ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" березня 2026 р. м. ХарківСправа № 922/2485/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатий В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржниці (вх.№3675 від 13.02.2026) у справі

за заявоюОСОБА_2
про неплатоспроможність ОСОБА_2

за участю:

керуючого реструктуризацією - Черкасова С.А.

представниці ОСОБА_1 - Кучер Ю.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.09.2025, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2026, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_2 призначено арбітражного керуючого Черкасова С.А.; призначено попереднє засідання суду.

17.09.2025 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 № 77164.

Ухвалою суду від 13.11.2025 у попередньому засіданні суду визначено грошові вимоги кредиторів, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_2 ; призначено судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

13.02.2026, тобто після строку, встановленого ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до суду через систему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла заява з грошовими вимогами до боржниці (вх. № 3675), в якій заявниця просить суд визнати її грошові вимоги до ОСОБА_2 на загальну суму 249 400,00 грн.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилається на неналежне виконання боржницею умов договору позики (розписки) від 11.06.2025.

Ухвалою суду від 17.02.2026 призначено заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржниці (вх. № 3675 від 13.02.2026) до розгляду на 05.03.2026. Ухвалено заявниці - ОСОБА_1 надати суду додаткові докази на підтвердження заявлених вимог (за наявності). Ухвалено керуючому реструктуризацією та боржниці до дати проведення судового засідання: розглянути заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржниці (вх. № 3675 від 13.02.2026); письмово повідомити про результати розгляду ОСОБА_1 та суд; надати суду докази повідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду заяви з грошовими вимогами до боржника (вх. № 3675 від 13.02.2026).

02.03.2026 до суду від керуючого реструктуризацією надійшло повідомлення (вх.№4946) про розгляд заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржниці, зі змісту якого вбачається визнання арбітражним керуючим Черкасовим С.А. грошових вимог заявниці в розмірі 249359,40 грн заборгованості за договором позики та 6656,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Присутня в судовому засіданні 05.03.2026 представниця ОСОБА_1 підтримала заяву з грошовими вимогами до боржниці.

Керуючий реструктуризацією у судовому засіданні 05.03.2026 повідомив про результати розгляду заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржниці.

ОСОБА_2 у судове засідання 05.03.2026 не з`явилася; про дату, час та місце розгляду заяви була повідомлена належним чином.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржниці (вх.№3675 від 13.02.2026), дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.09.2025, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2026, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_2 призначено арбітражного керуючого Черкасова С.А.; призначено попереднє засідання суду.

17.09.2025 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 № 77164.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на те, що офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 було здійснено 17.09.2025, останнім днем строку на заявлення грошових вимог кредиторів, визначеним ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, є 17.10.2025.

Ухвалою суду від 13.11.2025 у попередньому засіданні суду визначено грошові вимоги кредиторів, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_2 ; призначено судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.

13.02.2026, тобто після строку, встановленого ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, до суду через систему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла заява з грошовими вимогами до боржниці (вх. № 3675), в якій заявниця просить суд визнати її грошові вимоги до ОСОБА_2 на загальну суму 249 400,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так у постанові від 01.03.2023 у справі № 902/221/22 Верховний Суд зазначив про те, що під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам, поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).

Поряд із цим, у питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство та ролі й обов`язків суду на цій стадії судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду враховує усталені правові висновки Верховного Суду, що полягають у такому:

- заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18);

- у попередньому засіданні господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником. Заявлені до боржника грошові вимоги конкурсних кредиторів можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18);

- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);

- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18);

- розглядаючи кредиторські вимоги, суд в силу норм статей 45-47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18);

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18);

- сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша статті 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку (постанова від 22.12.2022 у справі № 910/14923/20).

Така судова практика є сталою при застосуванні статей 45-47 Кодексу України з процедур банкрутства, що містять правове регулювання порядку звернення кредиторів із заявами з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядку розгляду цих заяв судом.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилається на неналежне виконання боржницею умов договору позики (розписки) від 11.06.2025.

Зі змісту розписки від 11.06.2025 вбачається, що ОСОБА_2 отримала у ОСОБА_1 5800 доларів США та зобов`язалась повернути зазначені кошти до 25.06.2025 у повному обсязі.

Заявниця стверджує, що ОСОБА_2 у зазначені строки грошові кошти не повернула, чим допустила порушення своїх зобов`язань, що не спростовується боржницею.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Доказів, які б свідчили про повернення ОСОБА_2 Оболенській Л.І. грошових коштів за розпискою від 11.06.2025 матеріали справи не містять.

Згідно з абз. 4 ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Так, заява ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржниці (вх. № 3675) подана до суду 13.02.2026.

Судом встановлено, що станом на 13.02.2026 за курсом Національного банку України 1 долар США становить 42,9930 грн.

Таким чином, сума основного боргу на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржниці (13.02.2026) за розпискою від 11.06.2025 становить 249359,40 грн, всупереч заявленим ОСОБА_1 249400 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що грошові вимоги ОСОБА_1 підтверджені належними та допустимими доказами у частині основного боргу в розмірі 249359,40 грн, з огляду на що суд доходить висновку про визнання грошових вимог ОСОБА_1 у розмірі 249359,40 грн.

Крім того, суд зауважує на тому, що відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Крім того, суд зауважує на тому, що правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. п. 2 п. 2-1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом ставка судового збору становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" установлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2026 року складає 3328 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, за звернення у 2026 році до господарського суду із заявою з грошовими вимогами до боржника в електронній формі заявниця мала сплати судовий збір у розмірі 5324,80 грн (3328,00 грн х 2 х 0,8), поряд із цим, ОСОБА_1 до заяви з грошовими вимогами до боржника надала платіжну інструкцію від 13.02.2026 №28HA-7P02-05CE-T0M2 про сплату через її представницю - ОСОБА_3 судового збору в розмірі 6656,00 грн, що на 1331,20 грн більше, ніж встановлено законом.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання грошових вимог ОСОБА_1 у частині витрат зі сплати судового збору в розмірі 5324,80 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається ЗА КЛОПОТАННЯМ ОСОБИ, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи відсутність відповідного клопотання ОСОБА_1 , питання про повернення заявниці судового збору в розмірі 1331,20 грн судом не вирішується.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржниці (вх. № 3675 від 13.02.2026) задовольнити частково; визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до боржниці в розмірі 249359,40 грн основного боргу (2 черга задоволення вимог кредиторів), які є конкурсними без права вирішального голосу на зборах кредиторів, та 5324,80 грн витрат зі сплати судового збору (позачергово); решту грошових вимог ОСОБА_1 за заявою (вх. № 3675 від 13.02.2026) відхилити.

Керуючись ст. ст. 45, 47, 113, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 232-235 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржниці (вх. № 3675 від 13.02.2026).

Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до боржниці в розмірі 249359,40 грн основного боргу (2 черга задоволення вимог кредиторів), які є конкурсними без права вирішального голосу на зборах кредиторів, та 5324,80 грн витрат зі сплати судового збору (позачергово).

Решту грошових вимог ОСОБА_1 за заявою (вх. № 3675 від 13.02.2026) відхилити.

Ухвалу направити боржниці, керуючому реструктуризацією, ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 10 березня 2026 року.

СуддяУсатий В.О.