ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 березня 2026 року Справа № 903/1055/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь Поділля"

до відповідача за первісним позовом: фізичної особи-підприємця Грибовського Олега Вікторовича

про стягнення 201430,14 грн,

за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця Грибовського Олега Вікторовича

до відповідача за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь Поділля"

про стягнення 1922987,88 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним): Сторожук А.В., адвокат, ордер серії ВХ№1110402 від 06.11.2025 (поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів);

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним): Комарницький С.І., адвокат, ордер серії АС№1060664 від 15.12.2025; Юрескул Н.С., адвокат, ордер серія АІ№2059138 від 24.11.2025 (поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів).

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: 11.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Промінь Поділля" звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця Грибовського Олега Вікторовича про стягнення 201430,14 грн, з них 200000,00 грн основного боргу, 1430,14 грн - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що здійснив попередню оплату в розмірі 200000,00 грн відповідачу (виконавцю) для здійснення робіт на обприскування посівів сільськогосподарських культур із застосуванням сільськогосподарської техніки, однак останній зобов`язання згідно договору підряду №03/03-2025 від 03.03.2025 не виконав, сплачені кошти позивачу не повернув.

Ухвалою суду від 17.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 16.12.2025; запропоновано відповідачу надати відзив на позов, заперечення на відповідь на відзив; позивачу - відповідь на відзив.

08.12.2025 через систему "Електронний суд" надійшла зустрічна позовна заява фізичної особи-підприємця Грибовського Олега Вікторовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь Поділля" про стягнення 1922987,88 грн, з них 108296,94 грн реальних (прямих) збитків та 1814690,94 грн упущеної вигоди.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ФОП Грибовський О. В. посилається на ігнорування його звернень від 29.04.2025 та від 05.05.2025 ТзОВ "Промінь Поділля" та як наслідок підрядник (позивач) був позбавлений можливості виконати передбачені договором підряду № 03/03-2025 від 03.03.2025 роботи у визначені п. 1.4 вказаного договору строки, що призвело до понесення ним збитків в сумі 1922987,88 грн, з них 108296,94 грн реальних (прямих) збитків та 1814690,94 грн упущеної вигоди.

Ухвалою суду від 10.12.2025 зустрічну позовну заяву фізичної особи-підприємця Грибовського Олега Вікторовича про стягнення 1922987,88 грн залишено без руху; надано заявнику строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліку, а саме: подати письмову заяву із обґрунтованим розрахунком суми 108296,94 грн реальних (прямих) збитків, що заявлена до стягнення та докази відправлення останньої ТзОВ "Промінь Поділля".

У судовому засіданні 16.12.2025 оголошено перерву до 14.01.2026.

25.12.2025 через систему "Електронний суд" від ФОП Грибовського О. В. надійшла заява про усунення недоліків до якої на виконання ухвали суду від 10.12.2025 долучив уточнену позовну заяву з розрахунком суми 108296,94 грн реальних (прямих) збитків та докази направлення заяви та доданих до неї документів ТзОВ "Промінь Поділля".

29.12.2025 ТзОВ "Промінь Поділля" через систему "Електронний суд" подано заяву у якій просить суд повернути заявнику зустрічну позовну заяву ФОП Грибовського О. В., оскільки недоліки не усунуті у встановлений судом строк. При цьому зазначає, що отримання ухвали суду про залишення зустрічної позовної заяви без руху представником ФОП Грибовського О.В. - адвокатом Юрескул Н.С. в електронному кабінеті є належним врученням судового рішення самому ФОП Грибовському О.В., а перебіг строку для усунення недоліків зустрічної позовної заяви почався з 10.12.2025. Звертає увагу суду, що заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви подана лише 25.12.2025, тобто після спливу встановленого судом процесуального строку. Доставка ухвали від 10.12.2025 до ЄСІТС адвоката Юрескул Н.С., яка є зареєстрованим представником відповідача, має вважатися належним врученням ФОП Грибовському О.В.. Дана заява з додатками долучена до матеріалів справи.

29.12.2025 через систему «Електронний суд» від ФОП Грибовського О. В. надійшли заперечення на заяву про повернення зустрічної позовної заяви в яких зазначає, що ухвалу суду про залишення зустрічної позовної заяви без руху фактично отримано заявником 15.12.2025 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, відповідно, перебіг встановленого судом строку для усунення недоліків розпочався з 16.12.2025 року. Недоліки зустрічної позовної заяви були усунуті заявником у межах установленого судом строку, шляхом подання письмової заяви з обґрунтованим розрахунком реальних (прямих) збитків та доказів направлення відповідних документів іншій стороні у справі. Посилання позивача за первісним позовом на те, що ухвала суду від 10.12.2025 була отримана представником ФОП Грибовського О.В. у день її постановлення, не відповідає дійсності. Адвокат Юрескул Н.С. на момент постановлення зазначеної ухвали не була підключена до ЄСІТС у межах цієї справи, а отже не могла отримати ухвалу суду в електронному вигляді. З матеріалів, доданих самим ТзОВ «Промінь Поділля» до заяви про повернення зустрічного позову, зокрема з картки руху документа, вбачається, що ухвала суду від 10.12.2025 року була доставлена в електронному кабінеті Сторожук А.В. та ТзОВ «Промінь Поділля», а не ФОП Грибовському О.В. чи його представнику. Таким чином, можливість ознайомлення заявника зі змістом та підставами ухвали про залишення зустрічної позовної заяви без руху виникла виключно після її фактичного отримання поштовим зв`язком, а саме 15.12.2025. Дані заперечення з додатками долучено до матеріалів справи.

Відповідно до відомостей, що містяться в табелі обліку робочого часу програмного комплексу «Діловодство спеціалізованого суду» суддя Вороняк А. С. в період з 25.12.2025 по 07.01.2026 перебував у відпустці.

Ухвалою суду від 08.01.2026 у задоволенні заяви ТзОВ "Промінь Поділля" про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду відмовлено; прийнято для спільного розгляду з первісним позовом ТзОВ "Промінь Поділля" до ФОП Грибовського О. В. про стягнення 201430,14 грн зустрічний позов ФОП Грибовського О. В. до ТзОВ "Промінь Поділля" про стягнення 1922987,88 грн; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; повідомлено сторони, що підготовче засідання відбудеться 14.01.2026; запропоновано відповідачу за зустрічним позовом надати відзив на позов, заперечення на відповідь на відзив; позивачу - відповідь на відзив; запропоновано позивачу за зустрічним позовом конкретизувати прохальну частину позовної заяви з зазначенням усіх складових ціни позову про якій йдеться у тексті позовної заяви.

Представник ТзОВ "Промінь Поділля" просив у судовому засіданні 14.01.2026, з метою надання процесуальної можливості подати відзив на зустрічну позовну заяву, відкласти підготовче засідання, представник ФОП Грибовського О. В. не заперечив щодо відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 14.01.2026 суд, на виконання вимог ст. 195 Господарського процесуального кодексу України(далі - ГПК України), враховуючи строки розгляду справи, постановив на місці продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів - по 18.02.2026 та відкласти підготовче засідання на 03.02.2026.

Ухвалою суду від 14.02.2026 постановлено повідомити сторони про те, що підготовче засідання відбудеться 03.02.2026; запропоновано відповідачу за зустрічним позовом подати суду не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду від 08.01.2026 відзив на зустрічний позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти зустрічного позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу за зустрічним позовом, докази чого подати суду; повторно запропоновано позивачу за зустрічним позовом конкретизувати прохальну частину позовної заяви з зазначенням усіх складових ціни позову про якій йдеться у тексті позовної заяви.

15.01.2026 ТзОВ "Промінь Поділля" через систему «Електронний суд» подало відзив на зустрічну позовну заяву в якому просить у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю. При цьому вказує, що укладений між сторонами договір є рамковим, оскільки строки виконання робіт (з 20.04.2025 року по 31.07.2025 року, тобто 103 календарних дні) та площа земель (6 000 га) мають орієнтовний характер, оскільки окреслюють лише орієнтовні граничні часові і об`ємні межі та ніяким чином не означають, що виконавець мав виконувати роботи з обприскування на усій площі 6000 гектарів та протягом усіх 103 днів. Крім того, в додатку 1 сторони не погодили переліку працівників та техніки, що мали застосовуватись при виконанні робіт по договору, виконавець до початку виконання робіт не надав на територію замовника техніку. Щодо заперечення стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди зазначає, що вимоги про стягнення упущеної вигоди в сумі 1814690,94 грн є необґрунтованими, абстрактними і не підтвердженими доказами, що суперечить як законодавству, так і практиці Верховного Суду, оскільки не підтверджено наявності складу цивільного правопорушення, а самі умови договору, без підтвердження реальної можливості виконання й отримання доходу, не є підставою для стягнення упущеної вигоди. Щодо вимог про стягнення 108296,94 грн реальних (прямих) збитків, звертає увагу суду, що такі витрати повинні бути дійсно понесені та мати причинно наслідковий зв`язок із порушенням зобов`язання, рахунки на запчастини/послуги не підтверджують реальні збитки, якщо вони не пов`язані з предметом договору, витрати не можуть бути віднесені до реальних збитків, якщо договір не перейшов у стадію виконання, бізнес-ризики та витрати на підготовку діяльності не є реальними збитками позивача за зустрічним позовом. Даний відзив з додатками долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 03.02.2026 оголошено перерву до 05.02.2026.

04.02.2026 ФОП Грибовський О.В. через систему «Електронний суд» подав заяву в якій уточнив прохальну частину зустрічного позову та просить стягнути з ТзОВ "Промінь Поділля" на користь ФОП Грибовського О. В. 108296,94 грн реальних (прямих) збитків та 1814690,94 грн упущеної вигоди. Дана заява з додатками долучена до матеріалів справи.

05.02.2026 представники ТзОВ "Промінь Поділля" та ФОП Грибовського О. В. у судовому засіданні вказали, що не заперечують проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

У судовому засіданні 05.02.2026 суд, на виконання вимог ст. 195 ГПК України, враховуючи строки розгляду справи, постановив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 19.02.2026.

Ухвалою суду від 05.02.2026 повідомлено сторони про те, що розгляд справи по суті відбудеться 19.02.2026 в режимі відеоконференції з представниками ТзОВ "Промінь Поділля" - Сторожуком А.В. та ФОП Грибовського О. В. - Юрескул Н.С..

У судовому засіданні 19.02.2026 представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) первісний позов підтримав та просив задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного; представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) первісний позов заперечив, підтримав зустрічний позов, просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов повністю.

Ухвалою суду від 19.02.2026 повідомлено сторони про те, що проголошення вступної та резолютивної частини рішення у справі відкладено на 02.03.2026.

Застосовуючи згідно з ч.1 ст.3 ГПК України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989р.).

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Папазова та інші проти України" (заяви №№ 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07) від 15.03.2012р. (п.29) суд повторює, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (§51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006р. у справі "Красношапка проти України").

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

установив:

03.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промінь Поділля" (замовник) та фізичною особою-підприємцем Грибовським Олегом Вікторовичем (підрядник) було укладено договір підряду № 03/03-2025 (далі - договір), згідно з умовами якого підрядник зобов`язується з використанням наявної у нього сільськогосподарської та/або іншої техніки виконати для замовника роботи, визначені у п.1.2 даного договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити роботи підрядника (п.1.1 договору) (а.с.5-8).

Згідно п. 1.2 договору підрядник виконує замовнику наступні роботи: обприскування посівів сільськогосподарських культур на паливно-мастильних матеріалах замовника.

Пунктом 1.3 договору визначено, що роботи надаються на землях, що перебувають у власності або користуванні замовника, площею (орієнтовно) 6000 га на території Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.

Відповідно до п.1.4 договору строки виконання робіт (орієнтовно) - з 20.04.2025 по 31.07.2025. Режим роботи підрядник погоджує з замовником, при цьому дотримуючись строків виконання робіт, встановлених цим договором.

Згідно п.1.5 договору підрядник виконує роботи із застосуванням сільськогосподарської та/або іншої техніки (машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу) (далі - «Техніка»). Перелік такої техніки із зазначенням марки, реєстраційного номера, номеру кузова, а також перелік працівників підрядника, що будуть управляти зазначеною технікою (прізвище, ім`я, по батькові та податковий (ідентифікаційний) номер) визначаються у додатку №1 до договору, що є його невід`ємною частиною. Техніка повинна бути технічно справна та обладнана всіма необхідними засобами для пожежогасіння відповідно до протипожежних норм та правил. Підрядник гарантує, що має усі права на використання зазначеної техніки відповідно до цілей цього договору та ці права жодним чином не обмежені.

Загальна вартість робіт за даним договором становить 1814690,94 грн, остаточно визначається на підставі акту приймання-передачі виконаних робіт з урахуванням фактично наданих підрядником робіт та курсом НБУ на дату складання акту. Вартість робіт включає всі можливі витрати, необхідні для надання підрядником робіт за цим договором (п.2.1 договору).

Відповідно до п. 2.4 договору оплата робіт підрядника здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника, протягом 10 (десяти) банківських днів після дати підписання акту.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 31 грудня 2025 року (включно), а у разі його неповного виконання хоча б однією із сторін - до моменту повного виконання.

Даний договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печаткою товариства без будь яких зауважень.

Щодо вимоги за первісним позовом про стягнення 200000,00 грн основного боргу, суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Предмет договору підряду є завжди індивідуалізованим, тобто являє собою упредметнений (матеріалізований) результат зусиль (робіт) підрядника. Результат роботи підрядника виражається в тій чи іншій матеріальній формі.

Виконуючи взяту на себе роботу за договором підряду, підрядник зберігає певну самостійність, яка виражається в тому, що він сам організовує свою роботу, визначає способи її виконання, черговість виконання окремих операцій.

Юридичним завершенням договору підряду є підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт, яка врегульована чинним законодавством.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин.

З огляду на вищезазначене, договір № 03/03-2025 від 03.03.2025 за своєю правовою природою є договором підряду.

За приписами статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854 Кодексу).

Ст. 854 ЦК України визначає, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Суд зазначає, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи № 910/4994/18).

Судом встановлено, що до предмету доказування в даній справі, зокрема, входять обставини щодо виконання чи невиконання умов договору та наявності чи відсутності підстав для стягнення сплаченої позивачем попередньої оплати (авансу) в розмірі 200000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

За приписами частин 1, 2 статті 840 ЦК України якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов`язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок. Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з нормами статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промінь Поділля" звернулися до суду з позовом про стягнення коштів, визначаючи спірні кошти як аванс, та посилаються на презумпцію авансу, який, на відміну від завдатку, є лише способом платежу, оскільки він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати.

Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані(який включається до загальної ціни товару). При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

У зв`язку з невиконанням однією із сторін договору своїх обов`язків сума коштів, сплачена як аванс, має бути повернута покупцю.

Схожа правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19 та постанові Верховного Суду від 17.01.2024 у справі № 545/1272/22-ц).

Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Тому, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути.

І якщо продавець чи виконавець послуг (робіт) отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано, то, незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

Судом встановлено, що за наявності положення п. 2.4 договору, 07.04.2025 року ФОП Грибовський О.В. звернувся до ТОВ «ПРОМІНЬ ПОДІЛЛЯ» із письмовою заявою, в якій просив зробити йому передоплату у розмірі 200 000,00 грн до початку фактичного виконання робіт (а.с.10). Враховуючи прохання підрядника (відповідача), ТОВ «ПРОМІНЬ ПОДІЛЛЯ» згідно платіжного доручення № 2375 від 15.04.2025 перерахувало йому 200 000,00 грн як передоплату по договору № 03/03-2025 від 03.03.2025 року (а.с. 11).

Згідно з абз.1 п.3.1 договору, підрядник зобов`язаний до початку виконання робіт, визначених у п. 1.2 даного Договору, надати за власний рахунок на територію Замовника Техніку. Відповідно до п.1.4 Договору, строки виконання робіт (орієнтовно) - з 20.04.2025 року по 31.07.2025 року, режим роботи підрядник погоджує з замовником, при цьому отримуючись строків виконання робіт, встановлених цим договором.

Проте, в Додатку 1 сторони не погодили переліку працівників та техніки, що мали застосовуватись при виконанні робіт по Договору. Також, підрядник (відповідач) до початку виконання робіт не надав на територію замовника (позивача) техніку. Жодного погодженого режиму роботи на сезон 2025 року не затверджувалося. У зв`язку з тим, що протягом строку, вказаного в договорі, роботи по Договору не виконувались, позивач двічі звертався до відповідача із листами (вимогами) про повернення передоплати (листи вих.№ 385 від 28.07.2025 року та вих.№ 398 від 01.08.2025 року) в сумі 200 000,00 грн. Вказані листи залишились без виконання, кошти не були повернуті .

Під час розгляду справи суд встановив, що відповідач не заперечував факт отримання вказаних коштів.

Також судом встановлено, що виконання робіт за договором не відбулось і за межами визначеного договором орієнтовного строку.

Обставини справи доводять той факт, що сплачені кошти в розмірі 200000 грн, за своєю правовою природою є авансом, підлягають поверненню особі, яка її передала, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося виконання договору, тому вимога про стягнення 200000 грн основного боргу за первісним позовом є підставною та обґрунтованою.

Суд наголошує на тому, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, однак відповідач відзив на позов не надав, заборгованість шляхом подання до суду відповідних доказів не спростував, заявлені до стягнення суми не оспорив, контррозрахунку до суду не надав.

Щодо вимоги за первісним позовом про стягнення 1430,14 грн 3% річних, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу положень статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до п.8.9 договору підписуючи цей Договір Сторони також погодили використання кваліфікованого електронного підпису в документообігу в межах виконання цього Договору, в тому числі при складанні первинних документів. Сторонами погоджено використання такого кваліфікованого електронного підпису в порядку і на умовах передбачених чинним законодавством України. Сторони погодили, що Договір, додаткові угоди до цього Договору, додатки, специфікації, які є невід`ємною частиною цього Договору, а також первинні документи на виконання цього Договору можуть складатися Сторонами в електронному вигляді із дотриманням законодавства про електронні документи, електронний документообіг та законодавства у сфері кваліфікованого електронного підпису. При складанні таких документів у електронному вигляді та підписанні їх з використанням кваліфікованого електронного підпису застосовуються кваліфіковані електронні печатки Сторін (за наявності). Сторони погодили, що застосування електронного документообігу відбувається із застосуванням онлайн-сервісу документообігу Вчасно (Сервіс) - програмної продукції у вигляді онлайн-сервісу, призначеної для автоматизації процесів електронного документообігу між Сторонами цього Договору, що передбачає підписання, надсилання, отримання та зберігання електронних документів онлайн за посиланням - https://vchasno.ua (надалі - оператор (посередник) системи електронного документообігу). Електронний документ вважається одержаним його адресатом з часу та дати надходження авторові повідомлення в електронній формі від оператора (посередника) системи електронного документообігу повідомлення про відправлення документу адресату.

Судом встановлено, що обов`язок негайного повернення авансу(попередньої) оплати не випливає із договору або актів цивільного законодавства, тому позивач звертався до відповідача з вимогою( листом вих.№ 385 від 28.07.2025) про повернення передоплати в сумі 200 000,00 грн протягом 7 календарних днів з моменту отримання вимоги, яку останній одержав 28.07.2025, що стверджується відміткою на звороті вимоги (а.с.12) отримано ):14:46 год 28.07.2025.

Враховуючи зазначене, відповідач повинен був повернути зазначений борг до 04.08.2025 року включно, прострочення розпочалось з 05.08.2025 року.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання в частині своєчасного повернення авансу(передоплати) в сумі 200 000,00 грн, позивач нарахував на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України та заявив до стягнення з відповідача 1430,14 грн 3% річних, розраховані на загальну суму заборгованості за період прострочення з 05.08.2025 до 31.10.2025.

Перевіривши розрахунок позивача сум 3% річних, в межах розрахунку позивача, суд дійшов висновку, що розрахунок позивача є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку із чим вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних підлягають задоволенню повністю у заявленій позивачем сумі.

Щодо позовних вимог по зустрічному позову про стягнення 108296,94 грн реальних (прямих) збитків та 1814690,94 грн упущеної вигоди, суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

У статті 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасника правовідносин за рахунок іншого суб`єкта - правопорушника. Водночас потерпіла особа має довести наявність та розмір збитків.

Відповідно до положень частин першої, другої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Отже, відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 623 ЦК України, яка регулює відносини відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, що виникає з договору, передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Частиною першою статті 1166 ЦК України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

А відповідальність у вигляді відшкодування збитків може бути покладено на особу за наявності в її діях складу цивільного правопорушення. На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між такою поведінкою із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

При цьому неодержаний прибуток (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаного прибутку (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що цей прибуток (вигода) не є абстрактним, а міг би бути ним реально отримано при належному виконанні зобов`язання.

Тобто, вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного прибутку.

Натомість наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку не є підставою для його стягнення.

У цих висновках суд звертається до сталої правової позиції в питанні критеріїв упущеної вигоди, що неодноразово та послідовно викладалась Верховним Судом, зокрема в постановах: від 13.12.2018 у справі №923/700/17, від 11.11.2019 у справі №904/7601/17, від 12.11.2019 у справі №910/9278/18, 12.08.2020 у справі №910/15883/14, від 27.08.2019 у справі №910/9095/18, від 26.02.2020 у справі №914/263/19.

У постанові від 28.07.2022 у справі № 911/51/21 (предмет позову - відшкодування реальних збитків, завданих порушенням договірного зобов`язання) Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду виснував про те, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника. Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку. При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Схожі за змістом правові висновки наведено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2023 у справі №911/682/21 (пункт 8.51), від 25.01.2024 у справі №910/899/23 (пункти 61- 69), від 25.10.2024 у справі № 915/546/21 (пункти 89- 91, 96, 100) і від 14.11.2024 у справі № 910/17582/23 (пункти 78- 82) зі спорів про відшкодування реальних збитків, завданих порушенням договірного зобов`язання.

Водночас у пунктах 5.18, 5.19 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 травня 2022 року у cправі № 902/439/21 (предмет позову - відшкодування реальних збитків, завданих порушенням договірного зобов`язання) зазначено, що «з аналізу норм щодо визначення складу збитків вбачається, що додаткові витрати виникають саме в процесі застосування потерпілою особою заходів щодо забезпечення захисту своїх порушених прав та такі підлягають відшкодуванню на загальних підставах. Проте, при включенні до складу збитків вказаних додаткових витрат необхідно враховувати, що:

по-перше, відшкодуванню підлягають фактично понесені додаткові витрати, а не ті, які потерпіла сторона має ще зазначати в майбутньому у відповідності із законом та/або договором;

по-друге, відшкодуванню підлягають не будь-які витрати суб`єкта господарювання, а лише ті, які були зроблені ним в розрахунку на прийняття належного виконання за договором або з метою запобігання збиткам чи їх зменшення;

по-третє, якщо додаткові витрати спрямовані на запобігання збиткам чи їх зменшення, то витрати на реалізацію цих заходів не повинні перевищувати самих збитків, у протилежному разі дані витрати підлягають відшкодуванню лише у межах понесених збитків».

Отже, заявляючи до стягнення збитки, позивач повинен, окрім наявності всіх чотирьох елементів, чітко визначити у чому вони (збитки) полягають у розмінні статті 22 ЦК України, (упущена вигода/реальні збитки).

Позивач за зустрічним позовом на обґрунтування завданих реальних збитків стверджує, що вони реально понесені підрядником, здійснені безпосередньо для підготовки робіт, передбачених договором, були необхідними та обов`язковими для належного виконання договору, фактично стали марними витратами, оскільки через протиправну бездіяльність замовника роботи виконані не були.

На підтвердження реальних збитків позивач за зустрічним позовом долучив до матеріалів справи: рахунок на оплату за замовленням № 123 від 23 квітня 2025 року на загальну суму 27 608,26 грн; рахунок на оплату за замовленням № 94 від 14 квітня 2025 року на загальну суму 14 638,68 грн; рахунок на оплату за замовленням № 104 від 15 квітня 2025 року на загальну суму 6 400,00 грн; рахунок на оплату № 15 від 21 квітня 2025 року на загальну суму 59 650,00 грн, тобто на рахунки на загальну суму 108296,94 грн.

За своєю правовою природою подані позивачем рахунки на оплату товару не є первинними документом, а є документами, які містять тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за товар, тобто, носять інформаційний характер.

Крім того, позивачем за зустрічним позовом необґрунтовано, що зазначені рахунки стосуються конкретної техніки, передбаченої договором (реєстраційні номери, ідентифікаційні дані); техніка, для якої придбані запчастини, була надана Замовнику або була реально використана у виконанні договору; ці витрати безпосередньо пов`язані з роботою за Договором, а не з іншою господарською діяльністю та реально були сплачені або позивач мусить їх зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином, для визнання витрат реальними збитками вони мають бути реально понесені або позивач мусить їх зробити для відновлення свого порушеного права. ФОП Грибовський О.В. подав лише рахунки на запчастини чи послуги, але не довів, що ці витрати були понесені(або мусить їх зробити) саме з метою підготовки або виконання робіт і саме по спірному Договору, а не для інших замовників. Зазначене виключає можливість вважати їх реальними збитками у цивільно-правовому розумінні.

Позивач за зустрічним позовом на обґрунтування упущеної вигоди стверджує, що наявний чіткий алгоритм розрахунку договірної винагороди, визначена площа та строки виконання робіт, фактичне перерахування 200 000 грн попередньої оплати самим позивачем за первісним позовом, подальше ігнорування ним звернень підрядника щодо погодження дати виконання робіт, упущена вигода підрядника є не лише прогнозованою, але й економічно та юридично підтвердженою та підлягає відшкодуванню в сумі 1814690,94 грн у порядку ст. 22 ЦК України.

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Під неодержаним доходом (упущеною вигодою) розуміється рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які підтверджують реальну можливість отримання потерпілим (суб`єктом господарювання) грошових сум (чи інших цінностей), якби інший учасник відносин не допустив правопорушення.

За змістом вказаних положень ЦК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи майновим інтересам. Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка контрагента; факт завдання збитків; розмір збитків; причинний зв`язок; вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

Розрахунок упущеної вигоди має враховувати: звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); розумні витрати; компенсаційність відшкодування збитків. Доведення наявності збитків у вигляді упущеної вигоди та їх розміру здійснюється із застосуванням стандарту вірогідності доказів.

При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій.

Позивач також має довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Отже, пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Крім того, у постанові Верховного Суду у справі № 909/496/24 від 16.09.2025 року суд сформулював наступні вимоги щодо реальності отримання доходу: «Неодержаний дохід (упущена вигода) - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене… Ці вимоги мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів… Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу не є достатньою підставою для його стягнення».

Обґрунтовуючи зустрічний позов, ФОП Грибовський О.В. визначив розмір збитків у вигляді упущеної вигоди виключно здійснивши арифметичну дію - помноживши орієнтовну кількість гектарів на вартість обприскування 1 га (в доларах США) та на курс долара до гривні: 6000 га * 7,3 дол.США/га * 41,4313 грн/дол. = 1 814 690,94 грн. Тобто, у зустрічному позові заявлено теоретичне обґрунтування, розраховане виходячи з: умовної максимальної площі 6000 га.

Крім того, позивач не надав будь-яких доказів, які підтверджують наявність у нього в 2025 році матеріально-технічних та людських ресурсів, а саме: наявність сільгосптехніки для здійснення робіт, наявність найманих працівників, наявність у працівників кваліфікації для роботи на спеціальній техніці (оприскувачах), тощо. Також ФОП Грибовський О.В. не надав жодного доказу, що протягом визначеного в договорі орієнтовного строку виконання робіт (з 20.04.2025 по 31.07.2025) він не надавав іншим особам (замовникам) послуг по обприскуванню посівів сільськогосподарських культур.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року по справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18) зазначено, що «тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який має довести, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача».

З огляду на вищевказане, ФОП Грибовський О.В. не довів, що доходи були б реальними, а не абстрактними (не на основі припущень чи прогнозів), порушення зі сторони замовника та причинно-наслідкового зв`язку між порушенням і неодержанням доходу. Розмір упущеної вигоди є теоретично обґрунтованим, розрахований виходячи з умовної максимальної площі 6000 га, оскільки сам договір не містить чітко узгодженої площі обробітку.

Суд враховує, що ФОП Грибовським О.В. вживалися заходи для погодження дати проведення робіт, що стверджується листами від 29.04.2025 та 05.05.2025, одержання яких представник ТОВ "ПРОМІНЬ ПОДІЛЛЯ" не заперечує, проте, конкретної дати робіт, режиму роботи у відповідності до п.1.4 договору та переліку працівників, техніки, сторонами так і не було погоджено, оскільки протилежного суду не доведено. Позивачем за зустрічним позовом до початку виконання робіт не було надано техніку на територію замовника.

При цьому, суд також враховує, що у відповідності до п.1.9 договору замовник має право відмовитись від використання такого транспортного засобу, самохідної машини, іншої техніки чи агрегату, і вимагати від підрядника його заміну на інший, який не має відповідних особливостей.

Отже, врахувавши наведені законодавчі приписи та встановивши, що позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами наявності складу цивільного (господарського) правопорушення, як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, так і реальних збитків, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення зустрічного позову в частині стягнення збитків відсутні.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути 201430,14 грн, з них 200000,00 грн основного боргу, 1430,14 грн 3% річних. У задоволені зустрічних позовних вимог відмовити через необґрунтованість.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом належить стягнути 2422,40 грн судового збору, сплата судового збору за зустрічним позовом залишається за позивачем за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст.13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 240-241, 254-257 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Первісний позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Грибовського Олега Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь Поділля" (вул.Бойчука,16а, с. Песець, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область, 32625, ) 201430,14 грн (двісті одну тисячу чотириста тридцять гривень 14 коп.), з них 200000,00 грн основного боргу, 1430,14 грн 3% річних та 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) судового збору.

3. У задоволені зустрічної позовної заяви фізичної особи-підприємця Грибовського Олега Вікторовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь Поділля" про стягнення 1922987,88 грн, з них 108296,94 грн реальних (прямих) збитків та 1814690,94 грн упущеної вигоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 11.03.2026

Суддя А. С. Вороняк