ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" лютого 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4729/23

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Акціонерного товариства Херсонська теплоелектроцентраль (73003, м. Херсон, Бериславське шосе, 1, ) до відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Херсона (73008, м. Херсон, селище Чкалова, 37, ) про стягнення 1118435,03грн.;

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Господарського суду Одеської області Степанової Л.В. перебуває справа №916/4729/23 за позовом Акціонерного товариства Херсонська теплоелектроцентраль до відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Херсона про стягнення 1118435,03грн.

В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство Херсонська теплоелектроцентраль посилається на неналежне виконання Квартирно-експлуатаційним відділом м. Херсона умов укладеного між сторонами договору №50-Т від 03.06.2021.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.07.2025 було зупинено провадження у справі №916/4729/23 до закінчення перегляду справи №908/1162/23 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.10.2025 провадження у справі поновлено та призначити судове засідання на "20" листопада 2025 р. о 12:30

Розпорядженням керівника апарату №191 від 23.10.2025 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/706/21, у зв`язку із прийняттям Вищою радою правосуддя рішення від 21.10.2025 №2163/0/15-25 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку".

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 справу № 916/4729/23 розподілено судді Літвінову С.В.

Ухвалою від 03.11. 2025 прийнято справу № 916/4729/23 до свого провадження. Постановлено розгляд справи здійснити спочатку за правилами загального позовного провадження.

14.11.2025 від Акціонерного товариства "Херсонська теплоелектроцентраль" надійшла заява про зменшення позовних вимог.

05.01.2026. протокольною ухвалою закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні.

19.02.2026 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без участі сторони по справі, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

19.02.2026р. в судовому засіданні проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем, 03.06.2021 було укладено Договір № 50-Т з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії. Договір № 50-Т з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі за текстом - Договір № 50-Т).

Як зазначає позивач зазначає, що договір було укладено з урахуванням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки відповідач є державною установою.,

Відповідно до умов договору, Позивач зобов`язується надавати Відповідачу послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення/на індивідуальний тепловий пункт для потреб планення, а Відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 3 Договору, об`єктом надання послуг є будівля, площею 4054 кв.м, яке знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Пестеля, 1 (в/ч НОМЕР_1 ).

Відповідно до п. 55 Договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги та п. 20 Правил № 630 (зі змінами та доповненнями) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк встановлений договором або законом.

Згідно п. 40 Договору, останній набирає чинності з дня його укладення і діє до 31.12.2021 року.

За змістом п. 41 дія цього Договору може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному в поточному році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Позивач вказує, що відповідачем у відповідності до п. 41 Договору не було здійснено будь-яких заходів у відповідності п. 41 Договору № 50-Т, але оскільки продовжувався опалювальний сезон 2021/2022 р.р., та не існує можливості припинити постачання теплової енергії відповідачу не завдавши шкоди іншим споживачам, позивачем було продовжено постачання теплової енергії до кінця опалювального сезону. У зв`язку з цим відповідач отримував теплову енергію без договору в період з січень - березень 2022 року на суму 1 182 938,79 грн., та яку він не оплатив, тобто отримано безпідставно набуте майно.

На спірні правовідносини сторін поширюються положення Цивільного кодекс України, Господарського кодексу України, Законів України "Про житлово-комунальні послуги" та ЗУ «Про теплопостачання», Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з визначеннями наведеними у ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин): постачання теплової енергії (теплопостачання) це господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг; система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

А відповідно до п. 3 Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198 (далі Правила), споживач теплової енергії це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Частинами 1, 2 та 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" закріплено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Частиною 3 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Приписами ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що основним обов`язком споживача теплової енергії є, зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником (п. 4 Правил). Таким чином, до обов`язків споживача теплової енергії належить своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з п. 20 Правил, облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці. У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 23 Правил, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії № 830, постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Крім того вбачається, що термін споживач застосовується в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі №904/7377/17.

Теплопостачання - це особливий вид комунальної послуги. Система теплопостачання для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов`язаних частин, що складають систему централізованого постачання, включає сукупність взаємопов`язаних джерел теплової енергії (технічних елементів і пристроїв), призначених для передачі у приміщення необхідної кількості тепла та підтримання в них заданої температури повітряного середовища.

Законодавство, яке регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов`язує обов`язок споживача сплатити вартість теплової енергії з фактом її споживання.

Частина 1 ст. 1212 ЦК України передбачає, що особа, яка набула майно за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України безпідставно набуте майно повертається потерпілому в натурі. Частиною 2 ст. 1213 ЦК України передбачено, що в разі неможливості повернути потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість. Враховуючи, що теплова енергія - це вид товару, який має такі властивості, що призводять до неможливості його повернення в натурі, то вартість останньої має бути відшкодована позивачу.

АТ «Херсонська ТЕЦ» звернулась до суду із заявою про зменшення вимог за березень 2022 року у розмірі 299606,64 грн. з урахуванням правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23.

Таким чином, остаточні позовні вимоги складають 883 332,15 грн.- за січень та лютий 2022року.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Квартирно - експлуатаційний відділ міста Херсона (73008, Херсонська область, місто Херсон, Селище Чкалова, будинок 37, ) на користь Акціонерного товариства „Херсонська теплоелектроцентраль (Бериславське шосе 1,Херсон,Херсонський р-н, Херсонська обл.,73028, ) основний борг у розмірі 883 332,15 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 599,98 грн.

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Повний текст рішення складено 02 березня 2026 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов