ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2026 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1434/25

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фізичної особи - підприємця Кліща Миколи Миколайовича

АДРЕСА_1

до відповідача: Лехович Олександри Володимирівни

АДРЕСА_2

про стягнення 58 960 грн 57 коп. заборгованості

представники сторін не з`явилися

ВСТАНОВИВ: фізична особа - підприємець Кліщ Микола Миколайович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Лехович Олександри Володимирівни про стягнення 58 960 грн 57 коп. заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 26-09/2022 від 26.09.2022, розташованого в м. Рогатин Івано-Франківської області.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

З аналізу вказаних норм права убачається, що фізичні особи, які на час пред`явлення до них позову не є підприємцями, можуть бути відповідачами в господарському суді. Припинення підприємницької діяльності однієї із сторін до звернення з позовом до суду не є перешкодою для розгляду справи в порядку господарського судочинства, але лише в тому випадку, якщо спірні правовідносини виникли за наслідком її господарської діяльності.

Предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна №26-09/2022 від 26.09.2022.

Станом на 26.09.2022 Лехович Олександра Володимирівна була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Господарська діяльність Лехович Олександрою Володимирівною була припинена 30.06.2025, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (номер запису 001004037).

За наведених обставин та правових норм, позивач обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору та правовідносин за наслідками господарської діяльності відповідачки.

В ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тобто, загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 30 Господарського процесуального кодексу України встановлена виключна підсудність справ.

Згідно з ч. 3 ст. 30 ГПК України, спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Отже, за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Така правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові у справі №911/2390/18 від 16.02.2021, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Як вбачається зі змісту заявлених позовних вимог, спір у справі стосується стягнення орендної плати за користування нерухомим майном, яке знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Рогатинський район, вул. Галицька, 68 А.

З огляду на викладене вище, враховуючи місцезнаходження нерухомого майна, суд дійшов висновку, що на спір у даній справі поширюються правила виключної підсудності, визначені ч.3 ст.30 ГПК України.

Отже, справа підсудна Господарському суду Івано-Франківської області.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 19.12.2025, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановив сторонам строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Сторонам ухвалу про відкриття провадження у справі від 19.12.2025 направлено за їх юридичними адресами, вказаними в позовній заяві, що відповідає даним з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Сторонами копія ухвали отримана - 30.12.2025, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 06.01.2026, суд залишив без руху позовну заяву Фізичної особи-підприємця Кліща Миколи Миколайовича від 15.12.2025 (вх.№10982/25 від 16.12.2025); встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання доказів, що підтверджують сплату судового збору в сумі 1211 грн 20 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України та подання до суду доказів направлення відповідачу - Лехович Олександрі Володимирівні копії позовної заяви та доданих до неї документів.

16.01.2026 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшли заяви від 15.01.2026 (вх.№791/26; вх.№790/26) про усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 19.01.2026, суд продовжив розгляд справи №909/1434/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2026, суд дійшов висновку розглядати справу в судовому засіданні з повідомленням сторін та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.02.2026.

13.02.2026 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 10.02.2026 (вх.№2665/26).

В судовому засіданні 24.02.2026 суд відклав розгляд справи по суті на 05.03.2026, про сторони повідомлено ухвалою - повідомленням від 24.02.2026.

В судовому засіданні 05.03.2026 суд заслухав вступне слово позивача, оголосив стислий зміст позиції відповідача, викладеного у відзиві на позов та на підставі ч.6 ст.91 ГПК України, досліджуючи докази у справі, витребував у представника позивача оригінали документів, приєднаних до позовної заяви.

12.03.2026 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду від позивача надійшли оригінали документів та клопотання (вх.№4564/26) про проведення судового засідання без участі представника позивача.

В судовому засіданні 12.03.2026 суд оглянув оригінали документів, поданих позивачем, завершив розгляд справи по суті; перейшов до стадії ухвалення рішення та ухвалив рішення без проголошення вступної та резолютивної частини у зв`язку з відсутністю представників сторін.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача. Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення договірних зобов`язань, які виникли між сторонами, відповідач за період з березня по серпень 2025 року не сплачував орендну плату, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, на яку позивач нарахував відповідачу пеню.

Стосовно посилання відповідачки на те, що вона не підписувала акт приймання-передачі нежитлового приміщення, то зазначене є ухиленням від виконання договірних зобов`язань, оскільки на акті міститься її підпис, а виправлення в ньому є технічною помилкою. Крім того, позивач зазначив, що жодних клопотань про призначення експертизи для підтвердження чи спростування належності їй підпису на акті відповідачка не заявляла.

Позиція відповідача. Відповідачка у відзиві на позов проти задоволення позову заперечмла, мотивуючи тим, що:

- вона не вступала у володіння та користування об`єктом оренди згідно договору оренди нерухомого майна №26-09/2022 від 26.09.2022, акту приймання-передачі об`єкта оренди до договору №26-09/2022 від 26.09.2022 не підписувала;

- поданий позивачем акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 20.09.2022 до договору №20-09/2022 від 20.09.2022 не стосується предмету та підстав даного позову, а виправлення в ньому здійснені з порушенням пунктів 4.4, 4.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88;

- вона не здійснювала жодних оплат згідно договору оренди майна №26-09/2022 від 26.09.2022 починаючи з вересня 2022 року і позивачем не виставлялися жодні рахунки на оплату до квітня 2025 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши представника позивача, надавши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

26.09.2022 між фізичною особою - підприємцем Кліщем Миколою Миколайовичем (орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Лехович Олександрою Володимирівною (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна №26-09/2022, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування на умовах оренди нерухоме майно - нежитлові приміщення: XXXV, XLIIA та пропорційно до орендованих площ площі загального користування, загальною площею 22 м.кв., які розміщені в будівлі, що розташована за адресою: Україна, Івано-Франківська область, Рогатинський район, вул. Галицька, 68 А (далі - об`єкт оренди).

Згідно з п. 2.1 договору, вступ орендаря у володіння та користування об`єктом оренди настає одночасно з підписанням сторонами договору та акта приймання-передачі об`єкта оренди.

За змістом п. 3.1 договору, розмір орендної плати за місяць орендного користування разом з експлуатаційними витратами становить 3 170 грн 00 коп.

В п. 3.2 договору визначено, що орендна плата разом з експлуатаційними витратами та компенсація за комунальні послуги сплачується орендарем щомісячно до 10 числа поточного місяця на підставі рахунку, виставленого орендодавцем.

Розмір орендної плати за кожен наступний місяць визначається шляхом корегування розміру орендної плати за попередній місяць помножений на індекс інфляції при індексу споживчих цін вище 100%. При індексу споживчих цін нижче 100% орендна плата за наступний місяць залишається на рівні попереднього місяця. При цьому сторони погодились, що така зміна орендної плати відбуватиметься без укладення будь-яких змін та доповнень до цього договору (п. 3.3 договору).

Згідно з п. 3.10 договору, орендар сплачує орендарю компенсацію за комунальні послуги на основі рахунків орендодавця, направлених орендарю.

Відповідно до п. 6.1.7 договору, при достроковому розірванні договору оренди орендар повинен про це письмово повідомити орендодавця за 90 днів до дня розірвання.

В п.10.2 договору сторони погодили, що у випадку прострочення орендарем сплати орендної плати та компенсації за надані комунальні послуги орендодавцю в терміни, передбачені п. 3.2 договору, орендар сплачує пеню в розмірі 5% від належної до сплати суми за кожен день протермінування.

За змістом пунктів 13.1,13.2 договору, даний договір набирає чинності із моменту підписання. Цей договір укладено да термін орендного користування з 26.09.2022 по 20.09.2025.

Як вбачається з акту приймання-передачі нежитлового приміщення, який є додатком №1 до договору, орендодавець ФОП Кліщ Микола Миколайович (РНОКПП НОМЕР_1 ) передав, а орендар ФОП Лехович Олександра Володимирівна (РНОКПП НОМЕР_2 ) прийняла нежитлові приміщення: XXXV, XLIIA та пропорційно до орендованих площ площі загального користування, загальною площею 22 м.кв., які розміщені в будівлі, що розташована за адресою: Україна, Івано-Франківська область, Рогатинський район, вул. Галицька, 68 А (далі - об`єкт оренди).

Вказаний акт скріплений підписом та печаткою орендодавця та підписом орендаря.

Для сплати орендної плати та компенсації за комунальні послуги ФОП Кліщ М.М. направляв на адресу ФОП Лехович О.В. рахунки №3 від 05.03.2025 на суму 5 005 грн 00 коп.; №4 від 05.04.2025 на суму 4845 грн 76 коп.; №5 від 05.05.2025 на суму 4118 грн 54 коп., №6 від 05.06.2025 на суму 4145 грн 96 коп., №7 від 01.07.2025 на суму 4169 грн 48 коп., №8 від 02.08.2025 на суму 4201 грн 23 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи описами вкладення цінного листа та накладними.

10.06.2025 ФОП Кліщ М.М. звернувся до ФОП Лехович О.В. із претензією №1 від 10.06.2025, в якій просив сплати орендну плату за березень-червень 2025 року в загальному розмірі 18 096 грн 72 коп. та пеню в розмірі 44 134 грн 56 коп.

У відповіді на претензію від 07.07.2025 ФОП Лехович О.В. повідомила, що вона не погоджується з наведеними у претензії фактами та заперечила наявність у неї заборгованості перед ФОП Кліщем М.М., оскільки вона не вступала у володіння та користування об`єктом оренди та не здійснювала жодних платежів на поточний рахунок ФОП Кліща М.М. з призначенням платежу, яке б стосувалося будь-яких взаємовідносин щодо оренди нерухомого майна згідно договору.

Відповідно до проведеного позивачем розрахунку заборгованості, розмір заборгованості відповідача, за період з березня по серпень 2025 року, включаючи проіндексовану орендну плату та пеню за 30 днів кожного з періодів, становить 58 960 грн 57 коп.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.

В ч. 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, за правилами статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з частинами 1, 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Так, прийняття відповідачкою від позивача в оренду майна вказаного в акті приймання-передачі нежитлового приміщення від 26.09.2022, є підставою виникнення у відповідача зобов`язання сплачувати орендні платежі на умовах, вказаних в п.3.2. договору оренди - до 10 числа поточного місяця на підставі рахунку, виставленого орендодавцем.

Як вбачається з матеріалів справи для сплати орендної плати та компенсації за комунальні послуги ФОП Кліщ М.М. направляв на адресу ФОП Лехович О.В. рахунки №3 від 05.03.2025 на суму 5 005 грн.; №4 від 05.04.2025 на суму 4845 грн 76 коп.; №5 від 05.05.2025 на суму 4118 грн 54 коп., №6 від 05.06.2025 на суму 4145 грн 96 коп., №7 від 01.07.2025 на суму 4169 грн 48 коп., №8 від 02.08.2025 на суму 4201 грн 23 коп.

Доказів сплати цих рахунків матеріали справи не містять.

Посилання відповідачки на те, що вона не підписувала акту приймання-передачі об`єкта оренди до договору №26-09/2022 від 26.09.2022, а поданий позивачем акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 20.09.2022 до договору №20-09/2022 від 20.09.2022, який має виправлення не стосується предмету та підстав даного позову, судом оцінюються критично, оскільки об`єкт оренди, який передано позивачем відповідачу в оренду за підписаним сторонами актом приймання-передачі нежитлового приміщення повністю співпадає з об`єктом оренди, який зазначений в укладеному сторонами договорі оренди нерухомого майна №26-09/2022 від 26.09.2022, а зазначення в акті приймання-передачі прізвища орендаря "Олехович", а не "Лехович", узгоджується з вказаним у цьому ж акті реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який вказаний і у договорі, що дає можливість ідентифікувати особу орендаря.

Водночас, відповідачкою не подано суду жодних належних та допустимих доказів того, що щодо цього ж об`єкта оренди між сторонами існували інші договірні правовідносини, зокрема, за договором №20-09/2022 від 20.09.2022, а не за договором №26-09/2022 від 26.09.2022.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявні в акті приймання-передачі нежитлового приміщення виправлення мають характер технічних помилок та самі по собі не спростовують факту приймання-передачі нежитлового приміщення, яке є об`єктом оренди за укладеним між сторонами договором оренди нерухомого майна №26-09/2022 від 26.09.2022.

Щодо посилання відповідачки на те, що вона не здійснювала жодних оплат згідно договору оренди майна №26-09/2022 від 26.09.2022 починаючи з вересня 2022 року і позивачем не виставлялися жодні рахунки на оплату до квітня 2025 року, суд зазначає, що за вказаний період позивач позовних вимог у цій справі не заявляє, а відтак наведені обставини не входять до предмета доказування у даній справі.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію ст. 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідачка доводів позивача не спростувала, доказів виконання зобов`язань за договором оренди нерухомого майна №26-09/2022 від 26.09.2022 за спірний період суду не надала

Таким чином, загальний розмір заборгованості Лехович О.В. з орендної плати за період з березня по серпень 2025 року становить 26 485 грн 97 коп.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналіз наведених норми чинного законодавства свідчить про те, що максимальний розмір пені, визначений Законом та погоджений сторонами у договорі, пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України.

У договорі оренди нерухомого майна №26-09/2022 від 26.09.2022 сторони визначили, що у випадку прострочення орендарем сплати орендної плати та компенсації за надані комунальні послуги орендодавцю в терміни, передбачені п. 3.2 договору, орендар сплачує пеню в розмірі 5% від належної до сплати суми за кожен день протермінування (п.10.2).

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем, на підставі пункту 10.2 договору, нараховано відповідачу пеню за 30 днів.

Розрахунок пені у розмірі 5 % від суми заборгованості перевищує гранично встановлений законом розмір пені - подвійної облікової ставки Національного банку України.

Суд провів перерахунок пені (з врахуванням подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня), не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем кожного з періодів (30 днів), відповідно до якого розмір пені становить 674 грн 86 коп.

Відтак, з Лехович Олександри Володимирівни на користь фізичної особи - підприємця Кліща Миколи Миколайовича у зв`язку із простроченням грошового зобов`язання слід стягнути 674 грн 86 коп.

В задоволенні решти вимог зі сплати пені належить відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.

Таким чином, позов підлягає до задоволення частково.

Судовий збір, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладається на сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 86, 123, 129, 231, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Лехович Олександри Володимирівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи - підприємця Кліща Миколи Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 27 160 (двадцять сім тисяч сто шістдесят) грн 83 коп., з яких: 26 485 (двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят п`ять) грн 97 коп. основного боргу та 674 (шістсот сімдесят чотири) грн 86 коп. пені, а також 1 115 (одну тисячу сто п`ятнадцять) грн 90 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.03.2026.

Суддя О.В. Рочняк