ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/1256/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді А.Качура,

розглянув матеріали справи

за позовом: керівника Здолбунівської окружної прокуратури

в інтересах держави

в особі: Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради

в особі: Західного офісу Держаудитслужби

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

про: визнання недійсними додаткових угод та стягнення 28 648,49 грн

секретар судового засідання: С.Коваль

представники:

від позивача (Західний офіс Держаудитслужби): Н.Кравчук (в залі суду)

від позивача (Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради): не з`явився

від відповідача: В.Крук (в залі суду)

прокурор: О.Бабич (в залі суду)

ОПИС СПОРУ

Керівник Здолбунівської окружної прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради та Західного офісу Держаудитслужби до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсними додаткових угод № 1, 3, 4 до договору №8063-ВЦ від 23.02.2022 року та стягнення 28 648,49 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" та Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради уклали договір №8063-ВЦ про постачання електричної енергії. Згідно з додатком № 2 "Комерційна пропозиція" до договору, ціна за електричну енергію (кВт*год) становить 4,32511 грн/кВт*год без ПДВ

Надалі, сторони підписали ряд додаткових угод, якими кожного разу збільшували ціну за одиницю товару: додаткова угода № 1 від 15.09.2022, якою збільшено ціну за 1 кВТ/год. електричної енергії до 4,61819 грн/кВт*год; додаткова угода № 3 від 19.09.2022, якою збільшено ціну за 1 кВТ/год. електричної енергії до 4,94055 грн/кВт*год; додаткова угода № 4 від 28.09.2022, якою збільшено ціну за 1 кВТ/год. електричної енергії до 5,24898 грн/кВт*год.

Внаслідок укладення додаткових угод відбулось збільшення ціни за одиницю товару на 21,36%.

Проте, на переконання прокурора, додаткові угоди №1 від 15.09.2022, № 3 від 27.09.2022 та №4 від 28.09.2022 до договору укладені всупереч Закону України "Про публічні закупівлі", а тому мають бути визнані недійсними в судовому порядку, а надмірно сплачені кошти слід стягнути з ТОВ "РОЕК" на користь Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради.

У відзиві на позов відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" вказані вимоги не визнав. Зазначає, що Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме пунктом 2 частини 5 наведеної норми - у випадку коливання цін на ринку товару чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

Вказує, що додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару укладені сторонами відповідно до вимог п. 2, 7 ч. 5 ст. 41 Закону про закупівлі та умов п. 13.8 договору, яка зазначена в кожній з додаткових угодах не перевищує 10 відсотків та не призводить до збільшення суми, визначеної в договорі.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 12 січня 2026 року відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 10 лютого 2026 року.

20 січня 2026 року Західний офіс Держаудитслужби подав до суду письмові пояснення по суті спору.

27 січня 2026 року відповідач подав відзив на позов.

2 лютого 2026 року прокурор подав відповідь на відзив.

Ухвалою від 10 лютого 2026 року суд закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 3 березня 2026 року.

27 лютого 2026 року Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні прокурор підтримав позов.

В судовому засіданні представник Держаудитслужби підтримав позов.

В судовому засіданні відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

Усіх учасників справи належним чином повідомлено про місце дату та час розгляду справи шляхом направлення до їх електронних кабінетів ухвали суду, про що свідчать наявні у справі довідки про доставку електронного листа.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським суд установив наступне.

За результатами проведеної закупівлі у формі відкритих торгів UA-2022-01-17-003799-c, 23.02.2022 року Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради (споживач/позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник/відповідач) уклали договір про постачання електричної енергії споживачу №8063-ВЦ (далі - договір), відповідно до предмету якого за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з умовами пункту 5.1. договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. У разі надання у встановленому порядку постачальником споживачу повідомлення про зміни умов цього договору (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії) та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, цей договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше ніж через 20 днів від дня надання споживачу повідомлення, у спосіб визначений комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору):

1) розірваним (без штрафних санкцій) за ініціативою споживача у разі надання постачальнику письмової заяви споживача про незгоду/неприйняття змін у строк до зазначеної в повідомленні дати зміни умов даного договору;

2) зміненим на запропонованих постачальником умовах - якщо споживач не надав постачальнику письмову заяву про незгоду/неприйняття змін у строк до зазначеної в повідомленні дати зміни умов даного договору.

Відповідно до пункту 5.2. договору, спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.

Пунктом 13.8. договору передбачено, що умови договору не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача,

2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні "ОЕС України". Таким документальним підтвердженням можуть бути офіційні дані про ціну, обсяги купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу на перед" (далі - РДН) та внутрішньодобовому ринку (далі -ВДР), та інші показники, які склалися у відповідному періоді в торговій зоні "ОВС України" та оприлюднені офіційному вебсайті ДП "Оператор ринку" за адресою в мережі Інтернет https://www.oree.com.ua - згідно з частиною шостою статті 67 Закону України "Про ринок електричної енергії", або інші документи органу, установи чи організації, які мають повноваження на експертні висновки стосовно відсоткової зміни ціни товару на ринках.

Зміна ціни за одиницю товару застосовується з початку розрахункового періоду, у якому відбулись такі зміни.

3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі в договорі про закупівлю;

4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або піль з оподаткування;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Істотні умови договору можуть змінюватися у випадку зміни регульованих цін (тарифів) та нормативів, які застосовуються у договорі, а саме: тарифу на послуги з передачі електричної енергії та/або тарифу на послуги з розподілу електричної енергії, які враховуються в структурі остаточної ціни електричної енергії, що постачаються за договором.

У цьому випадку зміну ціни здійснюють у такому порядку:

- підставою для зміни ціни є набрання чинності постановою НКРЕКП про зміну відповідного регульованого тарифу, що застосовується у договорі;

- нову (змінену) ціну застосовують з дня введення в дію відповідного регульованого тарифу згідно з рішенням НКРЕКП, якщо інше не встановлено чинним законодавством України (у тому числі відповідними рішеннями НКРЕКП).

8) зміни умов у зв`язку із продовженням дії договору на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку.

Згідно з комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до договору, ціна на електричну енергію: Ціна за електричну енергію (кВт*год) (одиницю товару) становить 4,32511 грн/кВт* год без ПДВ, визначається відповідно до формули: де: Ц(спож) = Цзак + Цп + Тпередача+Трозподіл (грн/кВт год), де Цзак - закупівельна ціна електричної енергії постачальником для споживача на ринках електричної енергії, грн/кВт* год, Цп - ціна на послуги пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу, грн/кВт год, Тпередача - тариф на послуги з передачі електричної енергії ПрАТ "НЕК "Укренерго" (затверджується Регулятором та розміщується на сайті постачальника), грн/кВт год, Трозподіл - тариф на послуги з розподілу електричної енергії відповідного оператора системи розподілу електричної енергії, до мереж якого приєднаний споживач (затверджується Регулятором та розміщується на сайті відповідного оператора системи розподілу або постачальника), грн/кВт год без ПДВ.

Як слідує з матеріалів справи, 15 вересня 2022 року сторони уклали додаткову угоду №1, у якій домовилися внести зміни до договору в частині зміни ціни за одиницю товару в бік збільшення, але не більше 10%. Зокрема сторони домовилися, що ціна за одиницю товару, тобто за кВт*год спожитої електричної енергії, становить 4,61819 грн/кВт*год без ПДВ. Ціна починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 1 серпня 2022 року.

Укладаючи додаткову угоду №1 сторони посилалися на положення п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 року № 922-VIII, а саме щодо зміни ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню такої ціни на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку. Зміна ціни здійснювалася за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі, та не залежить від волевиявлення постачальника. Обґрунтуванням зміни ціни вказано зміст звітів про результати роботи РДП/ВДР та діяльності ДП "Оператор ринку". Як документальне підтвердження зазначено порівняння ціни електричної енергії на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку у відповідному періоді, що є офіційними даними про ціну на електричну енергію, обсягів купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу на перед" (РДН) та внутрішньодобовому ринку (ВДР).

27 вересня 2025 року сторони уклали додаткову угоду №3, у якій домовилися внести зміни до договору в частині зміни ціни за одиницю товару в бік збільшення, але не більше 10%. Зокрема сторони домовилися, що ціна за одиницю товару, тобто за кВт*год спожитої електричної енергії, становить 4,94055 грн/кВт*год без ПДВ. Ціна починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 1 вересня 2022 року.

Укладаючи додаткову угоду №3 сторони посилалися на п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі". Підставою зміни ціни вказано коливання цін на електроенергію. Зміна ціни здійснювалася за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі, та не залежить від волевиявлення постачальника. Як документальне підтвердження коливання ціни вказано експертний висновок Рівненської торгово-промислової палати щодо подекадного моніторингу цін на електроенергію за період серпень - друга декада вересня 2022 року.

28 вересня 2025 року сторони уклали додаткову угоду №4, у якій домовилися внести зміни до договору в частині зміни ціни за одиницю товару в бік збільшення, але не більше 10%. Зокрема сторони домовилися, що ціна за одиницю товару, тобто за кВт*год спожитої електричної енергії, становить 5,24898 грн/кВт*год без ПДВ. Ціна починає застосовуватись до договірних величин споживання електричної енергії з 11 вересня 2022 року.

Укладаючи додаткову угоду №4 сторони посилалися на п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі". Обґрунтуванням зміни ціни вказано зміст звітів про результати роботи РДП/ВДР та діяльності ДП "Оператор ринку". Документальним підтвердженням коливання ціни вказано експертний висновок Рівненської торгово-промислової палати щодо подекадного моніторингу цін на електроенергію за період серпень - друга декада вересня 2022 року.

Отже у якості підстав для внесення змін до договору надано порівняльний аналіз ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку за 10 днів серпня та липня 2022 року (як обґрунтування для додаткової угоди №1) та експертний висновок РТПП від 20.09.2022 року (як обґрунтування для додаткових угод №3 та №4).

Листів - пропозицій укладення додаткових договорів, документів щодо проведення переговорів для внесення змін до договору сторони суду не надали.

Суд установив, що за поставлену згідно з договором № 8063-ВЦ від 23.02.2022 у серпні - грудні 2022 року електричну енергію проведено розрахунки.

Прокурор у позові вказує, що постачання упродовж серпня грудня 2022 року електричної енергії за цим договором відбувалося за завищеною ціною. Внаслідок цього безпідставно завищена вартість поставленої згідно з договором № 8063-ВЦ від 14.12.2022 електричної енергії у кількості 27535,00 кВт* год становить 28 648,44 грн, у тому числі ПДВ - 4 774,74 гривні. Таким чином, за твердженням прокурора, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" безпідставно зберегло у себе грошові кошти у сумі 28 648,44 грн.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими та стосуються безпідставного збереження майна. Також спірні правовідносини пов`язані із укладенням додаткових угод до договору про постачання електричної енергії споживачу, зокрема в аспекті дотримання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" при укладенні таких угод

Спірний характер правовідносин базується на тому, що прокурор вважає, що спірні угоди укладено без дотримання вимог Закону України "Про публічні закупівлі", а саме щодо зміни до вартості товару, що закуповувався. Прокурор також вважає, що відповідач зберіг у себе грошові кошти без достатньої правової підстави, що є порушеними інтересів держави.

Відповідач натомість такі вимоги прокурора заперечив. Наполягає на дотриманні законодавчих вимог при укладенні додаткових угод.

Перш за все суд вважає за доцільне провести аналіз щодо представництва прокурором інтересів держави у цій справі.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді встановлені у Законі України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1697-VII). Частина третя статті 23 цього закону визначає, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до абзаців першого - третього частини четвертої статті 23 Закону № 1697-VII наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Згідно із частиною четвертою статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

На думку суду прокурором дотримано зазначених норм законодавства.

Суд ураховує позицію Великої Палати Верховного Суду щодо звернення прокурора до суду в інтересах держави неодноразово наведену у постановах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 826/13768/16, від 05 березня 2020 року у справі № 9901/511/19, від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20, від 21 червня 2023 року у справі № 905/1907/21).

Верховний Суд нагадував у своїх постановах, що прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №826/13768/16, від 15 січня 2020 року у справі №698/119/18, від 11 лютого 2020 року у справі №922/614/19, від 28 вересня 2022 року у справі №483/448/20, від 08 листопада 2023 року у справі №607/15052/16-ц).

У категорії спорів щодо визнання недійсними договорів, укладених у межах публічних закупівель, пред`явлення прокурором позову в інтересах осіб, уповноважених державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, має ґрунтуватися на визначенні того, яка саме особа є суб`єктом, що має безпосередній інтерес у захисті державних фінансових ресурсів та в належному виконанні договірних зобов`язань відповідно до положень Закону № 922-VIII (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2025 року у справі № 924/524/24).

Закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатись з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 923/449/18, від 25 лютого 2021 року у справі № 912/9/20, від 25 червня 2024 року у справі № 918/760/23, від 01 жовтня 2024 року у справі № 918/778/23, від 20 лютого 2025 року у справі № 910/16372/21).

У справі, яка розглядається, прокурор, обґрунтовуючи звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради та Західного офісу Держаудитслужби, зазначив, що укладення оспорюваних додаткових каскадних угод до договору публічної закупівлі з порушенням вимог Закону № 922-VIII призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, які були виділені з місцевого бюджету позивачу як головному розпоряднику бюджетних коштів на забезпечення освітньої діяльності на території територіальної громади, а також порушило економічні (майнові) інтереси держави у бюджетній сфері, оскільки заподіяло прямої шкоди майновим інтересам держави у вигляді переплати бюджетних коштів, виділених на освітні потреби.

За твердженням прокурора, внаслідок неправомірного підвищення цін на електричну енергію на підставі оспорюваних додаткових угод територіальна громада, інтереси якої представляє орган освіти (а саме Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради), була позбавлена можливості отримати електричну енергію у необхідній кількості, водночас сплачуючи значні кошти з місцевого бюджету за набагато менші обсяги придбаного товару, що в свою чергу зумовило надмірну сплату коштів.

Прокурор зауважує, що, оскільки фінансування за додатковими угодами здійснювалося за рахунок коштів місцевого бюджету, його звернення з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання правомірності використання бюджетних коштів, за рахунок яких здійснюється фінансування закладів освіти, виплати заробітної плати працівникам бюджетних установ.

Тобто прокурор обґрунтовує порушення інтересів держави укладенням оспорюваних додаткових угод усупереч вимогам чинного законодавства та інтересам держави, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору, зростання ціни за одиницю товару і зменшення обсягу постачання та відповідно надмірної сплати бюджетних коштів.

Водночас суд встановив, що прокурор звертався до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради з повідомленням про те, що оспорювані додаткові угоди були укладенні з порушенням вимог Закону № 922-VIII, та проінформував Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради про необхідність усунення виявлених порушень, у зв`язку з чим прокурор просив Відділ повідомити прокурора про те, чи вживались відповідні заходи з вказаного питання.

Також прокурор звернувся до Західного офісу Держаудитслужби з повідомленням про те, що оспорювані додаткові угоди були укладенні з порушенням вимог Закону № 922-VIII, та проінформував про необхідність усунення виявлених порушень, у зв`язку з чим прокурор просив повідомити його про те, чи вживались відповідні заходи з вказаного питання.

У відповідь на вказані звернення Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради та Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області повідомили, що заходи цивільно-правового характеру не вживались.

У зв`язку з наведеним прокуратура скерувала листи Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради та Управлінню Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області щодо здійснення представництва з метою пред`явлення позову.

Ураховуючи наведене, суду вважає, що прокурор у цій справі підтвердив наявність підстав для представництва інтересів держави в суді та цілком правильно визначив Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради та Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області позивачами за пред`явленим ним до суду позовом, оскільки Відділ є розпорядником бюджетних коштів та стороною спірних правочинів, юридичною особою, яка може від свого імені придбати майнові права й нести обов`язки та здійснює процедуру закупівель товарів, робіт і послуг за рахунок бюджетних коштів згідно із законодавством України, а Держаудитслужба є повноважним дерджавним органом на здіснення перевірки фінансово господарської діяльності та захисту порушених, не визнаних чи оспорених прав.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 лютого 2023 року у справі № 927/188/22, від 28 серпня 2024 року у справі № 918/694/23.

Щодо суті позовних вимог суд відзначає наступне.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом № 922-VIII (тут і надалі - у редакції, чинній станом на час укладення договору про закупівлю та оспорюваних додаткових угод до нього).

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону № 922-VIII відносини, пов`язані зі сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 цього Закону договір про закупівлю визначається як господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього урегульовані статтею 41 Закону № 922-VIII, частиною першою якої визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 652 ЦК України разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною четвертою статті 41 Закону № 922-VIII визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина п`ята статті 41 Закону № 922-VIII). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.

У спірних правовідносинах договір про закупівлю та оспорювані додаткові угоди до нього були укладені у період дії положень норм частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 1530-ІХ.

Щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 1530-ІХ) зазначає таке.

Законом № 1530-ІХ внесено зміни до Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону в такій редакції: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".

Внесеними Законом № 1530-IX змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII слова "підписання договору про закупівлю" замінені словами "підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", а друге речення після слів "дизельного пального" доповнено словом "природного". Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10 % залишилося незмінним і застосовується й надалі.

Так, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону № 1530-IX визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.

Додатково на підтвердження зазначеного свідчить зміст пояснювальної записки до проєкту Закону № 1530-IX (див. https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/634356), згідно з якою метою його прийняття було завершити реформу органу оскарження у сфері публічних закупівель, що відповідно дозволяє стверджувати, що подібні зміни вочевидь не були спрямовані на те, щоб дозволити учасникам публічних закупівель (виконавцям) після підписання договору збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.

Іншими словами, зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.

Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом № 1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10 %. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10 % ціни, встановленої в договорі закупівлі.

Тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII унормовано на рівні не більше 10 %.

До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.

Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII.

Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.

Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону № 922-VIII.

Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.

До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2025 року у справі №920/19/24 з урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, беручи до уваги усталену та послідовну судову практику, повважала, що зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10 % при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові відзначила, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом № 1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.

Суд проаналізував обґрунтування необхідності зміни ціни, як підставу для підписання спірних додаткових угод.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження належного обґрунтування коливання ціни на ринку з моменту укладення договору до моменту укладення додаткових угод №1, №3, №4.

Так, як підставу для додаткової угоди № 1 від 15.09.2022, надано відомості з веб-сайту ДП "Оператор ринку", які містять аналіз середньозважених цін на електричну енергію за 10 днів серпня 2022 року у порівнянні з липнем 2022 року. Однак обґрунтованого документального підтвердження факту коливання ціни на електричну енергію на ринку з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди № 1 не надано. Окрім того, додаткова угода № 1 від 15.09.2022 розповсюджує свою дію на відносини сторін, які виникли з 01.08.2022, тобто така угода укладена після поставки електричної енергії споживачу у період 01.08.2022 - 15.09.2022.

В обґрунтування укладення додаткової угоди № 3 від 27.09.2022 надано висновок Рівненської торгово-промислової палати від 20.09.2022, який містить аналіз середньозважених цін на електроенергію на ринку РДН (ОЕС) впродовж серпня та вересня 2022 року. Однак документально не підтверджено факт коливання ціни на електричну енергію на ринку з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди №3. Окрім того, додаткова угода № 3 від 27.09.2022 розповсюджує свою дію на відносини сторін, які виникли з 01.09.2022., тобто така угода укладена після поставки електричної енергії споживачу у період 01.09.2022 - 27.09.2022.

Аналогічною є ситуація щодо укладення додаткової угоди № 4 від 28.09.2022. Згідно з пунктом 3 вказаної додаткової угоди, дана угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами та розповсюджує свою дію на відносини між сторонами з 11.09.2022.

Необхідність внесення змін щодо ціни електроенергії обґрунтовано тим же висновком Рівненської торгово-промислової палати від 20.09.2022, що і попередня додаткова угода №3.

Водночас, постачальником не обґрунтовано і документально не підтверджено факт коливання ціни на електричну енергію на ринку з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди № 4.

Щодо вказаного обґрунтування суд ураховує, що згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У цій справі суд установив, що за результатами проведення оголошеної позивачем процедури закупівлі переможцем було визнано ТОВ "РОЕК" з остаточною пропозицією за результатами аукціону з урахуванням пониження ціни предмета закупівлі - 421 297,55 грн з ПДВ, 4,32511 грн/кВт*год за одиницю товару.

Натомість угодою № 1 внесено зміни до договору в частині зміни ціни за одиницю товару в бік збільшення, зокрема ціна за (одиницю товару) кВт*год спожиту електричну енергію визначена у розмірі 4,61819 грн/кВт*год без ПДВ.

Угода №3 передбачала збільшення ціни до 4,94055 грн/кВт*год без ПДВ, а угода №4 до 5,24898 грн/кВт*год без ПДВ.

Суд враховує, що зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18, від 2 грудня 2020 року у справі № 913/368/19, від 11 травня 2023 року у справі № 910/17520/21).

Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.

При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.

Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.

Законом № 922-VIII не передбачено форму / вигляд інформації щодо такого коливання, внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку саме факту коливання ціни такого товару на ринку та повинно бути обґрунтованим і документально підтвердженим (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 6 лютого 2025 року у справі № 916/747/24).

Під час визначення щодо доказів на підтвердження коливання ціни товару на ринку слід виходити як з аналізу норм чинного законодавства щодо повноважень та функцій суб`єктів надання такої інформації (наприклад, до цих суб`єктів можна віднести, Державну службу статистики України, на яку постановою КМУ від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" покладено функцію з контролю за цінами в частині здійснення моніторингу динаміки цін (тарифів) на споживчому ринку; державне підприємство "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків", яке на замовлення суб`єкта господарювання виконує цінові / товарні експертизи, зокрема, щодо відповідності ціни договору наявній кон`юнктурі певного ринку товарів; ТПП України, яка у межах власних повноважень надає послуги щодо цінової інформації, тощо), так і положень щодо доказів, які закріплені у главі 5 розділу І ГПК України.

Таким чином, з-поміж іншого, довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точку зору саме факту коливання ціни на товар (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 5 вересня 2023 року у справі № 926/3244/22).

Суд установив, що для обґрунтування підвищення ціни 5,24898 грн/кВт*год без ПДВ відповідачем на власний розсуд обирались періоди для порівняння середніх цін на електричну енергію, дослідження яких не відображало їх динаміку, а також не могло бути належним обґрунтуванням для висновків про коливання цін у бік збільшення. Крім того, у наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" документах не міститься доказів на підтвердження пропорційного зростання ціни на товар на ринку з урахуванням періоду дії договору до укладення додаткової угоди №1.

Водночас наведені документи не містять відомостей щодо динаміки ціни на електричну енергію, пропорційності їх зростання, у них відсутній аналіз вартості ціни електричної енергії на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами чи будь-які інші дані, які б підтверджували коливання ціни електричної енергії на ринку, у зв`язку із чим не містять належного обґрунтування для зміни істотних умов договору на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII.

Суд зауважує, що в даному випадку має місце так зване "каскадне" укладення додаткових угод з метою змінити ціну товару. Так, за короткий період часу (15.09.2022 - 28.09.2022) відповідач тричі ініціював зміну ціни товару.

Підсумовуючи суд зазначає, що необхідність внесення зазначених змін не можна вважати обґрунтованим та такою, що підтверджена належними доказами.

Окрім того, додатковими угодами №3 та №4 збільшено ціну за одиницю товару понад 10 % (з 4,32511 збільшено до 4,61819 (збільшення 6,77 %) потім збільшено до 4,94500 (збільшено на 14,23%) та збільшено до 5,24898 (збільшено на 21,36%).

З урахуванням наведеного суд робить висновок щодо наявності підстав для визнання оспорюваних додаткових угод №1, 3, 4 до договору недійсними, оскільки укладені всупереч вимог статі 41 Закону № 922-VIII, а угоди №3, та №4 збільшують ціну за одиницю товару понад 10 %.

Оскільки зазначені додаткові угоди є недійсними та не породжують правових наслідків, то підстава для оплати електричної енергії за встановленою у них ціною відпала, а тому грошові кошти, на підставі норм статей 216, 1212 ЦК України, у заявленому розмірі Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" має повернути (аналогічні висновки наведено у пунктах 71, 72, 82 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі № 922/2321/22).

Як видно із встановлених обставин справи, розрахунок вартості поставленого товару необхідно здійснювати з ціни товару за одиницю в розмірі 4,32511 грн за кВт*год без ПДВ.

З огляду на викладене, здійснюючи розрахунок за поставлену електричну енергію за тарифом, визначеному у договорі №8063-ВЦ від 23.02.2022, Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради за поставлену електричну енергію в обсязі 75 653 кВт*год повинен був сплатити 392 649,06 грн з урахуванням ПДВ (75653* (4,32511 грн + 20 % ПДВ)).

Натомість з наявних актів приймання-передачі електричної енергії та платіжних інструкцій суд установив, що замовник з 01.02.2022 по 31.12.2022 сплатив для ТОВ "РОЕК" за 75 653 кВт/год грошові кошти у сумі 421 297,55 грн з урахуванням ПДВ.

Отже, внаслідок неправомірного збільшення ціни на електричну енергію шляхом укладання спірних додаткових угод з порушенням законодавства, мала місце переплата коштів у розмірі 28 648,49 грн (421 297,55 грн - 392 649,06 грн).

Таким чином, грошові кошти в сумі 28 648,49 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, оскільки підстава їх набуття відпала. А тому відповідач зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Висновки суду

За результатом розгляду спору суд установив, що додаткові угоди до договору, які були предметом розгляду, укладені з порушенням Закону України "Про публічні закупівлі", а тому ці угоди суд визнав недійсними.

Надмірно сплачені кошти в сумі 28 648,49 грн необхідно стягнути з TOB "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Загальний розмір судового збору за даним позовом складає 9 689,60 грн (3 немайнові вимоги + 1 майнова).

Таким чином, судові витрати у зв`язку з задоволенням позову покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсною додаткову угоду №1 від 15 вересня 2022 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №8063-ВЦ від 23.02.2022, укладеного між Відділом освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

3. Визнати недійсною додаткову угоду №3 від 27 вересня 2022 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №8063-ВЦ від 23.02.2022, укладеного між Відділом освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

4. Визнати недійсною додаткову угоду №4 від 28 вересня 2022 року до договору про постачання електричної енергії споживачу №8063-ВЦ від 23.02.2022, укладеного між Відділом освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія".

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, Рівненська обл., місто Рівне, вулиця Князя Володимира, будинок 71-Б, ідентифікаційний код 42101003) на користь Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради (34700, Рівненська область, Рівненський район, м.Корець, пл.Київська 5, ідентифікаційний код 43929176) безпідставно збережені кошти у сумі 28 648 (двадцять вісім тисяч шістсот сорок вісім) грн 49 коп .

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, Рівненська обл., місто Рівне, вулиця Князя Володимира, будинок 71-Б, ідентифікаційний код 42101003) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, м. Рівне, вул. 16 липня 52, ідентифікаційний код 02910077) 9 689 (дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн 60 грн судового збору.

Позивач (Стягувач): Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Корецької міської ради (34700, Рівненська область, Рівненський район, м.Корець, пл.Київська 5, ідентифікаційний код 43929176).

Позивач: Західний офіс Держаудитслужби (79000, Львівська обл., місто Львів, вул.Костюшка, будинок 8, ідентифікаційний код 40479801).

Позивач (Стягувач за судовим збором): Рівненська обласна прокуратура (33028, м. Рівне, вул. 16 липня 52, ідентифікаційний код 02910077).

Відповідач (Боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (33013, Рівненська обл., місто Рівне, вулиця Князя Володимира, будинок 71-Б, ідентифікаційний код 42101003).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне рішення складено 04 березня 2026 року.

Суддя Андрій КАЧУР