ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

09.03.2026р. Справа № 905/169/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі Кравець А.Є., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за заявами ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про грошові вимоги до боржника на суму 50439,78 грн (вх.№ 2907/25 від 28.04.2025) та на суму 335927,82 грн (вх.№ 2902/25 від 28.04.2025), -

у справі № 905/169/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (),

розпорядник майна арбітражний керуючий Карауш Ю.В., -

за участю представників: не з`явились, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.03.2025 у справі №905/169/25, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 та постановою Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 24.09.2025, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном строком 170 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Карауш Юлію Вікторівну; вирішені інші процедурні питання.

На офіційній сторінці Верховного суду веб-порталу Судова влада України опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (№ 75623 від 26.03.2025).

В межах строку, визначеного частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трун О.В., в системі «Електронний суд» подані заяви про грошові вимоги до боржника, а саме:

на суму 50439,78 грн. (вх.№ 2907/25 від 28.04.2025), що є компенсацією втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати, стягнутої рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 12.03.2025 по справі №933/61/25;

на суму 335927,82 грн. (вх.№ 2902/25 від 28.04.2025), що є заборгованістю із нарахованої але не виплаченої заробітної плати (в тому числі компенсації за невикористану відпустку).

У зв`язку із оскарженням в апеляційному порядку ухвали господарського суду від 26.03.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», матеріали справи № 905/169/25 були скеровані 16.04.2025 до Східного апеляційного господарського суду, тому згідно з ухвалою від 05.05.2025 господарським судом відкладено вирішення питання щодо прийняття заяв зокрема ОСОБА_1 відповідно до повернення матеріалів справи на адресу Господарського суду Донецької області.

Після повернення матеріалів справи на адресу Господарського суду Донецької області відповідно до ухвали від 24.06.2025 суд прийняв заяви ОСОБА_1 із вимогами на суму 50439,78 грн. (вх. № 2907/25 від 28.04.2025) та на суму 335927,82 (2902/25 від 28.04.2025), призначив їх до розгляду у попередньому засіданні.

Попереднє засідання відкладалось та оголошувались перерви з постановлянням відповідних ухвал суду. Згідно ухвали від 02.03.2026 оголошено перерву у попередньому засіданні до 09.03.2026, визнано явку представників сторін не обов`язковою, вирішені інші процедурні питання.

Про хід справи заявник повідомлений шляхом публікації на офіційній сторінці Господарського суду Донецької області веб-порталу Судова влада України відповідних оголошень, інші учасники справи, боржник та розпорядник майна шляхом доставки процесуальних документів суду в їх зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд».

Також, всі процесуальні акти суду у цій справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними та загальнодоступними для безоплатного перегляду згідно Закону України "Про доступ до судових рішень", що свідчить про наявність додаткової можливості у сторін ознайомитись із судовими рішеннями у даній справі.

Ухвалою від 09.03.2026 суд об`єднав в одне провадження заяви ОСОБА_1 про кредиторські вимоги до ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» на суму 50439,78 грн. (вх.№ 2907/25 від 28.04.2025) та на суму 335927,82 грн. (вх.№ 2902/25 від 28.04.2025) на підставі пункту 1 частини 2 статті 173 ГПК України.

В судовому засіданні 09.03.2026 заявник, боржник, розпорядник майна боржника та інші учасники справи не забезпечили участі своїх представників, вважаються повідомленими про розгляд справи належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 ГПК України).

Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, зважаючи на те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду заяв з кредиторськими вимогами до боржника, необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для розгляду заяв ОСОБА_1 про грошові вимоги до боржника, суд вважає можливим здійснити розгляд таких вимог за наявними матеріалами та без участі представників заявника, боржника, арбітражного керуючого та інших учасників справи.

В обґрунтування грошових вимог у своїх заявах (вх.№ 2902/25 від 28.04.2025 та вх.№ 2907/25 від 28.04.2025) ОСОБА_1 посилався на наявність боргу ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ»

- по заробітній платі за період з 01.03.2023 по 31.10.2024 у розмірі 335927,82 грн, з них: з нарахованої але не виплаченої заробітної плати в сумі 166718,68 грн., компенсації невикористаної відпустки 169209,14 грн., що не були йому виплачені після звільнення;

- з компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати у загальному розмірі 50439,78 грн.

На підтвердження аргументів надано суду наступні документи: правовстановлюючі документи представника заявника, паспортні дані та картку платника податків заявника, ухвала по справі №933/38/25 (провадження №2/933/35/25), витяг з трудової книжки НОМЕР_2 , адвокатський запит від 27 жовтня 2024 року з доказами направлення з описом вкладення, довідка, сформована засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу від 14.01.2025, довідка від 31.10.2024, виписка АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів по рахунку від 13.11.2024, рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 12.03.2025 по справі №933/61/25 (провадження №2/933/40/25) та від 01.06.2023 по справі №933/140/23 (провадження №2/933/39/23), платіжна інструкція №2252 від 24.07.2023.

ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» 10.11.2025 подав до суду додаткові письмові пояснення (вх.№ 6988/25 від 10.11.25), у пункті 146 яких зазначає, що грошові вимоги у розмірі 50439,00 грн. з компенсації втрати частини заробітку визнає у повному обсязі, оскільки вони є безпідставними, та зазначає, що частково визнає грошові вимоги кредитора на загальну суму 174741,99 грн. заборгованості по заробітній платі. Зазначає, що заявлена кредитором сума у розмірі 335927,82 грн. значно перевищує фактичну заборгованість. До пояснень додано правовстановлюючі документи підписанта та квитанції про надсилання пояснень іншим сторонам.

Розпорядником майна боржника подано 12.12.2025 до суду повідомлення про результати розгляду кредиторських вимог (вх.№01-41/11528/25 від 15.12.25), за змістом яких у пункті 118 вказує, що вимоги ОСОБА_1 у розмірі 50439,00 грн. з компенсації втрати частини заробітку не визнано у повному обсязі, частково визнано грошові вимоги кредитора із заборгованості по заробітній платі на загальну суму 174741,99 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 12.03.2018 по 26.02.2021 прийнятий по переводу до ТОВ «Краснолиманське» прохідником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем у шахті, що підтверджується відомостями з трудової книжки НОМЕР_2 .

Довідкою ТОВ «Краснолиманське» від 31.10.2024 підтверджується, що ОСОБА_1 працював на підприємстві за сумісництвом з 01 березня 2023 року (наказ про прийняття від 01.03.2023 №70/к) по 31 жовтня 2024 року (наказ про звільнення від 31.10.2024 №363/к), звільнений за власним бажанням.

Як стверджує заявник, після звільнення ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» не виплатив йому заборгованість по заробітній платі, що за його розрахунком становить 335927,82 грн., складається із заробітної плати в сумі 166718,68 грн. та 169209,14 грн. компенсації невикористаної відпустки.

Правовідносини між сторонами є трудовими та пов`язані з обов`язком виплати заробітної плати і проведення остаточного розрахунку, який відповідно до статей 47, 116, 117 КЗпП України покладається на роботодавця.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 Кодексу законів про працю України).

Згідно з ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 74 КЗпП, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Відповідно до ст. 83 КЗпП, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Саме працівник має належними та допустимими доказами довести факт порушення роботодавцем його трудових прав. Для вирішення питання щодо заборгованості по заробітній платі позивачу необхідно довести розмір заробітної плати, яка встановлена за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки) (висновок Верховного Суду у постанові від 16.08.2018 у справі № 242/5780/16-ц).

З огляду на статтю 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Суд зауважує, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів та/або рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Суд зазначає, що зміст заяви ОСОБА_1 не містить відомостей про період виникнення заборгованості помісячно та її дійсний розмір, не наведено обґрунтованого детального розрахунку вимог із зазначенням у ньому вихідних даних помісячно.

Надані заявником довідки про індивідуальні відомості про застраховану особу дані про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), сформовані засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 14.01.2025, суд не приймає як належні докази щодо розміру заробітної плати та розміру заборгованості по ній, оскільки офіційні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати стосовно працівника підтверджують лише його страховий стаж. (Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 31.05.2021 у справі № 242/3051/18 (провадження № 61-1021св19)).

Крім того, виплата працівнику заробітної плати здійснюється після утримання з неї роботодавцем як податковим агентом всіх податків, зборів та обов`язкових платежів, встановлених чинним законодавством. Працівнику на руки виплачується «чиста» сума заробітної плати, яка є результатом відрахування з нарахованого доходу податків та зборів. Основні утримання це податок на доходи фізичних осіб (ПДФО - утримується у розмірі 18%) та військовий збір (утримується у розмірі 1,5%).

Заявником не надано до заяви розрахункових листків за весь період роботи у боржника.

Надана заявником виписка банку по картці від 13.11.2024 № UV7325SLK4P9CSCB не містить актуальних даних на дату звернення до суду з заявою про грошові вимоги до боржника у справі про банкрутство.

У заяві з грошовими вимогами не зазначено та не обгрунтовано, а також не надано будь-яких доказів, про те, що у конкретний період ОСОБА_1 дійсно не використав дні щорічної відпустки (основної чи додаткової), перебував на роботі і виконував покладені на нього посадові обов`язки.

Відтак сукупність долучених до заяви з грошовими вимогами документів не підтверджує обґрунтованість та розмір заявлених вимог. Рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору у матеріалах справи також відсутнє.

Суд враховує, що ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» до матеріалів справи не надано доказів виконання ним як роботодавцем свого обов`язку як з повідомлення працівника про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні), так і доказів фактичної виплати такому працівнику всіх сум, що йому належать від підприємства при звільненні у встановлений ч. 1 ст. 116 КЗпП України строк.

Роботодавцем також не надано суду будь-яких первинних документів, у тому числі з обліку та розрахункових по заробітній платі ОСОБА_1 за період його роботи у ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ».

Водночас, згідно повідомлення розпорядника майна боржника (вх.№01-41/11528/25 від 15.12.25), та письмових пояснень ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (вх.№ 6988/25 від 10.11.25), за боржником рахується заборгованість перед ОСОБА_1 у сумі 174741,99 грн. заборгованості по заробітній платі.

Згідно з частиною 1 статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

У цій справі суд не має обґрунтованих підстав вважати надані розпорядником майна боржника та ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» відомості недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.

Відповідно до частини 6 статті 41 КУзПБ під час процедури розпорядження майном боржник має право задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію.

Абзацом першим частини п`ятої статті 41 КУзПБ унормовано, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється зокрема на вимоги про виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів.

На дату судового засідання до матеріалів справи боржником не надано доказів виплати заявнику заборгованості по заробітній платі повністю чи частково.

За таких обставин суд визнає вимоги ОСОБА_1 до боржника у сумі 174741,99 грн. заборгованості по заробітній платі.

Щодо вимог заявника на суму 50439,78 грн., що є компенсацією втрати частини заробітку, суд зазначає таке.

Як встановлено судом з наданих документів, заочним рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 12 березня 2025 року по справі №933/61/25 (провадження №2/933/40/25) позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення компенсації втрати частини заробітку задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітку у розмірі 50439 грн. 78 коп. Стягнуто з ТОВ «Краснолиманське» на користь держави судовий збір в розмірі 968 грн. 96 коп..

У цьому рішенні міський суд встановив, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 12.03.2018 року, та був звільнений 26.02.2021 року наказом № 57/к, згідно п. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , та довідкою ТОВ «Краснолиманське» № 108 від 16.05.2023 року. Сума заборгованості з виплати заробітної плати, на дату складання довідки, становить 121496,29 грн.

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 01.06.2023 року було стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (), на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 121496,29 гривень, без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно з платіжної інструкції № 2252 АТ КБ «ПриватБанк» від 24.07.2023 року, ОСОБА_1 перераховано заборгованість по заробітній платі у сумі 121496,29 грн. за виконавчим документом, виданим Олександрівським районним судом Донецької області, справа № 933/140/23, ВП 72319139, що не заперечується сторонами. За розрахунками позивача, наведеними у позовній заяві, які було перевірено судом, розмір компенсації втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати за період з березня 2021 року по липень 2023 року включно, яку відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача, становить 50439,78 грн.

З урахуванням того, що відповідачем без повідомлення причини ненадання доказів, витребуваних судом, як і доказів на спростування позиції позивача не надано, суд стягнув з ТОВ «Краснолиманське» на користь позивача компенсацію втрати частини заробітку у зв`язку з порушенням строків його виплати у розмірі 50439,78 грн.

Як свідчать відомості Єдиного державного реєстру судових рішень офіційного веб-портала Судова влада України, заочне рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 12 березня 2025 року по справі №933/61/25 (провадження №2/933/40/25) сторонами не оскаржувалось, нечинним повністю чи частково у встановленому порядку не визнавалось та набрало законної сили 15.04.2025. Доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у постанові від 15.10.2019 у справі № 908/1090/18 зазначив про те, що згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Дійсно, преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Таким чином, обставини, встановлені заочним рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 12 березня 2025 року по справі №933/61/25 (провадження №2/933/40/25), що набрало законної сили, не підлягають доказуванню у справі, що розглядається.

Станом на дату судового засідання до матеріалів справи боржником не надано доказів повного чи часткового виконання заочного рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 12 березня 2025 року по справі №933/61/25 (провадження №2/933/40/25), не подано належних доказів відсутності заборгованості перед заявником з виплати компенсації частини втраченого заробітку у розмірі 50439,78 грн.

Таким чином, сукупність документів та заяв по суті, які містяться в матеріалах справи №905/169/25, свідчать про наявність підстав для визнання ОСОБА_1 кредитором боржника ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства на суму 225181,77 грн, з них: 174741,99 грн заборгованість по заробітній платі, 50439,78 грн компенсація частини втраченого заробітку. В іншій частині вимог слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст. 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» () в сумі 225181,77 грн.

В решті вимог відмовити.

Ухвали, прийняті господарським судом у справі про банкрутство набирають законної сили з моменту їх прийняття та можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвала підписана 09.03.2026.

Суддя Н.В. Величко