ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2026 р. Справа №914/2400/25

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В.

Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика ІФ» від 18.12.2025 (вх. №01-05/3772/25 від 19.12.2025)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 (суддя Морозюк А.Я.) про відмову у залученні ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» у якості учасника

у справі №914/2400/25

за заявою: Фізичної особи - підприємця Щербан Олени Олександрівни, м. Івано-Франківськ

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Вортекс Інвестментс» (79026, м. Львів, вул. Рубчака І., буд. 23, ідентифікаційний код 45420993)

за участю представників:

від скаржника: адвокат Кобук Р.А. (в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів)

від ТзОВ «Транс Еко Енерджі»: адвокат Квіткін Ю.М.

від інших учасників: не з`явились

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46, Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25 відмовлено у задоволенні клопотання ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» від 03.12.2025 в частині залучення ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» у якості учасника справи №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» в частині розгляду заяви про затвердження мирової угоди; клопотання ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» від 03.12.2025 в частині відмови у затвердженні мирової угоди та відкладення розгляду питання щодо затвердження мирової угоди - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25 та задоволити клопотання ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» від 03.12.2025 про залучення ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» у якості учасника справи про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» в частині розгляду заяви про затвердження мирової угоди.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді - Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 Товариству з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика ІФ» поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25, відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву до 30.01.2026, призначено розгляд справи на 04.02.2026.

02.02.2026 подано відзиви на апеляційну скаргу від ТзОВ «Транс Еко Енерджі» (вх. №01-04/955/26) та арбітражного керуючого Москви Ю.О. (вх. №01-04/957/26), в яких заявники просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

04.02.2026 скаржник подав додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх. №01-04/1050/26 від 03.02.2026).

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 відкладено розгляд справи на 11.02.2026, постановлено провести наступне судове засідання в режимі відеоконференції.

11.02.2026 судове засідання не відбулося у зв`язку із несправністю (неналежним функціонуванням) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, а саме відеоконференцзв`язку, про що було складено відповідний акт.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.02.2026 розгляд справи призначено на 23.02.2026.

В судовому засіданні 23.02.2026 представник скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, надав суду пояснення щодо викладених у скарзі доводів, просив оскаржену ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про залучення ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» учасником справи в частині розгляду заяви про затвердження мирової угоди.

Представник ТзОВ «Транс Еко Енерджі» проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив залишити оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.

Інші учасники справи явки представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників справи, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на таке.

Розгляд справи в суді першої інстанції, короткий зміст оскарженої ухвали

В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Вортекс Інвестментс».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.08.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс»; визнано вимоги кредитора - Фізичної особи - підприємця Щербан Олени Олександрівни в розмірі 964 000,00 грн. основного боргу та 24 224,00 грн. судового збору; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; введено процедуру розпорядження майном; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Москву Юлію Орестівну.

Оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України 25.08.2025 за №76956.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.11.2025, постановленою за результатами попереднього засідання, визначено розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 1 118 710,53 грн, що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів ТзОВ «Вортекс Інвестментс», а саме:

ФОП Щербан О.О. в розмірі 988 224,00 грн., з яких підлягають внесенню: 24 224,00 грн. (судового збору) - до першої черги реєстру вимог кредиторів; 964 000,00 грн. (основного боргу) - до четвертої черги реєстру вимог кредиторів;

ДП «Гарантований покупець» в розмірі 130 486 грн. 53 коп., з яких підлягають внесенню: 6 056,00 грн. (судового збору) - до першої черги реєстру вимог кредиторів; 108 976,25 грн. (основного боргу) - до четвертої черги реєстру вимог кредиторів; 15 454,28 грн. (пені, штрафу) - до шостої черги реєстру вимог кредиторів.

Також у попередньому засіданні призначено підсумкове засідання суду на 04.12.2025.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.11.2025, постановленою після попереднього засідання суду, визнано вимоги ТзОВ «Транс Еко Енерджі» частково - в розмірі 9 936 092,60 грн., з яких підлягають внесенню: 4 844,80 грн. судового збору - до першої черги реєстру вимог кредиторів; 9 936 092,60 грн. основного боргу та штрафу - вимоги забезпечені заставою (іпотекою), які підлягають задоволенню за рахунок заставного майна (перелік майна наведено в ухвалі від 11.11.2025), решту вимог в розмірі 13 327,30 грн. - відхилено.

02.12.2025 та 03.12.2025 ініціюючий кредитор (ФОП Щербан О.О.), забезпечений кредитор (ТзОВ «Транс Еко Енерджі») та боржник (ТзОВ «Вортекс Інвестментс») повідомили місцевий господарський суд про укладення 21.11.2025 мирової угоди у справі про банкрутство відповідно до статті 192 ГПК України та схвалення мирової угоди зборами кредиторів у протоколі від 21.11.2025, подали спільну письмову заяву сторін про затвердження мирової угоди.

03.12.2025 розпорядник майна подала заяву про затвердження укладеної сторонами мирової угоди і закриття провадження у справі.

Також 03.12.2025 боржник і розпорядник майна подали суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів погашення вимог кредитора Державного підприємства «Гарантований покупець» третьою особою - засновником (учасником) боржника ТзОВ «Вортекс Інвестментс».

03.12.2025 ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» звернулось до суду із клопотанням, в якому просило залучити його учасником справи №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» в частині розгляду заяви про затвердження мирової угоди; відкласти розгляд питання щодо затвердження мирової угоди у справі №914/2400/25 на іншу дату; відмовити у задоволенні заяв про затвердження мирової угоди у справі №914/2400/25.

Вказані клопотання заявник обґрунтував тим, що на розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/1699/25 про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» і, в межах цієї справи, ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» звернулось до суду з позовом до відповідачів - ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» і ТзОВ «Вортекс Інвестментс» про визнання недійсним правочину, оформленого актом №1 від 08.05.2024 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу; витребування у ТзОВ «Вортекс Інвестментс» нерухомого майна; скасування державної реєстрації права власності на це нерухоме майно.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.11.2025 відкрито провадження у справі №914/1699/25 (914/3610/25) за цією позовною заявою.

Також, разом із позовною заявою ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Заявник стверджував, що укладення мирової угоди у справі №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» порушує права третіх осіб, зокрема, ТзОВ «Меблева фабрика ІФ», адже предметом мирової угоди є нерухоме майно ТзОВ «Вортекс Інвестментс», яке ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» незаконно передало в статутний фонд цього боржника на підставі фраудаторного правочину і витребування цього майна на користь ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» є предметом розгляду у справі №914/1699/25 (914/3610/25).

04.12.2025 від ТзОВ «Вортекс Інвестментс» подало суду заперечення на клопотання про залучення учасника справи, у якому боржник повідомив суд, що ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» станом на сьогодні не є учасником справи №914/1699/25 про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», оскільки в реєстрі судових рішень відсутня ухвала суду про визнання кредиторських вимог ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» до боржника у справі про банкрутство №914/1699/25. Доводи щодо взаємозв`язку двох судових справ про банкрутство базуються на припущеннях заявника, ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» не є кредитором ТзОВ «Вортекс Інвестментс», а факт подання позову про визнання правочинів недійсними не є доказом незаконності таких правочинів.

На думку боржника, перешкоджання здійсненню процедури банкрутства у непроцесуальний спосіб після досягнення згоди між кредиторами та боржником порушує як права боржника на вихід з процедур, які обмежують його діяльність, так і права кредиторів на задоволення своїх вимог у встановлений законом спосіб.

Місцевий господарський суд, постановляючи оскаржену ухвалу про відмову у залученні ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» до участі у справі про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс», керувався такими висновками:

- заявник не є учасником справи про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс»;

- заявник не надав доказів того, що він є учасником справи №914/1699/25 про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп»;

- станом на дату подання та розгляду заяви відсутні дані/інформація про визнання оспорюваних ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» в судовому порядку документів недійсними чи нікчемними;

- клопотання заявника не містить обґрунтувань неможливості погашення заборгованості у належний спосіб та які саме претензії у грошовому вимірі є наявними у заявника до ТзОВ «Вортекс Інвестментс», адже ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» не є кредитором ТзОВ «Вортекс Інвестментс», а останнє не має заборгованості перед цією юридичною особою;

- ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» вправі задовольнити свої вимоги, після їх визнання у справі про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» за рахунок як майна боржника, так і майна інших осіб, які зобов`язані відповідати за дії ТзОВ «Смарт Енерджі Груп»;

- пред`явлення позову до ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» та ТзОВ «Вортекс Інвестментс» про визнання недійсним документів не є підставою вважати зазначені документи такими, які вчинені всупереч вимогам закону та не є підставою вважати, що у ТзОВ «Вортекс Інвестментс» відсутнє право на це майно;

- матеріалами справи підтверджується, що майно, яке є предметом поданої на розгляд суду мирової угоди, належить на праві власності боржнику ТзОВ «Вортекс Інвестментс» (витяги з Державного реєстру речових прав від 06.06.2024 №381709872, від 02.10.2025 №446133698, №446137021, №446135241, №446136281, №446136700, №446137021, від 13.05.2024 №378319673, №378320077, №378317931, №378320929, №378316378, з інформацією про зареєстроване за ТзОВ «Вортекс Інвестментс» майно);

- ухвалою суду від 11.11.2025 визнано вимоги ТзОВ «Транс Еко Енерджі», з яких 9 936 092,60 грн. основного боргу та штрафу є вимогами, що забезпечені заставою (іпотекою), які підлягають задоволенню за рахунок заставного майна, відтак передання за мировою угодою ТзОВ «Транс Еко Енерджі» зазначеного майна для задоволення його кредиторських вимог до боржника не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Узагальнені доводи апелянта

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що оскаржувану ухвалу постановлено із порушенням норм матеріального та процесуального права, а також це судове рішення порушує права та законні інтереси ТзОВ «Меблева Фабрика Іф».

У скарзі апелянт наводить такі обставини:

- щодо незаконності відчуження ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» усіх активів на користь ТзОВ «Вортекс Інвестментс»:

у власності ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» перебувало нерухоме майно (дві сонячні електростанції та чотири земельні ділянки), яке 08.05.2024 передало ТзОВ «Вортекс Інвестментс» як внесок до статутного капіталу;

згідно з даними державних реєстрів, із дати створення ТзОВ «Вортекс Інвестментс» до 23.05.2024 ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» було учасником ТзОВ «Вортекс Інвестментс», а 23.05.2025 відчужило частку в статутному капіталі на користь ОСОБА_1 ;

отже, з 23.05.2024 ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» позбулося усіх видів активів, які перебували у його власності - як нерухомого майна так і корпоративних прав у ТзОВ «Вортекс Інвестментс»;

правочин з передання нерухомого майна ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» до статутного капіталу ТзОВ «Вортекс Інвестментс», оформленого Актом №1 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТзОВ «Вортекс Інвестментс» від 08.05.2024 є фраудаторним, оскільки на момент його укладення у ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» існувало невиконане грошове зобов`язання перед ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» (підтверджується рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 26.03.2025 у справі №909/1049/24), майно передано до статутного капіталу заінтересованої особи за зниженою ціною;

- щодо незаконності передачі ТзОВ «Вортекс Інвестментс» нерухомого майна в іпотеку:

01.07.2024 ОСОБА_2 (іпотекодержатель) та ТзОВ «Вортекс Інвестментс» (іпотекодавець) уклали договір іпотеки для забезпечення виконання зобов`язання за договором позики від 24.06.2024, який уклали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

передача ТзОВ «Вортекс Інвестментс» майна в іпотеку є незаконною, оскільки на момент укладення такого правочину ТзОВ «Вортекс Інвестментс» не мав законного права розпоряджатися цим майном;

- щодо наявності спору в судовій справі №914/1699/25 (914/3610/25) стосовно майна, відчуженого ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» на користь ТзОВ «Вортекс Інвестментс»:

ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» подало позов до ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» та ТзОВ «Вортекс Інвестментс» про визнання недійсним правочину, оформленого актом № 1 від 08.05.2024 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу; витребування у ТзОВ «Вортекс Інвестментс» нерухомого майна; скасування державної реєстрації права власності ТзОВ «Вортекс Інвестментс» на нерухоме майно; реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» у межах справи №914/1699/25 про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп»;

ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.11.2025 у справі №914/1699/25 (914/3610/25) позовну заяву ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 17.12.2025;

разом із позовною заявою ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» подало заяву про вжиття заходів забезпечення позову, яку було призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.12.2025;

в судовому засіданні 01.12.2025 представник ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» під час розгляду питання про вжиття заходів забезпечення заявив клопотання про витребування доказів відповідачів, а саме оригіналів документів на підставі яких майно вибуло з власності ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» для огляду в судовому засіданні, суд відповідне клопотання задовольнив, в свою чергу, розгляд заяви про забезпечення позову призначено на 08.12.2025;

ухвалою Господарського суду Львівської області від 08.12.2025 у справі № 914/1699/25 (914/3610/25) було частково задоволено заяву ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» та вжито заходи забезпечення у вигляді заборон вчинення реєстраційних дій щодо спірного майна та заборон розпорядження майном стосовно ТзОВ «Транс Еко Енерджі» (яке на той момент уже стало володільцем спірного майна за наслідками постановлення ухвали про затвердження мирової угоди);

- щодо повідомлення суду першої інстанції про вплив мирової угоди на права та законні інтереси ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» та прохання залучити ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» до участі у розгляді заяви про затвердження мирової угоди:

04.12.2025 представник ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» з`явився в судове засідання у справі №914/2400/25, проте його не було допущено до розгляду справи;

представник ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» брав участь у судовому засіданні як вільний слухач у зв`язку з його недопуском, суд не надав можливості ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» ознайомитися із текстом мирової угоди у справі №914/2400/25, а також повністю проігнорував доводи та аргументи апелянта;

під час розгляду заяв про затвердження мирової угоди у справі №914/2400/25 у судовому засіданні 04.12.2025 суд не здійснював аудіозапис судового засідання, а також не проголошував вступної та резолютивної частини ухвали про затвердження мирової угоди;

з тексту ухвали про затвердження мирової угоди апелянту стало відомо, що спірне майно (дві сонячні електростанції та чотири земельні ділянки) перейшли у власність ТзОВ «Транс Еко Енерджі», за наслідком розгляду вказаної заяви суд закрив провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» на підставі ст.90 КУзПБ, а усе майно, яке незаконно перебувало у ТзОВ «Вортекс Інвестментс» перейшло у власність третьої особи - ТзОВ «Транс Еко Енерджі»;

подання на затвердження у справі №914/2400/25 мирової угоди носило виключно характер зловживання правом, яке спрямоване на ускладнення повернення нерухомого майна його законному власнику - ТзОВ «Смарт Енерджі Груп»;

ТзОВ «Вортекс Інвестментс» та ТзОВ «Транс Еко Енерджі» є пов`язаними особами (засновниками ТзОВ «Вортекс Інвестментс» є ОСОБА_3 (частка 60%) та ОСОБА_1 (частка 20%); в свою чергу, засновниками ТзОВ «Транс Еко Енерджі» є ОСОБА_3 (33%) та ОСОБА_4 (50%), окрім цього, обидва товариства зареєстровані за однією адресою);

затвердження заяви про затвердження мирової угоди у справі №914/2400/25 безпосередньо впливає на права та інтереси ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» на задоволення грошових вимог за рахунок нерухомого майна ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», яке було незаконно відчужено на користь ТзОВ «Вортекс Інвестментс».

Також, на підтвердження підстав для скасування оскарженої ухвали апелянт покликається на такі доводи:

- ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» є особою, стосовно прав і обов`язків якої існує спір, окрім цього ухвала про затвердження мирової угоди має прямий вплив на майнові права та інтерес ТзОВ «Меблева Фабрика Іф», оскільки майно, щодо якого наявний спір за позовом ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» внаслідок постановлення ухвали про затвердження мирової угоди вибуло до третьої особи;

- для встановлення обставин щодо правомірності закриття провадження у справі у зв`язку із затвердженням мирової угоди сторін у позовному провадженні належить перевірити дотримання судом при затвердженні мирової угоди вимог ч.5 ст.192 ГПК України, зокрема, дослідити умови мирової угоди на предмет того, чи відповідають ці умови закону, чи не порушують права або охоронювані законом інтереси інших осіб, чи не є вони невиконуваними, а також чи відповідають дії представників сторін мирової угоди інтересам осіб, яких вони представляють, оскільки порушення будь-якої з наведених вимог є безумовною підставою для відмови у затвердженні мирової угоди і, як наслідок, свідчить про відсутність передумов для закриття провадження у справі з цих підстав (аналогічний правовий висновок щодо застосування статей 192, 231 ГПК України викладено у постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №911/918/15 та від 24.01.2020 у справі № 911/5310/14);

- у постанові Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №917/1291/23 зазначено, що надавши учасникам справи право на врегулювання спору між собою на засадах диспозитивності, законодавець в той же час визначив межі реалізації такого права, дотримання яких є обов`язковим і для учасників правовідносин, і для суду; повноваження суду щодо ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди також є обмеженими та передбачають можливість відмови у затвердженні мирової угоди та продовження судового розгляду у вказаних випадках;

- укладення мирової угоди як спосіб реалізації процесуальних прав є правом сторони, яке, в свою чергу, згідно з процесуальним законом неможливо реалізувати, якщо такі дії суперечать законодавству або це призводить до порушення чиїхось прав і охоронюваних законом інтересів;

- затвердження мирової угоди під час розгляду справи має здійснюватися із застосуванням принципу «судового розсуду»;

- затвердження мирової угоди у справі №914/2400/25 відбулось, попри порушення мировою угодою майнових прав та законних інтересів апелянта;

- відповідно до п.1 ч.5 ст.192 ГПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними;

- Верховний Суд у постанові від 07.06.2022 у справі №916/1704/16 зазначає, що відносинам неплатоспроможності характерно те, що вони не є інструментом вирішення окремого спору між боржником та його кредитором, а повинні забезпечити колективний механізм захисту інтересів різних кредиторів (конкурсних, заставних, поточних), інших учасників провадження у справі про банкрутство та справедливий розподіл активів боржника поміж цими кредиторами, справедливі умови реалізації майна боржника з метою пропорційного захисту майнових інтересів боржника та кредиторів;

- у зв`язку із затвердженням мирової угоди у справі № 914/2500/25, майно, що незаконно було набуто ТзОВ «Вортекс Інвестментс» вибуло з його власності на користь третьої особи - ТзОВ «Транс Еко Енерджі»;

- у контексті розгляду справи №914/1699/25 (914/3610/25) з`ясування питання добросовісності/недобросовісності набувача є визначальним для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і для визначення критерію «пропорційності» втручання у право власності набувача майна;

- подання ініціюючим кредитором та боржником заяви на затвердження мирової угоди у справі №914/2400/25 є дією, спрямованою на подальше відчуження майна, яке наразі перебуває у володінні ТзОВ «Вортекс Інвестментс» без законних підстав; ТзОВ «Вортекс Інвестментс» не має ані правомочності розпорядження цим майном, ані законної можливості використовувати його як предмет домовленостей у межах мирової угоди;

- дії, які спрямовані на укладення та затвердження мирової угоди за наявності спору №914/1699/25 (914/3610/25) щодо майна боржника, мають очевидні ознаки недоброчесності та суперечать принципам здійснення процедури, банкрутства, затвердження мирової угоди у справі №914/2400/25 призвело до порушення прав та охоронюваних законом інтересів кредиторів, у тому числі ТзОВ «Меблева фабрика ІФ»;

- з огляду на ст. 192 ГПК України, ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» повідомляла Господарський суд Львівської області у справі №914/2400/25, що запропонована мирова угода очевидно порушує його права та інтереси на задоволення грошових вимог за рахунок нерухомого майна ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», яке було незаконно відчужено на користь ТОВ «Вортекс Інвестментс», при цьому, спір щодо повернення ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» нерухомого майна наразі розглядається Господарським судом Львівської області у справі №№914/1699/25 (914/3610/25);

- враховуючи пряме порушення інтересів кредитора та недопустимість затвердження судом мирових угод, які суперечать закону або порушують права третіх осіб, ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» просила суд відмовити у затвердженні такої мирової угоди у межах справи №914/2400/25, проте, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали повністю проігнорував ч.1, ч.5 ст.192 ГПК України і взагалі не досліджував чи порушує мирова угода у справі №914/2400/25 права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи:

У відзиві на апеляційну скаргу кредитор (ТзОВ «Транс Еко Енерджі») наводить такі аргументи на спростування доводів скаржника:

- суд першої інстанції у справі про банкрутство № 914/2400/25 не розглядав жодних спорів про права та обов`язки апелянта, ніяких рішень про права і обов`язки апелянта не ухвалював та ніяких висновків про права та обов`язки апелянта не робив, а тому і відсутні були підстави для залучення апелянта в якості учасника справи про банкрутство;

- помилковим є покликання апелянта на розгляд Господарським судом Львівської області справи №914/1699/25 (914/3610/25) за позовом апелянта про визнання недійсним правочину між ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» та ТзОВ «Вортекс Інвестментс» і витребування майна; у зазначеній апелянтом справі не вирішується спір про будь-які права та обов`язки апелянта і жодне судове рішення у тій справі не може вплинути на правове становище апелянта, зміст та обсяг його прав та обов`язків; залежно від результатів вирішення спору щодо дійсності правочину судове рішення може вплинути саме на права та обов`язки учасників оспорюваного правочину;

- доводи апелянта про незаконність відчуження ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» на користь ТзОВ «Вортекс Інвестментс» усіх активів, незаконну передачу ТзОВ «Вортекс Інвестментс» майна в іпотеку, що запропонована мирова угода очевидно порушує його права та інтереси на задоволення грошових вимог за рахунок нерухомого майна ТзОВ «Смарт`Енерджі Груп», яке нібито було незаконно відчужено на користь ТзОВ «Вортекс Інвестментс» тощо, є лише власною думкою та припущеннями апелянта;

- правомірність правочину між ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» і ТзОВ «Вортекс Інвестментс» та правомірність набуття ТзОВ «Вортекс Інвестментс» права власності на майно презюмується відповідно до положень ст.204, ч.2 ст.328 ЦК України і зворотного не доведено апелянтом, будь-які судові рішення щодо неправомірності (недійсності) правочину чи неправомірності набуття ТзОВ «Вортекс Інвестментс» права власності на майно, як це вимагається ст. 294, ч.2 ст.328 ЦК України - відсутні;

- відповідно до практики Верховного Суду (висновки, викладені у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство від 22.11.2023 у справі № 910/4685/20) інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, не належать до учасників справи про банкрутство, а їх процесуальний статус доцільно визначити саме як «учасники відокремленого позовного провадження у справі про банкрутство»; при цьому, сам факт залучення ухвалою суду певного суб`єкта як учасника до відокремленого провадження ще не означає автоматичне наділення такого суб`єкта статусом учасника справи про банкрутство;

- Господарський суд Львівської області здійснює розгляд справи №914/1699/25 (914/3610/25) за позовом апелянта про визнання недійсним правочину між ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» та ТзОВ «Вортекс Інвестментс» і витребування майна, проте розгляд вказаної справи проводиться у відокремленому позовному провадженні в межах справи №914/1699/25 про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», а не в межах справи №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс»;

- правовий статус апелянта можна визначити максимум як учасника відокремленого позовного провадження у справі № 914/1699/25 про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», але аж ніяк не учасника основного провадження у справі №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс»;

- залучення апелянта як учасника провадження справи про банкрутство без наявності достатніх на те підстав, визначених ст. 1 КУзПБ, лише з огляду на те, що апелянтом ініційовано судову справу №914/1699/25 (914/3610/25) на основі власних суджень про нібито неправомірність правочину та набуття ТзОВ «Вортекс Інвестментс» права власності на майно, становило би невиправдане та необґрунтоване втручання апелянта в процедуру банкрутства ТзОВ «Вортекс Інвестментс»;

- правова оцінка доводам апелянта про нібито незаконність відчуження ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» на користь ТзОВ «Вортекс Інвестментс» усіх активів, нібито незаконну передачу ТзОВ «Вортекс Інвестментс» майна в іпотеку має бути надана судом в межах справи №914/1699/25(914/3610/25), і ці питання не є предметом розгляду у справі про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс»;

- самі по собі лише доводи апелянта, що мирова угода нібито порушує його права та інтереси на задоволення грошових вимог за рахунок нерухомого майна ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», яке нібито було незаконно відчужено на користь ТзОВ «Вортекс Інвестментс», не є достатньою підставою для залучення апелянта до участі в розгляді мирової угоди;

- доводи апеляційної скарги про невідповідність умов мирової угоди законодавству та начебто порушення нею прав апелянта, є неприйнятними, оскільки не є предметом розгляду під час вирішення судом питання про залучення особи в якості учасника провадження справи про банкрутство, такі доводи можуть предметом розгляду під час розгляду власне питання про затвердження мирової угоди.

Арбітражний керуючий Москва Ю.О. (розпорядник майна) у відзиві на апеляційну скаргу наводить такі аргументи на спростування доводів скаржника:

- у межах справи №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» (провадження у якій закрито ухвалою від 04.12.2025. на підставі п.7 ч.1 ст.231 ГПК України та п.12 ч.1 ст.90 КУзПБ) суд не розглядав жодних справ (у тому числі за позовом ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ»), тому у суду першої інстанції були відсутні будь-які підстави для залучення скаржника як учасника справи про банкрутство №914/2400/25;

- Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, вирішуючи проблемний аспект у правовому регулюванні статусу таких суб`єктів, у постанові від 22.11.2023 у справі №910/4685/20 зазначив, що інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, не належать до учасників справи про банкрутство, а їх процесуальний статус доцільно визначити саме як «учасники відокремленого позовного провадження у справі про банкрутство», водночас, сам факт залучення ухвалою суду певного суб`єкта як учасника до відокремленого провадження ще не означає автоматичне наділення такого суб`єкта статусом учасника справи про банкрутство; такі висновки викладені також у постанові від 12.01.2026 у справі №914/2183/20;

- з аналізу інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що у справі №914/1699/25 про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», у межах якої в окремому провадженні Господарський суд Львівської області розглядає справу №914/1699/25(914/3610/25) за позовом ТзОВ «Меблева фабрика ІФ», на яку покликається у своїй апеляційній скарзі скаржник, - ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» не визнавалося кредитором боржника, ухвала суду у справі №914/1699/25 про визнання грошових вимог ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» у ЄДРСР відсутня;

- вимоги скаржника про необхідність залучення його до участі в справі №914/2400/25 безпідставні та можуть бути розцінені як втручання в процедуру банкрутства іншої юридичної особи;

- питання законності відчуження ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» на користь ТзОВ «Вортекс Інвестментс» майна буде вирішуватись судом у справі №914/1699/25(914/3610/25) і це питання не є предметом розгляду у справі №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс».

Додаткові пояснення апелянта

У додаткових поясненнях апелянт, окрім наведених у скарзі обставин та доводів, наводить додаткові обґрунтування щодо права та майнового інтересу ТзОВ «Меблева фабрика Іф», які за твердженням апелянта, було порушено оскарженою ухвалою та під час затвердження мирової угоди.

Водночас, доповнює свої доводи фактичними обставинами щодо банкрутства ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», банкрутства ТзОВ «Вортекс Інвестментс», наявності ознак того, що вказані товариства та їх бенефіціарні власники організували та реалізовують схему виведення активів підприємства боржника ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» з метою ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами останнього, а також зазначає доводи щодо очевидних зловживань, які допущено учасниками справи під час укладення мирової угоди.

До пояснень додано ряд доказів.

Колегія суддів констатує, що вказані додаткові пояснення за своїм змістом є доповненням до апеляційної скарги, однак такі доповнення подано без дотримання порядку, встановленого у ч.1 ст.266 ГПК України, відповідно до якої особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Таким чином, суд бере до уваги додаткові пояснення апелянта без врахування аргументів та обставин, про які не йдеться у доводах апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Як встановлено з матеріалів справи, письмових та усних пояснень сторін, апелянт - Товариство з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика Іф», звернувся до Господарського суду Львівської області із заявою про визнання грошових вимог до боржника у справі №914/1699/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Енерджі Груп».

Так, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.06.2025 у справі №914/1699/25 відкрито провадження у справі про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.07.2025 у справі №914/1699/25 заяву ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» про грошові вимоги до ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» у сумі 1 871 258,62 грн. прийнято до розгляду.

Разом з цим, станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали у справі 914/2400/25 - 04.12.2025, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості про результати розгляду цієї заяви, попереднє засідання у справі №914/1699/25 було відкладене на 08.12.2025, а згодом на 26.01.2026.

Слід зазначити, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду конкурсний кредитор у справі про банкрутство набуває процесуального статусу учасника справи після постановлення ухвали за результатами розгляду його заяви з грошовими вимогами до боржника.

Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі №910/4475/19 викладено правові висновки, відповідно до яких особа набуває статусу конкурсного кредитора (сторони, учасника провадження у справі про банкрутство) з повним обсягом процесуальної дієздатності (в тому числі правом оскарження судових рішень) за сукупності таких умов:

- подання до господарського суду письмових заяв з вимогами до боржника, а також документів, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (частина перша статті 23 Закону про банкрутство, частина перша статті 45 КУзПБ);

- розгляд господарським судом заяв конкурсних кредиторів у попередньому засіданні суду (частина шоста статті 23, стаття 25 Закону про банкрутство, частина шоста статті 45, стаття 47 КУзПБ);

- визнання вимог таких кредиторів, що формалізується у судовому рішенні господарського суду - ухвалі (частина шоста статті 23, стаття 25 Закону про банкрутство, частина шоста статті 45, стаття 47 КузПБ).

Отже, станом на дату постановлення оскарженої ухвали у справі №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» апелянт ще не набув статусу учасника у справі №914/1699/25 про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп».

Водночас, ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» повідомило в апеляційній скарзі та поясненнях, що грошові вимоги товариства до ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» підтверджені рішенням суду, а саме рішенням Господарського суду Івано-Франківській області від 26.03.2025 у справі №909/1049/24, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 та постановою Верховного Суду від 16.10.2025.

Також апелянт повідомив, що в межах справи №914/1699/25 про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідачів - ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» та ТзОВ «Вортекс Інвестментс» про визнання недійсним правочину, оформленого актом № 1 від 08.05.2024 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу; витребування у ТзОВ «Вортекс Інвестментс» нерухомого майна; скасування державної реєстрації права власності ТзОВ «Вортекс Інвестментс» на нерухоме майна; реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТзОВ «Смарт Енерджі Груп».

Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.11.2025 постановлено справу №914/1699/25(914/3610/25) за позовом ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» прийняти до розгляду в межах провадження справи № 914/1699/25 про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 17.12.2025.

Також, ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.11.2025 у справі №914/1699/25(914/3610/25) заяву ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» про вжиття заходів забезпечення позову призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.12.2025.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.12.2025 у справі №914/1699/25(914/3610/25) задоволено клопотання позивача про витребування у відповідачів оригіналів доказів для огляду в судовому засіданні та відкладено розгляд заяви про забезпечення позову на 08.12.2025.

Апелянт у скарзі, письмових та усних поясненнях представника, звертав увагу на те, що в судовому засіданні 01.12.2025 представник відповідача - ТзОВ «Вортекс Інвестментс» просив відкласти розгляд заяви про забезпечення позовних вимог з метою підготувати та надати суду письмові заперечення, однак ввів суд в оману, не повідомивши про намір подати на затвердження суду мирову угоду у справі №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс».

Оскільки предметом мирової угоди у справі №914/2400/25 є нерухоме майно, яке також є предметом витребування у позові, заявленому до ТзОВ «Вортекс Інвестментс» як відповідача у справі №914/1699/25(914/3610/25), апелянт вважає дії ТзОВ «Вортекс Інвестментс», ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» та їх бенефіціарних власників щодо передачі майна від ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» до ТзОВ «Вортекс Інвестментс», а згодом укладення мирової угоди щодо цього майна, зловживанням правом з метою унеможливлення задоволення кредиторських вимог, в тому числі вимог ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ», за рахунок майна ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» у справі №914/1699/25.

Наведені обставини та доводи порушення майнових інтересів ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» апелянт обґрунтовував у клопотанні про залучення його до участі у справі №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» в частині розгляду заяв сторін про затвердження мирової угоди.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що встановлення обставин незаконності вибуття нерухомого майна від ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», зокрема, фраудаторності правочину на підставі якого таке майно вибуло, та інші обставини, на які покликається заявник, є предметом доказування у позовному провадженні у справі №914/1699/25(914/3610/25), ініційованому ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ».

Під час розгляду заяви ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» про залучення учасником у справі про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» суд першої інстанції не вправі був надавати оцінку обставинам, які є предметом розгляду в позовному провадженні в іншій справі про банкрутство. Водночас, як правильно вказав місцевий господарський суд, сам факт подання позовної заяви не є доказом незаконності набуття нерухомого майна ТзОВ «Вортекс Інвестментс», адже таке твердження позивача підлягає встановленню судом у справі №914/1699/25(914/3610/25).

Доказів існування іншого взаємозв`язку майнових інтересів ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» з боржником у справі №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» заявник не надав, про такі суду не повідомив.

За відсутності судового рішення, яке б набрало законної сили і яким були б встановлені обставини незаконності вибуття спірного майна з володіння ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», передчасними є доводи апелянта про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для залучення ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» до участі у справі про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» в частині розгляду заяв про затвердження мирової угоди.

Також, слід зазначити, що суб`єктний склад учасників справи про банкрутство суттєво відрізняється від суб`єктного складу справ позовного провадження, зокрема, у справі про банкрутство відсутнє поняття третіх осіб з самостійними вимогами або без заявлення самостійних вимог на стороні позивача або відповідача.

Так, відповідно до ч.5 ст.41 ГПК України у справах про банкрутство (неплатоспроможність) склад учасників справи визначається Кодексом України з процедур банкрутства.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, учасниками у справі про банкрутство (неплатоспроможність) є: сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Здійснюючи тлумачення вказаної правової норми, Верховний Суд у постанові від 29.07.2021 у справі №911/698/21 дійшов висновку про умовний розподіл учасників у справі про банкрутство на 3 групи, а саме:

І група - сторони справи - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут);

ІІ група - учасники справи - арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника;

ІІІ група - інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

Верховний Суд також зауважив, що процедура банкрутства поєднує в собі як розгляд процедурних питань, пов`язаних саме із здійсненням провадження у справі про банкрутство, так і вирішення спорів, стороною, в яких є боржник та які розглядаються у відокремленому позовному провадженні в межах справи про банкрутство.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі №918/335/17 зробила висновок про те, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи:

одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо;

друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, у межах справи про банкрутство, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване КУзПБ, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.

Врахувавши наведені правові висновки, судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.11.2023 у справі №910/4685/20 зауважила, що особи, віднесені до І та ІІ груп, належать до учасників справи про банкрутство (непозовного провадження), у якій вирішуються основні процедурні питання (у межах судових процедур, визначених статтею 6 КУзПБ), відтак вказані особи наділені повною процесуальною дієздатністю у такій справі, зокрема й правом на оскарження ухвалених у ній судових рішень.

Натомість, особи, які віднесені до ІІІ групи (інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір) зазвичай стають учасниками справи про банкрутство у зв`язку з тим, що суд у межах справи про банкрутство розглядає та вирішує у відокремленому позовному провадженні спір за участю цих осіб.

Віднесення за статтею 1 КУзПБ певних осіб, щодо прав або обов`язків яких вирішується спір у відокремленому позовному провадженні в межах справи про банкрутство, до категорії «інших учасників справи про банкрутство» не свідчить про наділення таких осіб статусом учасника самої справи про банкрутство в силу закону.

Отже, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, не належать до учасників справи про банкрутство (за винятком тих осіб, які одночасно належать до І та ІІ груп), а їх процесуальний статус доцільно визначити саме як «учасники відокремленого позовного провадження у справі про банкрутство».

При цьому, сам факт залучення ухвалою суду певного суб`єкта як учасника до відокремленого провадження ще не означає автоматичне наділення такого суб`єкта статусом учасника справи про банкрутство.

В спірному випадку, в межах справи №914/2400/25 не розглядались будь-які позовні провадження, відповідно, ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» не було учасником жодного відокремленого позовного провадження у справі про банкрутство.

Щодо процесуальної можливості залучення ТзОВ «Меблева Фабрика ІФ» учасником справи про банкрутство в частині розгляду мирової угоди, колегія суддів зазначає таке.

