ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4085/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Божко Є.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" (64401, Харківська обл., Красноградський р-н, селище міського типу Зачепилівка, вулиця 14 Гвардійської Стрілецької Дивізії, будинок 46)
до Зачепилівської селищної ради (64401, Харківська обл., Берестинський р-н, селище Зачепилівка, вул. Центральна, 56), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), 2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), 3. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )
про визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії
за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ( ОСОБА_1 ) - не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ( ОСОБА_2 ) - не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ( ОСОБА_3 ) - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Зачепилівської селищної ради, в якій просить суд:

Визнати незаконним та скасувати рішення Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою виділення їх в натурі (на місцевості) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованих за межами населених пунктів на території Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області».

Визнати незаконним та скасувати рішення Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року «Про припинення права оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі».

Стягнути з відповідача Зачепилівської селищної ради на користь ТОВ «Заповіт Кобзаря» (Код ) судовий збір та витрати понесені ним за отриману правничу допомогу в розмірі 40000,0грн.

Позивач просить залучити в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Також до позовної заяви додано клопотання про забезпечення позову, в якому заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборонити будь-яким особам, що мають доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суб`єктам державної реєстрації (включаючи Міністерство юстиції України, територіальні органи Міністерства юстиції, державним реєстраторам, нотаріусам, особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів) проводити реєстраційні дії стосовно земельної ділянки кадастровий номер кадастровий № :06:000:0015 (площею 16,9185 га), а саме:

- заборонити проведення державної реєстрації припинення іншого речового права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" на підставі Рішення Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року;

- заборонити проведення будь-яких реєстраційних дій щодо зміни відомостей про власника, землекористувача або обтяжень (включаючи реєстрацію права власності, оренди, емфітевзису чи інших речових прав) на користь третіх осіб (зокрема, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ) на підставі Рішень Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025 року та №4974 від 24.09.2025 року;

- заборонити внесення будь-яких відомостей та/або змін, що стосуються поділу, об`єднання або зміни цільового призначення земельної ділянки кадастровий номер :06:000:0015 (площею 16,9185 га).

Встановлені заходи забезпечення позову застосувати до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.11.2025 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" про забезпечення позову, що є додатком до позову (вх.№ 4085/25 від 18.11.2025) відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.11.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" (вх.№ 4085/25) залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" і строк на усунення недоліків позовної заяви - 7 (сім) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету учасників справи; надання копії Договору оренди землі б/н від 23.12.2015 року, копії рішення Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року «Про припинення права оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі».

24.11.2025 від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшли заяви на виконання ухвали суду від 20.11.2025 року (вх.№ 27215/25, вх.№ 27229/25).

24.11.2025 від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява в новій редакції, в якій позивач просить суд:

Визнати незаконним та скасувати рішення Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою виділення їх в натурі (на місцевості) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованих за межами населених пунктів на території Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області».

Визнати незаконним та скасувати рішення Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року «Про припинення права оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі».

Стягнути з відповідача Зачепилівської селищної ради на користь ТОВ «Заповіт Кобзаря» (Код ) судовий збір та витрати понесені ним за отриману правничу допомогу в розмірі 40000,0грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/4085/25. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання 17 грудня 2025 року о 12:00. Залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

17.12.2025 від відповідача через систему "Електронний суд" надійшли письмові пояснення (вх.№ 29510/25), в яких відповідач повідомляє, що рішення Зачепилівської селищної ради від №4931 від 20.08.2025 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою їх виділення в натурі (на місцевості) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованих за межами населених пунктів на території Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області» та №4974 від 24.09.2025 року «Про припинення права оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди» рішеннями сесії Зачепилівської селищної ради №5041 від 12.11.2025 року «Про визнання таким, що втратило чинність рішення Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025 року» та №5040 від 12.11.2025 року «Про визнання таким, що втратило чинність рішення Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року» визнані такими, що втратили чинність, та просить суд закрити провадження у справі № 922/4085/25 у зв`язку з відсутністю предмета спору, не стягувати з Зачепилівської селищної ради судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу позивача.

У підготовчому засіданні 17.12.2025 постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу підготовчого засідання, про задоволення усного клопотання представника позивача та перерву в підготовчому засіданні до 14.01.2026 до 11:00.

В порядку ст. 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про наступне підготовче засідання ухвалами від 17.12.2025.

13.01.2026 від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшли письмові пояснення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі (вх.№ 883/26), в яких позивач просить відмовити в задоволенні клопотання Зачепилівської селищної ради про закриття провадження у справі відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України та зазначає, що оскаржувані рішення встигли створити юридичні наслідки, які безпосередньо втрутилися в господарську діяльність ТОВ «Заповіт Кобзаря», порушили право оренди земельних ділянок та створили правову невизначеність щодо можливості використання цих земель третіми особами (пайовиками). Крім того, позовна вимога про визнання рішень №4931 від 20.08.2025 року та №4974 від 24.09.2025 року незаконними має на меті не лише припинення їх дії на майбутнє, а й юридичну констатацію їх нелегітимності з моменту виникнення, що необхідно для повного відновлення правового становища позивача. При цьому, порушення прав позивача є триваючим, а предмет спору реальним, оскільки лише судове рішення про визнання актів незаконними є належним способом захисту, що забезпечує безперервність права оренди та захищає позивача від наслідків виконання цих актів у минулому.

13.01.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" через систему "Електронний суд" надійшло клопотання про зміну предмету позову (вх.№ 885/26).

13.01.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява зі зміненим предметом позову (вх.№ 931/26), в якій позивач просить суд:

Визнати незаконним рішення Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою виділення їх в натурі (на місцевості) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованих за межами населених пунктів на території Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області».

Визнати незаконним рішення Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року «Про припинення права оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі».

Визнати незаконними дії Зачепилівської селищної ради щодо припинення (розірвання) в односторонньому порядку Договору оренди б/н віл 23.12.2025 року земельної ділянки площею 16,9185га, кадастровий №:02:000:0603, що розташована за межами населених пунктів на території Рунівшинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області.

Зобов`язати Зачепилівську селищну не вчиняти будь-які дії, спрямованих на припинення (розірвання) в односторонньому порядку Договору оренди б/н від 23.12.2025 року земельної ділянки площею 16,9185га, кадастровий №:02:000:0603, що розташована за межами населених пунктів на території Рунівшинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області до завершення строку дії договору оренди 23.08.2030 року.

Стягнути з відповідача Зачепилівської селищної ради на користь ТОВ «Заповіт Кобзаря» (Код ) судовий збір та витрати понесені ним за отриману правничу допомогу в розмірі 40000,0грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.01.2026 прийнято до розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" про зміну предмету позову (вх.№ 885/26 від 13.01.2026) та подальший розгляд справи постановлено здійснювати з його урахуванням. Продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на 04 лютого 2026 року на 11:00.

03.02.2026 від представника Зачепилівської селищної ради через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 2784/26), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідач не заперечує, що Зачепилівською селищною радою були прийняті рішення №4931 від 20.08.2025 року "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою їх виділення в натурі (на місцевості) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованих за межами населених пунктів на території Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області" та N 4974 від 24.09.2025 року "Про припинення права оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди", однак вказані рішення рішеннями сесії Зачепилівської селищної ради N 5041 від 12.11.2025 року "Про визнання таким, що втратило чинність рішення Зачепилівської селищної ради N 4931 від 20.08.2025 року" та N 5040 від 12.11.2025 року "Про визнання таким, що втратило чинність рішення Зачепилівської селищної ради N 4974 від 24.09.2025 року" визнані такими, що втратили чинність, що унеможливлює їх виконання та створення юридичних наслідків в майбутньому які впливали б на право оренди позивача ТОВ «Заповіт Кобзаря».

За відомостями земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 16,9185 га кадастровий номер :02:000:0603 є єдиним об`єктом та перебуває у користування позивача на умовах оренди. Цільове призначення земельної ділянки не є зміненим, як на тому наполягає позивач.

Щодо заявленої позовної вимоги «Зобов`язати Зачепилівську селищну не вчиняти будь-які дії, спрямованих на припинення (розірвання) в односторонньому порядку Договору оренди б/н від 23.12.2015 року земельної ділянки площею 16,9185 га, кадастровий №:02:000:0603, що розташована за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області до завершення строку дії договору оренди 23.08.2030 року» відповідач зазначає, що позивач до Зачепилівської селищної ради з заявами щодо змін умов Договору оренди землі б/н від 23.12.2015 року не звертався, що свідчить про використання земельної ділянки на умовах оренди визначених договором.

Відтак вимога «Зобов`язати Зачепилівську селищну не вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення (розірвання) в односторонньому порядку Договору оренди б/н від 23.12.2015 року земельної ділянки площею 16,9185га, кадастровий №:02:000:0603, що розташована за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, до завершення строку дії договору оренди 23.08.2030 року» є безпідставною та такою, що порушує умови Договору оренди землі, прийнятого сторонами до виконання.

04.02.2026 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" через систему "Електронний суд" надійшла заява про відкладення розгляду справи, надання часу для підготовки відповіді на відзив (вх.№ 2810/26).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.02.2026 прийнято відзив на позовну заяву (вх.№ 2784/26 від 03.02.2026) до розгляду та долучено до матеріалів справи. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 24 лютого 2026 року о 12:30.

06.02.2026 від представника позивача через систему "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив (вх.№ 3025/26), в якій позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, та зазначає таке.

Позивач зауважує, що прийняття відповідачем рішень №5040 та №5041 від 12.11.2025 року, якими оскаржувані рішення визнані такими, що «втратили чинність», є фактичним визнанням відповідачем порушення закону. Проте, оскільки ці рішення діють лише на майбутнє, вони не усувають порушення прав позивача, які виникли з моменту прийняття незаконних актів.

Позивач також зазначає, що саме Зачепилівська селищна рада, до прийняття оскаржуваних рішень сесії, почала активні дії щодо одностороннього розірвання Договору оренди б/н від 23.12.2015 року земельної ділянки площею 16,9185га, кадастровий №:02:000:0603.

Крім того, хоча, врахувавши встановлену законом свободу договору, сторони у пункті 12.4 Договору і допустили можливість розірвання договору в односторонньому порядку, однак задекларована у статті 3 Цивільного кодексу України свобода договору не є абсолютною. При цьому сторони не погодили ані підстав, ані порядку припинення договору у формі позасудового розірвання договору в односторонньому порядку, що не відповідає іншим основним засадам цивільного законодавства, таким як розумність, добросовісність та справедливість, оскільки таке викладення умови договору не передбачає її прозорості та зумовлює нерівність сторін у взаємовідносинах. Враховуючи, що відповідач вже вчиняв активні дії для незаконного розірвання договору, вимогу про зобов`язання не вчиняти дії позивач вважає єдиним ефективним способом захисту.

24.02.2026 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" через систему "Електронний суд" надійшла заява про надання доказів (остаточного розрахунку) щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу (вх.№ 4593/26), в якій представник позивача повідомив, що остаточний розрахунок витрат на правничу допомогу буде надано суду протягом 5-ти днів після ухвалення рішення у справі.

У судовому засіданні 24.02.2026 постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання, про перерву у судовому засіданні до 17.03.2026 до 12:00.

В порядку ст. 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 24.02.2026.

05.03.2026 від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про виправлення граматичних помилок (описок) в прохальній частині позовної заяви (вх.№ 5356/26).

У судове засідання, призначене на 17.03.2026 на 12:00, представники сторін не з`явились.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Позивач та відповідач ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.02.2026 отримали шляхом доставки в Електронні кабінети, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, які містяться в матеріалах справи.

Копії ухвал суду від 24.02.2026 направлялись третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача засобами поштового зв`язку на адреси, зазначені у позовній заяві, та отримані ними, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які містяться в матеріалах справи.

Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Отже, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи та здійснив всі необхідні дії з метою належного їх повідомлення про розгляд справи; позивач, відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, належним чином повідомлені про розгляд справи.

Отже, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи та здійснив всі необхідні дії з метою належного їх повідомлення про розгляд справи; відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивач належним чином повідомлені про розгляд справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки позивач, відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалися, повноважних представників для участі у судовому засіданні не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, заяв та клопотань від них не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача, відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

У судовому засіданні 17.03.2026 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши клопотання Зачепилівської селищної ради про закриття провадження у справі, викладене у письмових поясненнях (вх.№ 29510/25 від 17.12.2025), суд встановив наступне.

Статтею 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У контексті завдань господарського судочинства (статті 2, 4 ГПК України) звернення до суду є способом захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів позивача.

Отже, особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам), є предметом судового захисту.

Підстави закриття провадження у справі визначені у статті 231 ГПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 №13/51-04.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач не надав доказів того, що між сторонами не залишилося неврегульованих питань, то суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено відсутність предмету спору, тому суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області (далі - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Заповіт Кобзаря» (далі - Орендар, позивач) укладено Договір оренди землі б/н від 23.12.2015 року (далі - Договір), відповідно до умов якого Орендодавець на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області «Про проведення земельних торгів у формі аукціону» від 30.07.2015 року №50, протоколу земельних торгів №4 від 23.12.2015 року надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області.

Згідно з п. 2.1, 2.2 Договору в оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності площею 16,9185 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області. Кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0603.

Відповідно до п. 3.1 Договору Договір укладено на 14 років.

Пунктом 12.1 Договору сторони узгодили, що зміна умов цього договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до цього договору. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку.

Згідно з п. 12.2 Договору дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання Орендарем орендованої земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи/смерті фізичної особи Орендаря; - в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 12.3 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законодавством України.

Як вбачається з пункту 12.4 Договору розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається у випадку: використання Орендарем земельної ділянки не за цільовим призначенням; не внесення орендарем орендної плати протягом 2 (двох) місяців підряд. Розірвання цього договору в односторонньому порядку відбувається шляхом прийняття Орендарем відповідного наказу. Про одностороннє розірвання договору Орендодавець повідомляє Орендаря у письмовій формі протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати прийняття наказу Орендодавця.

Вказана земельна ділянка використовується Орендарем для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Речове право зареєстровано 23.08.2016 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру №66640367 від 26.08.2016 року.

Згідно з інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 06.10.2025 власником земельної ділянки площею 16,9185 га кадастровий №:02:000:0603 є Зачепилівська селищна рада Зачепилівського району Харківської області, право зареєстровано 16.03.2021 року за №41284905; суб`єктом речового права є ТОВ «Заповіт Кобзаря», право оренди зареєстровано 23.08.2016 року за №16076838.

Позивач стверджує, що з моменту укладання вказаного Договору оренди землі земельна ділянка використовується позивачем за цільовим призначенням, умови Договору виконуються ним в повному обсязі.

Листом №2850/03.01-25 від 19.08.2025 Зачепилівська селищна рада повідомила позивача, що на виконання рішень суду від 11.04.2025 року (справи №952/269/25, №952/270/25, №952/271/25) та від 30.04.2025 року (справа №952/291/25) громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 рішенням сесії Зачепилівської селищної ради були надані дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних часток (паїв) за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кад. номером№:02:000:0603, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою передачі їх у власність. Також повідомлено, що у зв`язку з цим Договір оренди земельної ділянки від 23.12.2015 року вважається розірваним за згодою сторін. Для належного оформлення запропоновано підписати Додаткову угоду про розірвання договору оренди.

Згідно з п. 1 Додаткової Угоди Сторони домовились за взаємною згодою розірвати Договір оренди земельної ділянки, що був укладений між ними 23.12.2015 року та зареєстрований 23.08.2016 року за №16076838.

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди об`єкт оренди земельна ділянка площею 16,9185 га, кадастровий №:02:000:0603.

Так, рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 11.04.2025 року у справі №952/270/25 задоволено позов ОСОБА_1 до Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Визнано за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом після смерті брата на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Шевченка Зачепилівського району Харківської області, середній розмір ріллі 4,52 умовних кадастрових гектарів, сіножатей 0,0123 га, пасовища 0,4232 га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 11.04.2025 року у справі №952/271/25 задоволено позов ОСОБА_1 до Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Визнано за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом після смерті матері на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Шевченка Зачепилівського району Харківської області, середній розмір ріллі 4,52 умовних кадастрових гектарів, сіножатей 0,0123 га, пасовища 0,4232 га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 11.04.2025 року у справі №952/269/25 задоволено позов ОСОБА_2 до Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Визнано за ОСОБА_2 право в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Шевченка Зачепилівського району Харківської області, середній розмір ріллі 4,52 умовних кадастрових гектарів, сіножатей 0,0123 га, пасовища 0,4232 га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 30.04.2025 року у справі №952/291/25 задоволено позов ОСОБА_3 до Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Визнано за ОСОБА_3 право право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Шевченка Зачепилівського району Харківської області, середній розмір ріллі 4,52 умовних кадастрових гектара, сіножатей 0,0123 га, пасовища 0,4232 га та ухвалено виділити її із земель невитребуваних паїв Рунівщинського старостинського округу №8 Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області.

Рішенням Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою виділення їх в натурі (на місцевості) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованих за межами населених пунктів на території Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області», розглянувши заяви громадян: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про виділення земельної частки (паю), в натурі (на місцевості) у розмірі 4.52 умовних кадастрових гектарах для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області, для цього надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), з метою виконання рішень Зачепилівського районного суду Харківської області від 11.04.2025 року (справи: № 952/269/25, № 952/270/25, № 952/271/25) та від 30.04.2025 (справа № 952/291/25), враховуючи рекомендації спільного засідання постійних комісій селищної ради, Зачепилівська селищна рада вирішила:

1. Надати дозвіл громадянам: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кад. № :02:000:0603, що перебуває в запасі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (КВЦПЗ-01.01) в розмірі середньої земельної частки (паю) ріллі 4.52 в умовних кадастрових гектарах по Руновщинському старостинському округу реформованого КСП ім. Шевченка розташованої за межами населених пунктів на території Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області.

2. Замовити проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) у суб`єкта господарювання, який має сертифікат на проведення відповідних робіт.

3. Виготовлений проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та протокол розподілу земельних ділянок між спадкоємцями права на земельні частки (паї) подати на погодження та затвердження Зачепилівської селищної ради.

У відповідь на лист Зачепилівської селищної ради №2850/03.01-25 від 19.08.2025 ТОВ «Заповіт Кобзаря» 15.09.2025 направило на адресу Зачепилівської селищної ради звернення №51, яким повідомило, що вказані рішення не впливають на орендні відносини між підприємством та селищною радою згідно договору оренди землі площею 16,9185 га кадастровий №:02:000:0603, а підстави для розірвання договору оренди землі відсутні.

Рішенням Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року «Про припинення права оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі» відповідно до статей 12, 122, 124, 141, 142 Земельного кодексу України, статей 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 31, 32 Закону України «Про оренду землі», у зв`язку з необхідністю виконання рішень Зачепилівського районного суду 11.04.2025 року (справи №952/269/25, №952/270/25, №952/271/25) та від 30.04.2025 року (справа №952/291/25), якими за громадянами визнано право на земельну частку (пай), та з метою забезпечення реалізації цього права, селищна рада вирішила:

1. Припинити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗАПОВІТ КОБЗАРЯ» право оренди земельної ділянки площею 16,9185 га, кадастровий номер :06:000:0603.

2. Розірвати договір оренди земельної ділянки комунальної власності, укладений 23 грудня 2015 року, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав за №16076838 від 23.08.2016 року.

3. Відділу земельних відносин Зачепилівської селищної ради здійснити державну реєстрацію припинення права оренди земельної ділянки площею 16,9185 га, кадастровий №:06:000:0603.

Листом від 26.09.2025 №3324/03.01-25 Зачепилівська селищна рада повідомила ТОВ «Заповіт Кобзаря», що нею прийнято рішення про припинення права оренди земельної ділянки №:02:000:0603 на виконання рішень суду від 11.04.2025 року (справи №952/269/25, №952/270/25, №952/271/25) та від 30.04.2025 року (справа №952/291/25).

В подальшому рішеннями сесії Зачепилівської селищної ради №5041 від 12.11.2025 року «Про визнання таким, що втратило чинність рішення Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025 року» та №5040 від 12.11.2025 року «Про визнання таким, що втратило чинність рішення Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року» вказані рішення визнані такими, що втратили чинність.

Позивач стверджує, що оспорювані рішення Зачепилівської селищної ради не відповідають вимогам закону та договору, порушують право позивача користуватися орендованою земельною ділянкою протягом установленого договором строку оренди, що становить під загрозу його правомірні очікування. При цьому, рішення сесії Зачепилівської селищної ради №5041 від 12.11.2025 року та №5040 від 12.11.2025 року діють лише на майбутнє.

Крім того, на переконання позивача, дії відповідача та прийняті за їх результатами рішення не відповідають засадам добросовісності, послідовності та передбачуваності. Позивач наголошує на тому, що така поведінка, дії та рішення відповідача суперечать його попередній поведінці з огляду на досягнення між ним і позивачем згоди з усіх істотних умов Договору оренди землі б/н від 23.12.2015 року на момент його укладення, у тому числі щодо терміну дії договору, цілі/мети цього договору, отримання орендної плати за користування земельною ділянкою, відсутності будь-яких змін у правовідносинах сторін за цим договором, у зв`язку з чим також просить визнати незаконними дії Зачепилівської селищної ради щодо припинення (розірвання) в односторонньому порядку Договору оренди б/н від 23.12.2015 року та зобов`язати відповідача не вчиняти будь-які дії, спрямованих на припинення (розірвання) в односторонньому порядку Договору до завершення строку дії договору оренди 23.08.2030 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України).

Зі змісту ст. 207 ЦК України слідує, що правочин вважається таким, що вчинний у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 2 та ч. 3 ст. 6 та ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено право сторін врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно із частиною 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Статтею 93 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 13 цього Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Судом встановлено, що між Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Заповіт Кобзаря» (Орендар) укладено Договір оренди землі б/н від 23.12.2015 року, відповідно до умов якого Орендодавець надав, а Орендар прийняв строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 16,9185 га з кадастровим номером :02:000:0603 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області. Сторонами узгоджено строк дії договору - 14 років.

В подальшому 16.03.2021 право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за Зачепилівською селищною радою Зачепилівського району Харківської області за №41284905.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець зобов`язаний, зокрема, не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Стаття 31 Закону України "Про оренду землі" закріплює положення щодо припинення договору оренди землі. Так, Договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; припинення дії договору, укладеного в рамках публічно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії); припинення (розірвання) спеціального інвестиційного договору, укладеного відповідно до Закону України "Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями"; примусового відчуження земельної ділянки в порядку, визначеному статтею 14-1 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану". Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін.

При цьому, відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За змістом наведених норм статей 31, 32 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що припинення договору має місце за закінченням строку, на який його було укладено, або у зв`язку з настанням певних об`єктивних обставин, що унеможливлюють подальше виконання сторонами (або однією із сторін) своїх зобов`язань за договором. В той час як розірвання договору є формою його дострокового припинення, яка може відбуватись за взаємною згодою сторін або на вимогу однієї із сторін з визначених законом підстав за рішенням суду, або в односторонньому порядку, якщо це передбачено законом або договором.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з частинами другою, третьою статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Отже, за загальним правилом зміна та розірвання цивільних і господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 Господарського кодексу України. Зміна та розірвання договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договору, що відповідає положенням статті 598 Цивільного кодексу України (аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №922/3249/18).

За приписом статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як вже зазначалося, у пункту 12 Договору б/н від 23.12.2015 року сторонами погоджено, що дія цього договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Врахувавши встановлену законом свободу договору, сторони у пункті 12.4 договору допустили можливість розірвання договору в односторонньому порядку, вказавши вичерпний перелік підстав: використання Орендарем земельної ділянки не за цільовим призначенням; не внесення орендарем орендної плати протягом 2 (двох) місяців підряд. Розірвання цього договору в односторонньому порядку відбувається шляхом прийняття Орендарем відповідного наказу. Про одностороннє розірвання договору Орендодавець повідомляє Орендаря у письмовій формі протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати прийняття наказу Орендодавця.

З огляду наведене, відсутні підстави для висновку про те, що сторонами у договорі було погоджено можливість розірвання договору в односторонньому позасудовому порядку у випадках, не передбачених умовами Договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 року у справі №921/530/18 виснувала наступне:

"49. Статтею 30 Закону № 161-XIV передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

50. Згідно з частиною третьою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється у судовому порядку, зобов`язання змінюється з моменту набрання рішенням суду про зміну договору законної сили.

51. Наведені норми права передбачають, що зміна договору оренди землі допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. При цьому якщо договір змінений судом, то зобов`язання змінюється з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили".

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої вказаної статті).

Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання щодо належного й ефективного способу захисту у правовій визначеності, неодноразово зазначала, що спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі дії мають бути ефективними, тобто призводити до того результату, на який вони спрямовані. Інакше кажучи, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22.06.2021 у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29.06.2021 у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 11.01.2022 у справі № 904/1448/20 (пункт 5.31), від 25.01.2022 у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 22.02.2022 у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21), від 09.02.2022 у справі №910/6939/20 (пункт 11.87), від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 (пункт 56), від 13.07.2022 у справі №363/1834/17(пункт 56), від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (пункт 33.2), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 58), від 03.08.2022 у справі № 910/9627/20 (пункт 8.45)).

Судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером №:02:000:0603 перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Заповіт Кобзаря», право оренди зареєстровано 23.08.2016 року за №16076838.

Разом з тим, відповідач визначив вищевказану земельну ділянку джерелом виділення паїв, фактично змінивши правовий режим ділянки.

При цьому судом встановлено, що рішення Зачепилівського районного суду Харківської області у справах №952/269/25, №952/270/25, №952/271/25, №952/291/25 визнають право ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на пай в порядку спадкування за законом, проте не визначають конкретну земельну ділянку та не зобов`язують виділяти пай саме із спірної ділянки.

Велика Палата ВС у справі 674/31/15-ц від 21.11.2018 року закріпила наступні висновки: Рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд враховує, що рішення сесії Зачепилівської селищної ради №5040 від 12.11.2025 року «Про визнання таким, що втратило чинність рішення Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року» та №5041 від 12.11.2025 року «Про визнання таким, що втратило чинність рішення Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025 року» визнали оспорювані акти такими, що втратили чинність, однак рішення №5040 та №5041 діють лише на майбутнє. При цьому, скасування акта не усуває необхідності визнання його незаконним, оскільки він створював правові наслідки.

Враховуючи викладене, оскільки рішення Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою виділення їх в натурі (на місцевості) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованих за межами населених пунктів на території Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області» та рішення Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року «Про припинення права оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі» прийняті відповідачем з порушенням вимог законодавства та всупереч умовам Договору оренди б/н від 23.12.2015 року, порушують принцип правової визначеності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання незаконними означених рішень та дій Зачепилівської селищної ради щодо припинення (розірвання) в односторонньому порядку Договору оренди б/н від 23.12.2015 року земельної ділянки площею 16,9185 га, кадастровий №:02:000:0603, що розташована за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Зачепилівської селищної ради не вчиняти будь-яких дій, спрямованих на припинення (розірвання) в односторонньому порядку Договору оренди б/н від 23.12.2015 року до завершення строку дії договору оренди суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц: "За висновками Верховного Суду України, сформульованими у постанові від 21.11.2012 у справі № 6-134цс12, згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності...

Спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, можна застосовувати лише у разі недоступності позивачу можливості захисту його права. Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника є спрямованим на усунення правової невизначеності. Відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. Тому такий спосіб захисту є виключно превентивним. Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите".

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновки про те, що спосіб захисту, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, є превентивним способом захисту інтересу особи у правовій визначеності шляхом заявлення позову про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку у боржника.

Суд також враховує, що пунктом 12.4 Договору сторони закріпили можливість розірвання договору в односторонньому порядку, вказавши вичерпний перелік таких випадків. Відтак, позовна вимога про зобов`язання Зачепилівської селищної ради не вчиняти будь-яких дій, спрямованих на припинення (розірвання) в односторонньому порядку Договору, суперечить узгодженим сторонами положенням Договору.

Заявляючи вимогу про зобов`язання Зачепилівської селищної ради не вчиняти будь-яких дій, спрямованих на припинення (розірвання) в односторонньому порядку Договору оренди б/н від 23.12.2015 року до завершення строку дії договору оренди, позивач фактично просить попередити можливі порушення у майбутньому, що не відповідає природі судового захисту. При цьому, превентивний захист допускається лише за наявності реальної та безпосередньої загрози порушення права.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Зачепилівської селищної ради про закриття провадження у справі, викладеного у письмових поясненнях (вх.№ 29510/25 від 17.12.2025) відмовити.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення Зачепилівської селищної ради №4931 від 20.08.2025 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з метою виділення їх в натурі (на місцевості) громадянам для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованих за межами населених пунктів на території Зачепилівської селищної ради Берестинського району Харківської області».

Визнати незаконним рішення Зачепилівської селищної ради №4974 від 24.09.2025 року «Про припинення права оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі».

Визнати незаконними дії Зачепилівської селищної ради щодо припинення (розірвання) в односторонньому порядку Договору оренди б/н від 23.12.2015 року земельної ділянки площею 16,9185 га, кадастровий №:02:000:0603, що розташована за межами населених пунктів на території Рунівщинської сільської ради Зачепилівського району Харківської області.

Стягнути з Зачепилівської селищної ради (64401, Харківська обл., Берестинський р-н, селище Зачепилівка, вул. Центральна, 56, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" (64401, Харківська обл., Красноградський р-н, селище міського типу Зачепилівка, вулиця 14 Гвардійської Стрілецької Дивізії, будинок 46, ) судовий збір у розмірі 8 172,80 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Заповіт Кобзаря" (64401, Харківська обл., Красноградський р-н, селище міського типу Зачепилівка, вулиця 14 Гвардійської Стрілецької Дивізії, будинок 46, ).

Відповідач: Зачепилівська селищна рада (64401, Харківська обл., Берестинський р-н, селище Зачепилівка, вул. Центральна, 56, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ).

Повне рішення складено "19" березня 2026 р.

СуддяО.О. Присяжнюк