09.04.2020. При внесенні змін до істотних умов Договору додатковою угодою від 04.11.2020 № 7 Замовник керувався листом Сумської торгово промислової палати від 12.10.2020 №ЦД-105, в якому міститься інформація про вартість природного газу за вересень - жовтень 2020 року, що не відображає коливання ціни природного газу на ринку в період з 26.10.2020 (дата внесення останніх змін до Договору) по 04.11.2020. При внесенні змін до істотних умов Договору додатковою угодою від 24.11.2020 № 8 Замовник керувався листом ДП «Держзовнішінформ» від 06.11.2020 №122/199, в якому міститься інформація про середньозважені ціни на природний газ за результатами електронних біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа», а також їх коливання за жовтень листопад 2020 року, що не відображає коливання ціни природного газу на ринку в період з 04.11.2020 (дата внесення останніх змін до Договору) по 24.11.2020. При внесенні змін до істотних умов Договору додатковою угодою від 26.11.2020 № 9 Замовник керувався листом Харківської торгово промислової палати від 13.11.2020 №1428/20, в якому міститься інформація про відпускний рівень цін по постачанню природного газу для установ та організацій з листопада 2020 року, а також інформацію про приведену вартість природного газу на європейському хабі GASPOOL до кордону України станом на 03.11.2020 та 06.11.2020 та коливання ціни природного газу на ринку в період 24.11.2020 (дата внесення останніх змін до Договору) по 26.11.2020.

Висновком про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2019-12-05-000012-а встановлено, що у формах повідомлень про внесення змін до договору Замовник не відобразив інформацію про суму договору після внесення змін та кількості товару після внесення змін, чим порушив вимоги п. 2 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22.03.2016 №490 «Про затвердження форм документів у сфері публічних закупівель», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.03.2016 за №449/28579 (далі наказ №490).

Також, Замовником у пункті 9-1 «Умови оплати договору (порядок здійснення розрахунків)» форми оголошення про проведення відкритих торгів зазначено період післяоплати -15 днів, що не відповідає умовам оплати, визначеним у пункті 4.1.1. проекту договору, яким передбачено, що споживач зобов`язаний сплатити вартість місячного обсягу газу на банківський рахунок постачальника, згідно рахунку та акту приймання передачі газу постачальника, підписаного сторонами, протягом 10 днів з дня отримання рахунка, чим порушено вимоги пункту 2 наказу 490.

За результатами моніторингу установлено, що Замовником у пункті 1 розділу IV «Подання та розкриття тендерної пропозиції» тендерної документації не зазначено кінцевий строк подання тендерних пропозицій, чим не дотримано вимоги п. 13 ч. 2 ст. 22 Закону) в редакції від 01.12.2019). Замовник посилаючись на п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону (в редакції від 01.12.2019) вносив зміни до істотних умов Договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару, зокрема додатковою угодою № 2 від 28.01.2020 ціну газу за 100 куб. м збільшено з 4678, 08 грн до 5102, 28 грн з ПДВ; додатковою угодою № 3 від 21.02.2020 ціну газу за 100 куб. м збільшено з 5102, 28 грн до 5612,51 грн з ПДВ; додатковою угодою № 5 від 09.04.2020 ціну газу за 100 куб. м збільшено з 5627, 4112 грн до 6190, 15 грн з ПДВ; додатковою угодою № 7 від 04.11.2020 ціну газу за 100 куб. м збільшено з 6809, 16 грн до 7490, 00 грн з ПДВ; додатковою угодою № 8 від 24.11.2020 ціну газу за 100 куб. м збільшено з 7490, 00 грн до 8239, 00 грн з ПДВ; додатковою угодою №9 від 26.11.2020 ціну газу за 100 куб. м збільшено з 8239, 00 грн до 8849, 8912 грн з ПДВ.

У висновку про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2019-12-05-000012-а зазначено, що Замовник безпідставно додатковими угодами № 2 від 28.01.2020, № 3 від 21.02.2020, № 5 від 09.04.2020, № 7 від 04.11.2020, № 8 від 24.11.2020, № 9 від 26.11.2020 вносив зміни до істотних умов Договору, якими збільшував ціну газу за 1000 куб. м чим порушив вимоги п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону (в редакції 01.12.2019). Такі дії можуть призвести до недоотримання Замовником активів. Також за результатами моніторингу установлено, що Заявник додатковою угодою № 2 від 28.01.2020 збільшував ціну за 1000 куб. м, при цьому повідомлення про внесення змін до Договору Замовник оприлюднив 05.02.2020 (на 8-й день після внесення змін), чим порушив вимоги абз. 9 ч. 1 ст. 10 Закону (в редакції 01.12.2019)/, яким визначено, що повідомлення про внесення змін до договору оприлюднюється протягом трьох днів з дня внесення змін.

Управлінням освіти, молоді, спорту, культури і туризму Кролевецької міської ради направлено Лист Директору ТОВ «Сумигаз Збут» № 01-33/ 1832 від 14.12.2020, в якому на виконання висновку Держаудиту та усунення виявлених порушень шляхом приведення істотних умов договору до вимог законодавства у сфері закупівель, запропоновано підписати додаткову угоду на зменшення ціни газу за 1000 куб. м на 60%.

Відповідачем ТОВ «Сумигаз Збут» було надало відповідь № 407-Лв-54-0121 від 05.01.2021, в якому відмовлено у підписанні додаткової угоди на зменшення ціни газу за 1000 куб. м на 60%.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, між сторонами даної справи виникли правовідносини, що виникли у зв`язку із укладенням договору у сфері публічних закупівель.

Як встановлено судом, на момент підписання договору №41FB407-35-20 від 16.01.2020 сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань.

Сторони узгодили ціну газу в сумі 3898,40 грн за 1000 куб. м, крім того ПДВ 779,68 грн, всього з ПДВ - 4 678, 08 грн.

Частиною 5 ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (частини перша, друга статті 632 Цивільного кодексу України).

У наведеному приписі закріплено принцип стабільності (або відносної неможливості зміни) встановленої сторонами ціни, що є проявом обов`язковості виконання умов договору, встановленої статтею 629 Цивільного кодексу України.

Судом враховано, що в умовах ринкової економіки ціна в договорі визначається попитом і пропозицією, конкуренцією та іншими економічними чинниками, тому при укладенні договору та визначення його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватись, зокрема враховувати тенденції зростання (падіння) цін на ринку товарів та послуг тощо.

У той же час, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції від 01.12.2019) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Судом взято до уваги, що дані норми вказаного Закону є спеціальними, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України (статті 651) та Господарського кодексу України (стаття 188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору.

Якщо спеціальною нормою права заборонено укладення умов договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та заборонено вносити зміни до договору, окрім певного законодавчо визначеного переліку випадків, то внесення змін до такого договору поза межами переліку, передбаченого зазначеним приписом закону, означатиме незаконність внесення цих змін.

Відповідно до преамбули Закону України "Про публічні закупівлі" № 922-VIII метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Така мета розкрита у статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі", в якій, зокрема, закріплений перелік принципів здійснення публічних закупівель, до яких віднесені: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Як встановлено судом й не заперечується учасниками справи, Додатковою угодою № 2 від 28.01.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 5102, 28 грн; Додатковою угодою № 3 від 21.02.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 5612, 51 грн; Додатковою угодою № 4 від 31.03.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 5627, 4112 грн; Додатковою угодою № 5 від 09.04.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 6190,155 грн; Додатковою угодою № 6 від 26.10.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 6809, 16 грн; Додатковою угодою № 7 від 04.11.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 7490, 00 грн; Додатковою угодою № 8 від 24.11.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 8239, 00 грн; Додатковою угодою № 9 від 26.11.2020 до Договору збільшено ціну газу за 1000 куб. м з ПДВ до 8849, 8912 грн.

Ціна, визначена у Додатковій угоді №2 стала базовою для вирахування розмірів підвищення ціни для всіх подальших додаткових угод.

Таким чином сторонами за додатковими угодами збільшено ціну за 1000 кубічних метрів природного газу з 4678,08 гри до 8849,8912 гри (з ПДВ), а вартість газу з першопочаткового договору зросла на 89%.

При цьому, у всіх випадках збільшення ціни на газ мало місце без достатніх для цього об`єктивних підстав, та належним чином документально не підтвердженим.

Як встановлено судом, за результатами проведеного управлінням Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області моніторингу вказаної публічної закупівлі встановлено порушення вимог законодавства про публічні закупівлі.

Моніторингом встановлено, що відповідно до документів та пояснень Замовника, отриманих через електронну систему закупівель, при внесенні додатковою угодою №2 від 28.01.2020 змін до істотних умов Договору №41FB407-35-20 від 16.01.2021 Замовник керувався листом державного підприємства «Державний інформаційно аналітичний центр моніторингу зовнішніх ринків» №232/1-3 від 24.01.2020, в якому міститься інформація про відпускний рівень цін на природний газ за січень 2020 року, що не відображає коливання ціни природного газу на ринку в період з 16.01.2020 (дата укладення Договору) по 28.01.2020 (дата внесення змін до Договору).

При внесенні змін до істотних умов Договору додатковою угодою від 21.02.2020 № 3 Замовник керувався листом ДП «Держзовнішінформ» від 07.02.2020 №232/20, у якому міститься інформація про відпускний рівень цін на природний газ за лютий 2020 року, що не відображає коливання ціни природного газу на ринку в період з 28.01.2020 (дата внесення останніх змін до Договору) по 21.02.2020.

При внесенні змін до істотних умов Договору додатковою угодою від 09.04.2020 № 5 Замовник керувався листом ДП «Держзовнішінформ» від 06.04.2020 №232/33, у якому міститься інформація про відпускний рівень цін на природний газ за квітень 2020 року, що не відображає коливання ціни природного газу на ринку в період з 31.03.2020 (дата внесення останніх змін до Договору) по 09.04.2020.

При внесенні змін до істотних умов Договору додатковою угодою від 04.11.2020 № 7 Замовник керувався листом Сумської торгово промислової палати від 12.10.2020 №ЦД-105, в якому міститься інформація про вартість природного газу за вересень - жовтень 2020 року, що не відображає коливання ціни природного газу на ринку в період з 26.10.2020 (дата внесення останніх змін до Договору) по 04.11.2020.

При внесенні змін до істотних умов Договору додатковою угодою від 24.11.2020 № 8 Замовник керувався листом ДП «Держзовнішінформ» від 06.11.2020 №122/199, в якому міститься інформація про середньозважені ціни на природний газ за результатами електронних біржових торгів на ТБ «Українська енергетична біржа», а також їх коливання за жовтень листопад 2020 року, що не відображає коливання ціни природного газу на ринку в період з 04.11.2020 (дата внесення останніх змін до Договору) по 24.11.2020.

При внесенні змін до істотних умов Договору додатковою угодою від 26.11.2020 № 9 Замовник керувався листом Харківської торгово промислової палати від 13.11.2020 №1428/20, в якому міститься інформація про відпускний рівень цін по постачанню природного газу для установ та організацій з листопада 2020 року, а також інформацію про приведену вартість природного газу на європейському хабі GASPOOL до кордону України станом на 03.11.2020 та 06.11.2020 та коливання ціни природного газу на ринку в період 24.11.2020 (дата внесення останніх змін до Договору) по 26.11.2020.

Судом встановлено, що при внесенні змін до додаткової угоди № 4 від 31.03.2020 в обґрунтування необхідності збільшення вартості «ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» надано довідку ДП Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх ринків» від 17.03.2020 про середньовизначені ціни на газ у березні по Україні. Зазначені ціни не містять будь-яких даних про підвищення ціни на газ в порівнянні з датою укладання основного договору та датою проведення тендеру, а лише зазначають мінімальні та максимальні ціни, за якими постачається природний газ окремими газопостачальними компаніями у березні 2020 року. Зокрема, зазначено, що за інформацією ДП «Газпостач», ТОВ «Тернопільміськгаз», ТОВ «Волиньгаз Збут», ТОВ «Вінниція газ Збут» вартість природного газу у березні на умовах післяоплати становить в діапазоні від 5990,04 грн. до 6964,68 грн. з ПДВ.

Водночас, відповідно до даних сайту ТБ «Українська енергетична біржа», які є в вільному доступі (https://www.ueex.com.ua), середня ціна на газ на умовах післяоплати у січні становила 5793,02 грн. з ПДВ, у березні - 5306,01 грн. з ПДВ, тобто відбулося коливання ціни на газ в сторону зменшення.

Аналізом довідок ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх ринків», що надавалися відповідачем для укладання додаткових угод № 3 та № 4, встановлено наступне.

Так, за довідкою від 07.02.2020 (ДУ № 3) вартість природного газу у лютому 2020 року на умовах післяоплати становить в діапазоні від 6548,99 до 8148,99 грн з ПДВ. За довідкою від 17.03.2020 ціна становить від 5990,04 грн. до 6964,68 грн. з ПДВ. Тобто, ДП «Державний інформаційно- аналітичний центр моніторингу зовнішніх ринків» також констатує зниження ціни на газ на ринку у березні в порівнянні з попереднім періодом майже на тисячу грн.

Водночас, відповідач безпідставно підвищив ціни на природний газ шляхом укладання, зокрема, угоди № 4 в порівнянні з основним договором.

Також є необґрунтованим та безпідставним зазначення у додатковій угоді № 4 посилання на необхідність підвищення ціни на природний газ у зв`язку зі зміною тарифу на послуги транспортування природного газу, оскільки тариф як у березні, так і упродовж 2020 року вцілому залишався незмінними - 124.

Зазначений тариф затверджується Постановами НКРЕКП України на відповідний період.

Відповідно до додатку № 2 постанови НКРЕКП "Про встановлення тарифів для ТОВ "Оператор ЕТС України" на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2020-2024 роки" № 3013 від 24.12.2019 рядок 8 "Точки виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем" тариф для точки виходу на 1000 куб. метрів газу становить 124,16 гривень.

Попередньою постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 цей тариф становив 157,19 гри (без ПДВ).

ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» до складу тендерної пропозиції надав 2 гарантійні листи, в яких зазначив, що в ціну закладено витрати з урахуванням тарифу, визначеного постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 в сумі 188,63 з ПДВ за 1 тис. куб. метрів природного газу.

Зокрема, у тендерній пропозиції ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» надано гарантійний лист від 17.12.2019 №407-Сл-8298/19-1219 про те, що до вартості природного газу вже включений тариф на компенсацію вартості послуги доступу до потужності у розмірі 188,63 грн. з ПДВ за 1000 куб.м., який встановлений постаново. НКРЕКП України №2001 від 21.12.2018.

Аналогічні гарантії зазначено ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» у гарантійних листах №407-Сл-8298/20-1219, №407-Сл-8298/22-1219 від 17.12.2019 та довідці щодо ціни від 19.12.2019 №407-Сл-8298/6-1219.

Тобто, тариф доступу до потужностей вже був включений до початкової вартості газу. Більш того, він був вищий, ніж у аргументації ТОВ «СУМИТАЗ ЗБУТ» до додаткової угоди №4 щодо необхідності підвищення ціни на газ у березні 2020 року.

Також при внесенні змін, зокрема, до додаткової угоди №6 від 26.10.2020 обґрунтування ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» необхідності збільшення вартості газу в цій додатковій угоді довідкою ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх ринків» від 09.10.2020 не може вважатися належним, оскільки в останній відображається середньозважена ціна з ПДВ у жовтні (5466,01 грн/тис. куб.м), яка вже на 20% менша ніж встановлюється ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ».

Ринкова ціна, зазначена у вказаній довідці є також меншою і від ціни на газ, що поставлявся відповідачем за додатковою угодою № 5 від 09.04.2020 - 6 190 грн з ПДВ.

Долучений лист ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх ринків» відображає лише цінову політику окремих постачальників газу на території України - ДП «Газпостач», ТОВ «Тернопільміськгаз», TOB «Одесагаз-Постачання, TOB «Волиньгаз Збут, TOB «Вінницягаз Збут» та не є офіційним джерелом інформації про середньоринкову вартість природного газу. Крім того, як зазначено у самому листі, він носить виключно інформативний характер і не враховує умов договорів та контрактів.

Судом враховано, що відповідно до даних ТБ "Українська енергетична біржа" (https://www.ueex.com.ua) за період з квітня по вересень ціни на природний газ були сталими, з коливанням у бік зниження ціни у порівнянні з цінами, що діяли на момент проведення закупівлі та надання пропозицій. Максимальна ціна на газ за результатами проведених торгів лише у грудні 2020 року - 6 344,48 грн. з ПДВ (на умовах післяоплати) та 6329,75 грн. - середня по всіх умовах оплати. У період з січня до вересня включно відбувалося зниження ціни на газ на ринку.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21.11.2025 у справі №920/19/24, де Суд зазначив: «як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Законом № 922-VIII не передбачено форму / вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2025 року у справі № 916/747/24).

Параграфом 1 глави 5 розділу І ГПК України унормовані основні положення про докази. При цьому Велика Палата Верховного Суду виходить із того, що спеціальним законодавством у сфері публічних закупівель не визначено певний орган чи особу, яку законодавець наділив би повноваженнями надавати інформацію на підтвердження коливання ціни товару на ринку.

Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові / товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.

Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі № 926/3244/22).»

Закон України «Про публічні закупівлі» у відповідній редакції встановлював імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме за п. 2 ч. 4 наведеної норми - у випадку коливання цін на ринку товару чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

Таким чином у справі, що розглядається при укладенні додаткових угод №№2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 не було дотримано вимоги п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», безпідставно змінено істотні умови Договору щодо ціни у цілому більш, ніж на 10%, кожного разу при укладенні Додаткових угод сторонами Договору належним чином не було обґрунтовано та документально підтверджено коливання ціни природного газу на ринку після укладення Договору та попередньої угоди.

У той же час, вказане не означає відсутність між Відділом освіти Кролевецької міської ради та ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані договором від 16.01.2020, який є чинним (у тому числі в частині визначення істотної умови - ціни у первісному розмірі) й не оспорюється.

Саме укладені між сторонами додаткові угоди не відповідають вимогам Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до положень ст. 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Як вірно наголосив суд першої інстанції, тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для замовника умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги. Одними з принципів закупівлі є її відкритість та прозорість на всіх їх стадіях, а метою цієї процедури є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Досягнення вищевказаних принципів та мети здійснюється саме за рахунок того, що подальше укладення договору, після проведення закупівлі, має здійснюватись на умовах, визначених тендером. При цьому, можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За таких обставин, позовні вимоги прокуратури про визнання недійсними вказаних додаткових угод є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 207 Господарського кодексу України виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або частково, припиняється з дня набрання рішенням законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення.

Правочин утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, тому ст.1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Згідно із пунктом 1 частини 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однієї із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинення або була відсутня взагалі.

У результаті укладення сторонами з порушенням вимог закону додаткових угод, якими збільшено первісну ціну в договорі, безпідставно та у надмірній сумі сплачено відповідачу бюджетні кошти у сумі 263 404,28 грн, які, у разі визнання цих угод недійсними, підлягають стягненню з ТОВ «СУМИГАЗ ЗБУТ» на користь відділу освіти Кролевецької міської ради Сумської області.

Оскільки додаткові угоди №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 до Договору №41FB407-35-20 на постачання природного газу для непобутових споживачів, що є предметом даного позову, визнані недійсними, й саме ними було змінено умови про розмір ціни, що було правовою підставою перерахування коштів у відповідному більшому розмірі, а розрахунок за поставлений газ мав би здійснюватись за первісною ціною, вказаною в Договорі, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обгрунтованість повернення за наслідками укладання додаткових угод необґрунтовано сплачених відповідачу коштів в сумі 263 404,28 грн.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, зводяться до незгоди зі встановленими судом обставинами та до переоцінки доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» на рішення Господарського суду Сумської області від 28.01.2025 у справі № 920/164/21 слід відмовити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» на рішення Господарського суду Сумської області від 28.01.2025 у справі № 920/164/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 28.01.2025 у справі №920/164/21 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

4. Матеріали справи №920/164/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано13.03.2026.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Г.А. Кравчук

О.М. Сибіга