УХВАЛА

м. Київ

16.03.2026Справа № 910/623/26
Господарський суд міста Києва у складі судді Блажівської О.Є., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області (03151, місто Київ, вул. Святослава Хороброго, 11-А; )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ-ЕКСПЕРТ» (01103, м. Київ, вул. Бойчука Михайла, буд. 18А; )

про стягнення 3 523, 00 грн

без виклику представників сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулася Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬЕКСПЕРТ» про стягнення безпідставно отриманих коштів (переплати) за договором про здійснення технічного нагляду в сумі 3 523, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та визнано справу №910/623/26 малозначною. Розгляд справи здійснюватиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.02.2026 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ-ЕКСПЕРТ» надійшов відзив на позовну заяву.

16.02.2026 через систему «Електронний суд» від Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області надійшла відповідь на відзив.

18.02.2026 через систему «Електронний суд» від Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

25.02.2026 через систему «Електронний суд» від Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

03.03.2026 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ-ЕКСПЕРТ» надійшли додаткові письмові пояснення.

10.03.2026 через систему «Електронний суд» від Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

12.03.2026 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ-ЕКСПЕРТ» надійшли заперечення на клопотання (заяву).

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва 10.03.2026 надійшло клопотання Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Подане клопотання заявник обґрунтовує наступним.

Служба ознайомилась із додатковими поясненнями наданими ТОВ «МОДУЛЬЕКСПЕРТ» та вважає, що для належного розгляду та встановлення всіх обставин справи є доцільним залучення Державної аудиторської служби України (далі- ДАСУ) відповідно до наступного.

Так, ДАСУ здійснена планова ревізія окремих питань фінансово-господарської діяльності Служби за період з 01.01.2024 по 30.06.2025. На підставі здійснення даної ревізії ДАСУ складений акт від 28.10.2025 № 001700-21/60 (далі - акт перевірки).

В даному акті перевірки ДАСУ вказано, що в ході здійснення аудиту було встановлено, що ТОВ «МОДУЛЬЕКСПЕРТ» внаслідок через завищення вартості будівельних робіт, прийнятих до розрахунку вартості послуг з технічного нагляду призвело до завищення витрат з оплати послуг технічного нагляду зокрема і по укладеному договору № 631-23ТН на суму 3 523,00 грн.

У клопотанні заявник просить суд задовільнити клопотання Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області. Залучити до участі у справі № 910/623/26 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державну аудиторську службу України (04070, м. Київ, вул. Петра Сагайдачного, 4, ).

Верховний Суд зазначає, що процесуальна діяльність суду щодо здійснення правосуддя має чітко визначені в законі мету, завдання і коло учасників - носіїв процесуальних прав і обов`язків. Реалізація процесуальних прав обумовлена виключно процесуальним статусом учасника (позивач, відповідач тощо).

Відповідно до приписів частин першої - третьої статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (частина четверта статті 50 ГПК України).

Верховний Суд зауважує, що суть інституту третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, полягає в тому, що його застосування слугує процесуальним забезпеченням права регресу, а умова, що за законом третя особа залучається чи вступає у справу на стороні позивача чи відповідача, передбачає, що участь у процесі третьої особи випливає з тих відносин, які пов`язують її з однією із сторін у процесі. Подібні за змістом висновки викладено також у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 201/2760/20.

У розумінні статті 50 ГПК України підставою участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є їх заінтересованість у результатах вирішення спору, а саме: ймовірність виникнення в них у майбутньому права на позов або можливості пред`явлення до них позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача.

Отже, в силу наведеної вище норми умовою для залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, як за ініціативою суду, так і за клопотанням відповідних осіб, є саме те, що рішення господарського суду може вплинути на їх права та обов`язки і в силу положень частини четвертої обов`язком суду є зазначення обставин, на які саме права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду (Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2024 у справі № 912/164/20).

Відтак, з положень ст. 50 Господарського процесуального кодексу України слідує, що підставою для залучення особи до участі у справі у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, є та обставина, що рішення у справі може вплинути на її права або обов`язки щодо однієї із сторін. Така особа має перебувати з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Господарського процесуального кодексу України якщо в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно третьої особи або третя особа може пред`явити вимоги до сторони, така сторона зобов`язана сповістити цю особу про відкриття провадження у справі і подати до суду заяву про залучення її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. До такої заяви додаються докази направлення її копії особі, про залучення якої як третьої особи подана заява, з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22.06.2023 у справі №908/119/22 зазначив, що з правової конструкції статті 50 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що законодавець використовує словосполучення «можуть вступити» треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, у справу, у разі коли рішення у справі може впливати на їхні права або обов`язки, тобто передбачено залучення саме за їх заявою про вступ у справу; та/або таких осіб «може бути залучено за заявою учасників справи», тобто вбачається їх залучення за заявою учасників справи; та/або «за ініціативою суду», якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі. Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою умовою залучення третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є встановлення судом, що рішення може вплинути на права та обов`язки такої особи, яка не є стороною у справі. У такому випадку суд залучає відповідну особу/осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, про що постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи/осіб та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Верховний Суд виходить з того, що самі по собі вказівки у позовній заяві щодо третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не є свідченням того, що їх участь у справі є необхідною, обґрунтованою, а рішення може впливати на їхні права, обов`язки та інтереси.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 13.09.2019 в рамках справи № 916/914/19 досліджував питання щодо права на апеляційне оскарження судового рішення не учасником справи.

Колегія суддів зробила висновок, що у системі окремого оскарження ухвал суду першої інстанції під час триваючого господарського провадження до винесення остаточного рішення у справі, діють виправданні обмеження, спрямовані на забезпечення стрімкості господарського процесу і попередження виникнення правових колізій і ускладнень у господарському провадженні.

Ці обмеження знаходять свої відображення, серед інших положень ГПК України, що визначають лише певний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду до різних судових інстанцій. Законодавець, таким чином, передбачив, що лише обмежене коло ухвал суду першої інстанції можуть бути оскаржені до апеляційного суду.

Суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що ГПК України передбачено право осіб, які не брали участі у справі, подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, але при дотриманні певних умов.

Так, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому статтею 254 ГПК України, повинна довести, наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Слід ураховувати, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17).

Системний аналіз норм ГПК України дає підстави для висновку, що при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності статтям 258, 259 ГПК України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже немає і суб`єкта апеляційного оскарження.

Проте, встановлення обставин щодо ухвалення судом рішення про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, можливе лише після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою такої особи.

Аналогічна правова позиція викладена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду Верховного Суду у постанові від 14.08.2019 у справі №62/112.

Водночас суд зазначає, що заявником порушено процесуальні строки визначенні ГПК України, зокрема ч. 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відтак, представник позивача (заявник) подаючи клопотання від 10.03.2026, фактично подав його поза межами встановленого процесуальним законодавством строку.

Дане клопотання подане заявником без зазначення чітких та обґрунтованих підстав та обставин поважності поновлення пропущеного процесуального строку.

Згідно ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має врахувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій, уникаючи як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.04.2025 у справі №910/7746/20.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

При цьому, оскільки у тих випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, суд також не може продовжити строк понад встановлений цим Кодексом.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 922/4208/19.

Відповідачем 12.03.2026 подано через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ-ЕКСПЕРТ» надійшли заперечення на клопотання (заяву).

У запереченнях відповідачем зазначено, що клопотання подане Позивачем 10.03.2026, тобто вже після того, як Позивачеві були відомі і акт ревізії, і особа органу, який його склав, і ті обставини, на які Позивач посилається як на підставу своїх вимог. При цьому акт ДАСУ від 28.10.2025 та відповідні розрахунки існували ще до моменту звернення Позивача до суду з позовом. Отже, Позивач мав можливість заявити таке клопотання значно раніше, зокрема разом із позовом або на стадії підготовчого провадження.

Також відповідач зазначає, що ДАСУ не є стороною спірного договору; ДАСУ не є учасником спірних матеріальних правовідносин між сторонами; Позивач не довів, які саме права чи обов`язки ДАСУ зміняться внаслідок ухвалення рішення у справі; Позивач фактично намагається використати інститут третьої особи для підтвердження власних доказів.

Отже, дослідивши матеріали справи, клопотання Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача від 10.03.2026 та заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ-ЕКСПЕРТ» на клопотання від 12.03.2026, суд дійшов до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 50, 119, 232, 233, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У клопотанні Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Київській області про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача від 10.03.2026 у справі № 910/623/26 - відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, відповідно до приписів статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА