ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2026 р. Справа№ 910/5096/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Сидоров А.І.;

від відповідача: Чернікіна Г.А.

Нестерова І.О.

за апеляційною скаргою Садівничого товариства «Сонячний» Дарницького району м. Києва

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025, повний текст рішення складено 25.09.2025

та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025

у справі № 910/5096/25 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Київспецмонтаж»

до Садівничого товариства «Сонячний» Дарницького району м. Києва

про зобов`язання вчинити дії

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

23.04.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Київспецмонтаж» до Садівничого товариства «Сонячний» Дарницького району м. Києва про зобов`язання відновити за власний рахунок електропостачання на ділянку 174 по вул. Садовій, 54, власником якої є Приватне акціонерне товариство «Київспецмонтаж» на умовах, які існували станом на 28.04.2023 - 3 фази 25 ампер протягом 3-х робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.12.2012 позивачем придбано за договором купівлі-продажу земельну ділянку за кадастровим номером :90:888:0002, площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 для ведення індивідуального садівництва, а з 31.01.2014 позивач набув членство у Садівничому товариства «Сонячний» Дарницького району м. Києва. Відповідно до п. 2.2 Статуту СТ «Сонячний», його завданням є утримання та обслуговування інженерних споруд загального користування, забезпечення безперебічного постачання електроенергії, утримання і благоустрій земель спільного користування, утримання доріг, вивіз сміття та інших видів діяльності. Позивач у свою чергу, у повному обсязі та своєчасно сплачував членські внески та рахунки за спожиту електроенергію, однак 28.04.2023 відповідач відключив ділянку позивача від електропостачання, прийняте рішення оформлене п. 2 протоколу від 19.03.2023. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2024 у справі № 910/6558/23 рішення відповідача від 19.03.2023 визнано незаконним та скасовано, незаконність рішення була підтверджена постановою Верховного Суду від 16.04.2024 у справі № 910/6558/23. У зв`язку із визнанням рішення відповідача від 19.03.2023 про відключення електропостачання незаконним, позивачем направлялися на адресу відповідача листи № 6 від 22.01.2024, № 66 від 22.05.2024, № 2 від 23.01.2025, № 48 від 10.04.2025 про відновлення електропостачання ділянки 174 по вул. Садовій 54, які відповідачем вимоги були проігноровані. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вищезазначеними вимогами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 позов задоволено повністю. Зобов`язано Садівниче товариство «Сонячний» Дарницького району м. Києва відновити за власний рахунок електропостачання на ділянку 174 по вул. Садовій, 54, власником якої є Приватне акціонерне товариство «Київспецмонтаж» на умовах, які існували станом на 28.04.2023 - 3 фази 25 ампер протягом 3-х робочих днів з дня набрання рішенням законної сили. Стягнуто з Садівничого товариства «Сонячний» Дарницького району м. Києва на користь Приватного акціонерного товариства «Київспецмонтаж» 3 028 грн 00 коп витрат по сплаті судового збору.

17.09.2025 від позивача до суду надійшло клопотання про розподіл судових витрат, в якій просив покласти витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 70 400,00 грн на відповідача Садівниче товариство «Сонячний» Дарницького району міста Києва.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 стягнуто з Садівничого товариства «Сонячний» Дарницького району м. Києва на користь Приватного акціонерного товариства «Київспецмонтаж» 70 400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішеннями суду, Садівниче товариство «Сонячний» Дарницького району м. Києва звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 та додаткове рішення від 30.09.2025 у справі № 910/5096/25 скасувати, та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.

На думку скаржника, суд першої інстанції неправильно визначив суть спірних правовідносин, не повністю встановив обставини справи та не надав належної оцінки доказам, наданим відповідачем, що призвело до помилкового висновку, що відповідачем було протиправно відключено від електропостачання відповідача, та таке електропостачання повинно бути відновлено відповідачем за власний на умовах, які існували станом на 28.04.2023 - 3 фази 25 ампер, оскільки електропостачання земельної ділянки 174 по вулиці Садовій, 54 забезпечувалося на підставі договору № 48 безоплатного користування ПрАТ «Київспецмонтаж» електричною лінією, укладеного між ПрАТ «Київспецмонтаж» та СТ «Сонячний», оскільки ділянка не входить до земель колективного садівництва СТ «Сонячний» та не забезпечувалася технічними можливостями колективної електромережі. Надалі вказаний договір було розірвано за ініціативи ПрАТ «Київспецмонтаж». Таким чином, електропостачання земельної ділянки АДРЕСА_1 по вул. Садова, 54 на умовах вказаного вище договору - є неможливим, з моменту розірвання цього договору.