У пункті 12 ч.1 ст.90 КУзПБ передбачено можливість закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі укладення мирової угоди між боржником та кредиторами відповідно до статті 192 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч.5 ст.192 ГПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Можливість застосування механізмів врегулювання спору, характерних для позовного провадження, яким вирішується спір між позивачем та відповідачем, зокрема, укладення в межах однієї з процедур банкрутства мирової угоди за нормами ГПК України, повинна визначатися судом, виходячи з особливостей відповідної судової процедури у справі про банкрутство та оцінюватися крізь призму, як окремих норм спеціального закону так і загальних засад інституту банкрутства, закріплених у КУзПБ (подібний за змістом висновок наведено у постанові Верховного суду від 09.07.2020 у справі № 910/26972/14).

При цьому, Кодекс України з процедур банкрутства слід застосовувати як спеціальний законодавчий акт, приписи якого мають пріоритет перед загальними нормами щодо регламентування порядку відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

Отже, під час розгляду заяв сторін у справі про банкрутство про затвердження укладеної ними мирової угоди та про закриття провадження у справі, господарський суд вирішує специфічні питання, притаманні саме процедурі банкрутства (непозовному провадженню), передбачені статтею 90 КУзПБ.

Відтак для визначення можливості залучення особи до розгляду мирової угоди у справі про банкрутство слід оцінити чи відноситься заявник до переліку учасників справи, визначених у ст.1 КУзПБ.

ТзОВ «Меблева фабрика Іф» не відноситься до такого переліку, а також не довело належними доказами того, що під час розгляду мирової угоди суд розглядатиме питання щодо прав чи охоронюваних законом інтересів заявника. Як було зазначено вище, факт подання позовної заяви не може слугувати підтвердженням обставин, які підлягають встановленню в судовому рішенні за результатами розгляду цієї позовної заяви.

Апелянт звертав увагу суду на те, що позовну заяву про витребування нерухомого майна подано в межах справи №914/1966/25 ТзОВ «Смарт Енерджі Груп», а не в межах справи №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс», лише у зв`язку з існуванням усталеної судової практики, згідно з якою в разі конкуренції підсудності позовів, пред`явлених до відповідачів, які одночасно перебувають в процедурах банкрутства, позов підлягає розгляду в межах справи про банкрутство того з відповідачів, на користь якого витребовується спірне майно.

Дійсно, якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі статті 7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу (постанова Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №910/1065/21).

Однак, у спірному випадку на можливість залучення заявника до участі у справі про банкрутство в частині розгляду заяв про затвердження мирової угоди впливає саме доведення порушення прав та інтересів заявника як третьої особи. Розгляд справи позовного провадження в межах справи про банкрутство не свідчить про порушення інтересів позивача до моменту встановлення судом обставин, на які він покликається як на підставу своїх позовних вимог, у встановленому законом порядку.

Місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі доречно зауважив, що ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» вправі задовольнити свої вимоги, після їх визнання у справі про банкрутство ТзОВ «Смарт Енерджі Груп» за рахунок як майна боржника, так і майна інших осіб, які зобов`язані відповідати за дії ТзОВ «Смарт Енерджі Груп».

При цьому, в матеріалах справи наявні докази того, що майно, яке є предметом поданої на розгляд суду мирової угоди, належить на праві власності боржнику ТзОВ «Вортекс Інвестментс», зокрема, додані до звіту розпорядника майна від 07.10.2025 вих. №06/10-02 витяги з Державного реєстру речових прав від 06.06.2024 №381709872, від 02.10.2025 №446133698, №446137021, №446135241, №446136281, №446136700, №446137021, від 13.05.2024 №378319673, №378320077, №378317931, №378320929, №378316378 з інформацією про зареєстроване за ТзОВ «Вортекс Інвестментс» майно.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що у задоволенні клопотання про залучення ТзОВ «Меблева фабрика ІФ» як учасника справи №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс» в частині розгляду заяви про затвердження мирової угоди слід відмовити, а клопотання про відмову у затвердженні мирової угоди та відкладення розгляду питання щодо затвердження мирової угоди підлягає залишенню без розгляду як таке, що подане особою, яка не є учасником справи №914/2400/25 про банкрутство ТзОВ «Вортекс Інвестментс».

Також колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо порушення норм процесуального права, яке виразилось в проведенні судового засідання без здійснення звукозапису та без проголошення вступної та резолютивної частини ухвали.

Відповідно до ч.3 ст.222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.9 ст.240 ГПК України ухвали суду проголошуються негайно після їх постановлення за правилами проголошення рішень суду.

Відповідно до ч.4 ст.240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У зв`язку з тим, що суд першої інстанції ухвалив відмовити ТзОВ «Меблева Фабрика Іф» у залученні її учасником справи про банкрутство, зважаючи на те, що учасники справи в судове засідання не з`явились і подали заяви про розгляд справи без їх участі, суд діяв у відповідності до вимог наведених положень ч.3 ст.222, ч.4 ст.240, ч.9 ст.240 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи те, що апелянт не довів порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, не спростував наведених в оскарженій ухвалі висновків суду, колегія суддів апеляційної інстанці дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика ІФ» слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25 - без змін.

В порядку положень ст.129 ГПК України сплачений кредитором за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Меблева фабрика ІФ» від 18.12.2025 (вх. №01-05/3772/25 від 19.12.2025) - відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі №914/2400/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги - покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повну постанову складено 02.03.2026.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.