Скаржник вказує на те, що незалежним експертом було встановлено, що, за наявних умов, потужності наявної трансформаторної підстанції № 4811 надають можливість забезпечити кожну земельну ділянку електроенергією, на рівні 0,6 кВт. Яким чином, за таких умов, з боку попереднього керівництва відповідача, було задекларовано підключення до електропостачання земельної ділянки АДРЕСА_1 по вул. Садова, 54 на умовах 3 фази 25 ампер до трансформаторної підстанції № 4811 наразі, є питанням розслідування правоохоронними органами. Рішення про зміну у порядку користування та розподілу електроенергії не приймалося одноосібно посадовими особами СТ «Сонячний» Дарницького району м. Києва, а було результатом колективного волевиявлення більшості членів СТ «Сонячний» Дарницького району м. Києва які спільним фінансуванням забезпечили виконання робіт щодо модернізації старої трансформаторної підстанції. Таке право нарівні з іншими мало і ПрАТ «Київспецмонтаж». Слід зауважити, що зміни в порядку розподілу між індивідуальними споживачами СТ «Сонячний» стосується всіх членів товариства , які не виявили бажання взяти участь у забезпеченні фінансування модернізації електротехнічної мережі.

На думку скаржника, при ухваленні рішення судом не враховано, що виконати рішення суду першої інстанції в зазначеному вигляді неможливо, з огляду на істотну зміну умов електропостачання, зокрема: трансформаторна підстанція №4811, яка станом на 28.04.2023 забезпечувала електропостачання в тому числі і земельну ділянку АДРЕСА_1, станом на дату прийняття рішення не функціонує в СТ «Сонячний» Дарницького району м. Києва, оскільки була демонтована у зв`язку із її неспроможністю забезпечувати користувачів СТ «Сонячний» Дарницького району м. Києва належною потужністю; умови постачання електроенергії користувачам СТ «Сонячний» Дарницького району м. Києва, які діяли станом на 23.04.2023, не існують, натомість діють нові умови, які імперативно встановлені «ДТЕК Київські електромережі», не залежать від волі СТ «Сонячний» Дарницького району м. Києва, та були доведені до ПрАТ «Київспецмонтаж».

Скаржник вказує на те, що ухвалюючи додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд не повідомив відповідача про прийняття день і час розгляду заяви позивача та не надав час на подання відзиву (заперечень щодо відповідності розміру витрат складності справи та кількості робочого часу), що призвело до прийняття необґрунтованого рішення про задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що електропостачання земельної ділянки 174 по вулиці Садовій, 54 здійснювалось на підставі набуття членства позивача у СТ «Сонячний» і договір № 48 ніякого відношення до цього не має, окрім того факту, що на підставі цього договору позивач, виявляючи свою добропорядність і добросусідство в момент його укладання, безоплатно передало електричну лінію до відповідача, щоб електропостачання було надано й іншим мешканцям цієї вулиці - членам відповідача. Однак, відповідач, протиправно, зловживаючи своїм монопольним становищем, відключив земельну ділянку позивача від електропостачання 28.04.2023 на підставі того, що не визнавав членства позивача у СТ «Сонячний», а договір № 48 голова правління відповідача, в продовження своєї політики зловживання, розірвала 01.01.2024, тобто значно пізніше незаконного відключення електропостачання позивача.

Позивач зазначив, що всі доводи відповідача про модернізацію трансформаторної підстанції стосуються подій і обставин, які виникли пізніше обставин незаконного відключення відповідачем земельної ділянки позивача від електропостачання 28.04.2023, тому доказового значення у даній справі не мають.

Позивач вказує на те, що розподіл електричної енергії - це одна із форм електропостачання, оскільки без розподілу електроенергії, вона не дійде до кінцевого споживача, а отже не відбудеться й електропостачання, при цьому, гроші за спожиту електроенергію позивач з 2014р. по квітень 2023р. (моменту незаконного відключення) сплачував саме відповідачу, а не будь якому іншому електропостачальнику.

На думку позивача, процес модернізації означає поліпшення умов, а тому умови, які існували до процесу модернізації не можуть після модернізації стати гіршими.

Позивач зазначає, що відповідачем не аргументовано необґрунтованості додаткового рішення, жодного заперечення щодо відповідності розміру витрат, складності справи та кількості робочого часу, витраченого адвокатом позивача для надання правової допомоги у справі. Також позивач зазначає про те, що у позовній заяві позивачем було зроблено попередню заяву про розподіл судових витрат і наданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікував понести у зв`язку із розглядом справи, тому відповідачу було завчасно відомо про таку заяву, однак жодних заперечень і аргументів до моменту винесення додаткового рішення суду першої інстанції у справі від нього не надходило.

Позивач вказав на те, що саме процесуальна поведінка відповідача призвела до вимушеного процесуального реагування позивача, отже й до збільшення обсягу надання професійної правничої допомоги із залученням адвоката, отже до збільшення суми судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги із залученням адвоката.

Також позивач у відзиві вказав на те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги із залученням адвоката для складання відзиву на апеляційну скаргу і здійсненням представництва в суді, складає 43 500 грн, сума може збільшитись, а докази, на підставі яких буде встановлено розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи будуть надані суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 910/5096/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 апеляційну скаргу Садівничого товариства «Сонячний» Дарницького району м. Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/5096/25 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду:

- докази сплати (доплати) судового збору у розмірі 389,60 грн;

04.11.2025 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків до якої додано платіжну інструкцію № 591 від 04.11.2025, що свідчить про сплату (доплату) судового збору у розмірі 389,60 грн.

Також в заяві про усунення недоліків скаржник просить розглянути клопотання про зупинення дії постанови Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/5096/25.

Щодо прохання скаржника розглянути клопотання про зупинення дії рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/5096/25 колегія суддів зазначає, що заява про усунення недоліків та апеляційна скарга не містять такого клопотання.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Садівничого товариства «Сонячний» Дарницького району м. Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі № 910/5096/25. Призначено справу № 910/5096/24 до розгляду у судовому засіданні 16.12.2025.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Ткаченка Б.О. який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, розгляд справи призначений на 16.12.2025 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2025 призначено розгляд апеляційної скарги Садівничого товариства «Сонячний» Дарницького району м. Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/5096/25 на 03.02.2026.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/5096/25 розглядалась протягом розумного строку.

Позиції учасників справи

Представники відповідача у судовому засіданні 03.02.2026 підтримали доводи апеляційної скарги, просили рішення від 09.09.2025 та додаткове рішення від 30.09.2025 у справі № 910/5096/25 скасувати, та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник позивача у судовому засіданні 03.02.2026 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/5096/25 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 14.12.2012 між громадянином України ОСОБА_1 , як продавцем, та позивачем укладено договір купівлі-продажу (земельної ділянки), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Льовушкіною С.А. та зареєстрований в реєстрі за № 4224, відповідно до якого позивач придбав земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення (використання) земельної ділянки - ведення індивідуального садівництва, кадастровий номер :90:888:0002.

07.10.2013 право власності на вказану земельну ділянку (кадастровий номер :90:888:0002) зареєстровано за позивачем, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11485436 від 24.10.2013.

31.01.2014 відповідачем видано позивачу членську книжку у Садівничому товаристві «Сонячний», з якої вбачається, що позивачем 02.03.2014 сплачено внесок при вступі в товариство у розмірі 650,00 грн. Зазначена членська книжка підписана головою правління та секретарем відповідачем та скріплена печаткою останнього.

02.03.2014 відповідачем видано позивачу довідку про те, що він є членом СТ «Сонячний» з 31.01.2014. У довідці зазначено, що позивач є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, вказана ділянка (будинок) підключені до електричних мереж та отримує електроенергію у складі членів Садівничого товариства «Сонячний».

До набуття позивачем членства у СТ «Сонячний» належну позивачу ділянку АДРЕСА_1 було під`єднано до електропостачання та забезпечено трьохфазне живлення.

При цьому приєднання садового будинку відбулось за рахунок власних коштів позивача, зокрема придбано та установлено повітряну електролінія 380 В з застосуванням самонесучого кабелю СИП-4 перерізом 4*95 довжиною 620м, металеву шафу розміром 650*500*220 з автоматом ВА 88-37, 3р 400А та наведене майно позивача за актом прийняття в експлуатацію повітряної електролінії 380В було передано відповідачу на підставі укладеного між ними договору № 48 безоплатного користування електричною лінією позивача від 01.11.2013.

10.04.2016 відповідачем видано позивачу довідку про те, що воно є членом СТ «Сонячний» з 31.01.2014. У довідці зазначено, що позивач є власником земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Садова, 54-а ділянка 174, яка відноситься до СТ «Сонячний».

Позивач зазначає, що ним своєчасно і у повному обсязі здійснювалась оплата за електроенергію та членські внески за період грудень 2017 року - квітень 2023 року.

У квітні позивач отримав від відповідача лист № 665 від 10.04.2023, яким відповідач надіслав позивачу договір датований 15.04.2023 для підписання, з метою встановлення правових відносин між позивачем та відповідачем.

Також до вказаного листа було додано витяг з протоколу рішення правління Садівничого товариства «Сонячний» Дарницького району м. Києва від 19.03.2023, в якому зазначено наступне:

« 2. Встановлення правових відносин між СТ «Сонячний» і ПрАТ «Київспецмонтаж»

Відповідно до Статуту СТ «Сонячний», членами товариства є громадяни України. За статутом 2011 року рішення про прийняття в члени Товариства приймає правління. Члену СТ видається книжка садовода.

В протоколах засідань правління тa/чи загальних зборів відсутнє рішення про прийняття в члени СТ «Сонячний» ПрАТ «Київспецмонтаж». Книжка садовода виписана 31.01.2014 саме на ПрАТ «Київспецмонтаж». Членські внески сплачувалися ПрАТ «Київспецмонтаж». В зв`язку з тим, що членство ПрАТ «Київспецмонтаж» в СТ не підтверджено рішенням уповноважених органів, садова книжка видана безпідставно, з урахуванням рекомендацій Ревізійної комісії СТ «Сонячний», вважати що ПрАТ «Київспецмонтаж» не є членом товариства.

Пропонується голові правління укласти з ПрАТ «Київспецмонтаж» договір. Робочий проект додається.».

Крім того, позивач отримав від відповідача попередження № 667 від 18.04.2023, в якому, у зв`язку з не підписанням позивачем, як особою, що не є членом садового товариства, договору на обслуговування від 15.04.2023 повідомлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 буде відімкнута від електропостачання 28.04.2023.

28.04.2023 в присутності голови Правління та старшої по вулиці Безклейної Л.В., електриком СТ ділянка АДРЕСА_1 була відключена від електропостачання, що підтверджується листом відповідача № 811 від 05.09.2023, в якому зазначено, що відключення ніяким чином не скасовує можливість відновлення електропостачання після укладення відповідного договору з урахуванням зміни розміру компенсації за витрачену електроенергію в зв`язку із збільшенням тарифу ДТЕКом.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що посилання відповідача на те, що відключення позивача від електроенергії відбулось у зв`язку із необхідністю модернізації трансформатора не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки єдиною підставою для відключення позивача від електроенергії відповідачем вказано відсутність членства позивача у Садівничому товаристві.

В подальшому, позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача звернувся до Господарського суду міста Києва за позовом до Садівничого товариства «Сонячний» Дарницького району м. Києва про визнання незаконним та скасування рішення правління, визнання членом товариства.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.08.2023 у справі № 910/6558/23 в позові відмовлено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду № 910/6558/23 від 09.01.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 23.08.2023 у справі № 910/6558/23 частково скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, а саме визнано незаконним та скасовано рішення правління Садівничого товариства «Сонячний», оформлене пунктом 2 протоколу від 19.03.2023, яким ПрАТ «Київспецмонтаж» не визнано членом СТ «Сонячний»; в решті позовних вимог відмовлено.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення правління Садівничого товариства «Сонячний», оформлене пунктом 2 протоколу від 19.03.2023, яким ПрАТ «Київспецмонтаж» не визнано членом СТ «Сонячний», прийнято з порушенням вимог статуту, Закону України «Про кооперацію» та з перевищенням наданих виконавчому органу кооперації повноваженнями, порушує права ПрАТ «Київспецмонтаж» на вільну участь в кооперативі, а тому колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування рішення правління Садівничого товариства «Сонячний», оформлене пунктом 2 протоколу від 19.03.2023.

Посилання відповідача на те, що в задоволенні вимоги позивача про визнання його членом СТ «Сонячний» з 31.01.2014 постановою апеляційного суду у справі № 910/6558/23 відмовлено, а тому позивач не є членом садового товариства не приймаються судом до уваги, оскільки суд апеляційної інстанції у своїй постанові зазначив: «Колегія суддів зазначає, що судом апеляційної інстанції під час розгляду окремої позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення правління, оформлене пунктом 2 протоколу від 19.03.2023, яким Приватне акціонерне товариство «Київспецмонтаж» не визнано членом Садівничого товариства «Сонячний», досліджено та встановлено факт членства позивача у садівничому товаристві».

Незаконність рішення правління СТ «Сонячний» оформлене пунктом 2 протоколу від 19.03.2023 також була підтверджена постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2024 у справі № 910/6558/23, відповідно до якої також підтверджено участь та членство ПрАТ «Київспецмонтаж» у СТ «Сонячний» з 31.01.2014.

Так, зокрема, Верховний Суд зазначив: «Крім того, апеляційним господарським судом встановлено, що позивачем сплачувались членські внески з 2014 року по квітень 2023 року, та вартість спожитої електроенергії, що підтверджується записами в членській книжці та банківськими виписками по рахунку позивача». «Враховуючи наведені висновки Верховного Суду та встановивши, що позивач має членську книжку, сплатив вступний внесок та постійно сплачував членські внески, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач є членом Садівницького товариства «Сонячний» з 31.01.2014.».

Більше того, Верховний Суд вказав на недобросовісність поведінки СТ «Сонячний» зазначивши: «Колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт прийняття відповідачем позивача до членів Садівничого товариства «Сонячний» (зокрема видача членської книжки, прийняття відповідачем від позивача вступного та членських внесків, видача відповідачем позивачу довідок про його членство у садівничому товаристві), прийняття рішення правління Садівничого товариства «Сонячний», яким вирішено вважати, що позивач не є членом товариства, є поведінкою, яка суперечить добросовісності, так як відповідач діє всупереч своїй попередній поведінці.».

22.01.2024 позивач листом № 6 звернувся до відповідача з вимогою про відновлення електропостачання ділянки 174 по вул. Садовій 54 у зв`язку із прийняттям постанови Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2024 у справі № 910/6558/23, оскільки підставу для незаконного відключення від електропостачання - не визнання членства позивача у відповідача - визнано незаконною та скасовано, однак, останнім не надано відповіді на вказаний лист та не відновлено електропостачання.

В подальшому, 22.05.2024 позивач вдруге звернувся до відповідача із листом № 66 з вимогою про відновлення електропостачання ділянки 174 по вул. Садовій 54 у зв`язку із прийняттям постанови Верховного Суду від 16.04.2024 у справі № 910/6558/23, оскільки підставу для незаконного відключення від електропостачання - не визнання членства позивача у відповідача - підтверджено незаконною вже Верховним Судом.

Однак, відповідачем проігноровано дану вимогу і не відновлено електропостачання.

23.01.2025 позивач втретє, листом № 2 вкотре звернулось до відповідача з вимогою про відновлення електропостачання ділянки 174 по вул. Садовій 54, в якому детально розписано, що відповідач не лише не виконує рішення судів, але й продовжує свою недобросовісну поведінку та порушує як чинне законодавство України, так і власний Статут, та попередило, що у разі незадоволення цієї вимоги позивач вимушений буде звертатись до суду за захистом своїх прав.

Відповідачем не надано відповіді на лист-вимогу позивача, електропостачання не відновлено.

10.04.2025 позивач листом № 48 звернувся до відповідача, в якому вимагав протягом 3 робочих днів з моменту отримання даної вимоги відновити електропостачання ділянки 174 по вул. Садовій 54, на умовах, що існували на момент незаконного відключення, а саме: 3 фази 25 ампер - за власний рахунок відповідача, однак відповіді на вимогу відповідачем не надано, електропостачання не відновлено.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про кооперацію» до основних прав членів кооперативу, зокрема, належить право користування послугами кооперативу.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про кооперацію» права учасників (членів) кооперативу та його статутних органів, визначені законом, не можуть бути звужені (обмежені) установчими документами кооперативу, рішеннями його статутних органів чи правочинами між кооперативом та його учасниками (членами). Положення установчих документів кооперативу, рішення його статутних органів чи правочини між кооперативом та його учасниками (членами), які звужують (обмежують) права учасників (членів) кооперативу, визначені законом, є нікчемними.

Відповідно до п. 2.2 Статуту відповідача завданням Товариства є утримання та обслуговування інженерних споруд загального користування, забезпечення безперебійного постачання електроенергії, утримання і благоустрій земель спільного користування, утримання доріг, вивіз сміття, а також здійснення інших видів діяльності для досягнення мети Товариства.

Згідно із абз. 2 п. 3.6.12 Статуту відповідача при наявності у члена Товариства заборгованості за спожиту електроенергію більше, ніж 200 кВт-год Правління вручає йому попередження (під розпис або надсилає рекомендованим листом) про відключення від енергопостачання при несплаті заборгованості впродовж 10 днів з дати отримання попередження.

Пунктом 3.6.16. Статуту відповідача передбачено, що у випадку тривалої (більше одного кварталу) несплати членських внесків за рішенням Правління здійснюється відключення ділянки порушника від електропостачання.

Отже, право відключати ділянки від електропостачання надано виключно Правлінню відповідача, як колегіальному органу, та виключно у двох наведених вище випадках. Інших підстав відключення ділянок від електропостачання Статут відповідача не передбачає.

Згідно із п. 3.6.11 Статуту відповідача член Товариства зобов`язаний сплачувати членські внеси не рідше одного разу на квартал не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до п. 3.6.12 Статуту відповідача член Товариства зобов`язаний сплачувати за спожиту електроенергію за встановленими товариством тарифами не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідачем не доведено належними засобами доказування наявність у позивача станом на 28.04.2023 будь-якої заборгованості за спожиту електроенергію або по сплаті членських внесків, тому суд приходить до висновку, що відповідач протиправно всупереч положенням Статуту відповідача відключив позивача, який членом садівничого товариства, від електропостачання.

Відповідно до п. 5.5.2 Статуту відповідача голова Правління несе персональну відповідальність перед членами Товариства за правильність прийнятих ним рішень, за дотримання Статуту та виконання рішень Загальних Зборів.

Згідно із п. 62 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» побутовий споживач - це індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність).

Тобто, відповідач відноситься до колективного побутового споживача.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживачі колективного побутового споживача купують та здійснюють розрахунки за спожиту електричну енергію з колективним побутовим споживачем за тими самими цінами, за якими колективний побутовий споживач купує та здійснює розрахунки за електричну енергію з електропостачальником такого колективного побутового споживача.

Згідно ст. 60 Закону України «Про ринок електричної енергії» з метою забезпечення захисту прав споживачів учасники ринку не застосовують недобросовісні методи конкуренції до споживача. Постачання електричної енергії здійснюється на недискримінаційних засадах. Відключення споживачів здійснюється виключно у порядку, визначеному цим Законом та правилами роздрібного ринку.

Відповідно до ч. 5 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» Правила роздрібного ринку передбачають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку, права та обов`язки учасників ринку, процедуру заміни споживачем постачальника електричної енергії, умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, процедуру розгляду скарг споживачів, особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, постачальником «останньої надії».

Відповідно до ч. 2 п. 7.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (в редакції чинній станом на 28.04.2023припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення виключно у разі:

заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником;

недопущення уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача.

Відповідачем не доведено наявність однієї з наведених підстав станом на 28.04.2023, коли відповідач протиправно припинив електропостачання на ділянку позивача.

При цьому, Правилами роздрібного ринку електричної енергії не врегульовано питання порядку відновлення електропостачання споживачів у випадку незаконних дій і порушення його прав електропостачальником (в даному випадку відповідач є таким електропостачальником), водночас, відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). І подібні за змістом відносини - відновлення електроживлення споживачу - врегульовані Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Пунктом 7.12. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 передбачено, що відновлення електроживлення електроустановок споживача, електроживлення яких було припинено з підстав, зазначених у пунктах 7.5 та/або 7.6 цього розділу, здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу, протягом 3 робочих днів у містах та 5 робочих днів у сільській місцевості після отримання від ініціатора відключення інформації про усунення споживачем порушень, що підтверджується відповідним документом учасника ринку, на вимогу якого здійснювалося припинення електроживлення. Про усунення причин відключення ініціатор такого відключення повідомляє оператора системи в день отримання такої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач продовжує недобросовісну поведінку, застосовує недобросовісні методи конкуренції, протиправно обмежуючи позивача у законному отриманні електроенергії, зловживає своїм становищем електропостачальника як колективного побутового споживача та відмовляється відновити електропостачання ділянки АДРЕСА_1, власником якої є позивач.

З огляду на встановлені обставини справи, а також те, що єдиною підставою відключення ділянки АДРЕСА_1, власником якої є позивач, від електропостачання 28.04.2023 стало посилання відповідача на відсутність членства позивача в СТ «Сонячний» відповідно до рішення правління відповідача, оформлене пунктом 2 протоколу від 19.03.2023, яке 09.01.2024 рішенням суду у справі № 910/6558/23 було визнано незаконним та скасовано, а отже відключення від електропостачання 28.04.2023 було незаконним, а тому, враховуючи вищезазначене, єдиний спосіб захистити порушене право позивача є відновлення становища, яке існувало до порушення такого права - протягом 3-х робочих днів з дня набрання рішенням суду по даній справі законної сили відновлення відповідачем за власний рахунок електропостачання на ділянку АДРЕСА_1, власником якої є позивач на умовах, які існували станом на 28.04.2023 - 3 фази 25 ампер.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо додаткового рішення

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві позивачем наведено, що витрати на надання правової допомоги попередньо (орієнтовно) становлять 20 000,00 грн, докази на підтвердження яких будуть надані позивачем до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

У клопотанні про розподіл судових витрат позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 70 400,00 грн.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Як вбачається із матеріалів справи, що 21.04.2025 між позивачем, як довірителем, та Адвокатом Сидоровим Артемом Ігоровичем, як повіреним, укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1 якого у відповідності до попередньо досягнутої домовленості сторін, за цим договором повірений зобов`язується від імені та за рахунок довірителя вчинити такі юридичні дії:

- представництво та захист прав та законних інтересів довірителя у Господарському суді міста Києва по справі щодо відновлення Садівничим товариством «Сонячний» Дарницького району міста Києва електропостачання на ділянку довірителя та

- надання правової допомоги шляхом складання необхідних процесуальних документів, усних виступів під час судових засідань для представництва та захисту прав та законних інтересів довірителя, та консультацій довірителя під час розгляду справи.

Згідно з п. 1.3 договору відповідно до змісту цього договору повірений вправі виконувати функції і має повноваження на ведення вищезазначеної справи в суді та здійснює від імені довірителя його процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним України без будь-яких процесуальних обмежень.

Відповідно до 3.1 договору плата за виконання цього договору виплачується повіреному в сумі, порядку та в строки, передбачені цим договором.

Згідно із п. 3.3 договору сума плати за виконання договору (дій, зазначених в цьому договорі), яка передбачена п.п. 3.1. цього договору, формується виходячи з фіксованої суми за складання позовної заяви та участі Повіреного у перших двох засіданнях по справі у розмірі 20 000,00 грн та погодинної оплати подальшої виконаної роботи (наданих послуг) повіреним у зв`язку із розглядом справи із розрахунку 4 200,00 грн за 1 годину роботи повіреного.

Відповідно до п. 3.4 договору оплату за виконання договору (дій, зазначених в цьому договорі), яка передбачена п.п. 3.1, 3.3 цього договору, довіритель здійснює, виходячи із загальної суми плати за виконання договору, зазначеної в тексті акту виконаних робіт, підписаного сторонами відповідно до п. 3.5 цього договору, протягом 14 календарних днів після Господарським судом міста Києва судового рішення по справі.

Відповідно до п. 3.5 договору сторони зобов`язуються підписати акт виконаних робіт за цим договором протягом 2 календарних днів після прийняття Господарським судом м. Києва судового рішення по справі.

11.09.2025 між довірителем та повіреним підписано акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 21.04.2025, яким засвідчено таке:

1. Повірений виконав в повному обсязі свої договірні зобов`язання та надав правову допомогу, а довіритель прийняв надану повіреним правову допомогу (виконану адвокатом роботу), а саме:

складання позовної заяви та участь повіреного у перших двох засіданнях по справі 7 травня та 3 червня 2025 року (фіксований розмір оплати у сумі 20 000,00 грн);

аналіз відзиву на позовну заяву відповідача та складення відповіді на відзив на позовну заяву по справі (8 аркушів) (7 годин);

аналіз заперечення на відповідь на відзив відповідача та складення правової позиції для виступу з поясненнями по справі з урахуванням викладених в запереченні аргументів (1 година);

участь у судовому засіданні 22 липня 2025 року (1 година);

участь у судовому засіданні 29 липня 2025 року (1 година);

участь у судовому засіданні 12 серпня 2025 року (1 година);

участь у судовому засіданні 09 вересня 2025 року (1 година).

Загальна кількість витрачених годин для виконання роботи Повіреним (адвокатом) складає 12 годин.

Відповідно до п. 3 договору сума плати за виконання договору розраховується за формулою: S= F + Т х Р - де S - це загальна сума, що підлягає оплаті за виконання договору Повіреним; F - фіксований розмір оплати за складення позовної заяви і участь у перших двох засіданнях по справі; Т - це загальна кількість витрачених годин для виконання роботи повіреним (адвокатом); Р - це сума оплати 1 години роботи повіреного, що за умовами договору складає 4 200,00 грн.

Таким чином, S підлягає оплаті довірителем за виконання повіреним договору 20 000 + 12*4 200,00=70 400,00 грн - це загальна сума, що підлягає оплаті довірителем за виконання повіреним договору.

2. Довіритель відповідно до договору зобов`язується здійснити оплату за виконання договору в повному обсязі не пізніше 5 банківських днів з моменту сплати відповідачем по справі суми судових витрат на професійну правничу допомогу.

Претензій одна до одної сторони не мають.

03.06.2025 на представництво інтересів позивача за договором № б/н про надання правничої допомоги від 21.04.2025 адвокатом Сидоровим А.І. видано ордер серії АІ № 1912563.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень.

Так, за змістом статті ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Як вже зазначалось, матеріалами справи підтверджується факт надання позивачу правової допомоги на погоджену між довірителем та повіреним суму у розмірі 70 400,00 грн.

Враховуючи викладене, надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю та об`ємом справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, беручи до уваги середній розмір заробітної плати, об`єм наданих правових послуг, колегія суддів апеляційної інстанції, керуючись, зокрема такими критеріями, як обґрунтованість, пропорційність, співмірність та розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу до суми у розмірі 70 400,00 грн.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на встановлені обставини справи, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, доведеність понесення витрат на правничу допомогу, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/5096/25, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Доводи скаржника про те, що при ухваленні рішення судом не враховано, що виконати рішення суду першої інстанції в зазначеному вигляді неможливо, з огляду на істотну зміну умов електропостачання, є безпідставними, оскільки зазначене не є предметом розгляду справи.

Скаржником не спростовано тієї обставини, що відключення ділянки АДРЕСА_1, власником якої є позивач, від електропостачання 28.04.2023 через відсутність членства позивача в СТ «Сонячний» відповідно до рішення правління відповідача, оформлене пунктом 2 протоколу від 19.03.2023, яке 09.01.2024 рішенням суду у справі № 910/6558/23 було визнано незаконним та скасовано, а отже відключення від електропостачання 28.04.2023 було незаконним, у зв`язку із чим, способом захисту порушеного права позивача є відновлення становища, яке існувало до порушення такого права.

Доводи про те, що скаржник був позбавлений можливості надати заперечення щодо витрат на правничу допомогу, оскільки останній не був повідомлений про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення, спростовується положеннями ст. 244 ГПК України, а саме: Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що позивачем у позовній заяві викладено попередню заяву про розподіл судових витрат і надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікував понести у зв`язку із розглядом справи, тому відповідачу було завчасно відомо про таку заяву, однак жодних заперечень і аргументів до моменту винесення додаткового рішення суду першої інстанції у справі від відповідача не надходило.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про те, що апеляційна скарга не містить заперечень відповідача щодо стягуваної суми витрат на послуги адвоката.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 19.09.2025 та додатковому рішенні Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/5096/25, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 та додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/5096/25, відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Садівничого товариства «Сонячний» Дарницького району м. Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/5096/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі № 910/5096/25 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/5096/25 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Садівничого товариства «Сонячний» Дарницького району м. Києва на рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/5096/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 у справі № 910/5096/25 залишити без змін.

3. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/5096/25 залишити без змін.

4. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

5. Справу 910/5096/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана 12.03.2026.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич