ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні відводу

"02" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/831/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.,

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський дріжджовий завод» (вх. № 3-210/26 від 27.02.2026) про відвід судді Мусієнко О.О. від розгляду справи № 916/831/25

за заявою кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТК Електрум" (03067, м. Київ, вул. Гарматна, 8; )

до боржника: Спільного українсько-турецького підприємства "Одеські дріжджі" у формі закритого акціонерного товариства (65033, м. Одеса, вул. Мельницька, буд. 31; )

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський дріжджовий завод» (далі - ТОВ «Одеський дріжджовий завод») звернувся із заявою, сформованою в системі "Електронний суд" 26.02.2026 (вх. № 3-210/26 від 27.02.2026), в якій просить задовольнити заяву про відвід судді Мусієнко О.О. від участі у розгляді справи № 916/831/25; передати матеріали справи № 916/831/25 уповноваженій особі для вирішення питання про повторний автоматизований розподіл справи.

В обґрунтування заяви про відвід зазначено, що після отримання інформації про процедуру банкрутства Спільного українсько-турецького підприємства "Одеські дріжджі" у формі закритого акціонерного товариства (далі - СП "Одеські дріжджі", боржник), ТОВ «Одеський дріжджовий завод», яке є засновником (акціонером) боржника намагалось прийняти участь у слуханні справи № 916/831/25, проте суд не надав такої можливості, внаслідок чого представник ТОВ «Одеський дріжджовий завод» був присутній під час розгляду справи лише як вільний слухач. При цьому, розпорядник майна, з думкою якого погодився суд, зауважив на неможливість ТОВ «Одеський дріжджовий завод» приймати участь у справі у зв`язку із тим, що даний учасник (акціонер) не є уповноваженою особою засновників (учасників, акціонерів) боржника - особа, уповноважена вищим органом управління боржника представляти інтереси засновників під час провадження у справі про банкрутство з правом дорадчого голосу. Однак, головуючий суддя не повідомив, що своїм рішенням він позбавив орган управління боржника уповноважити будь-яку особу.

При прийнятті ухвали Господарського суду Одеської області від 18.06.2026 про припинення повноважень виконавчого органу боржника суд позбавив ТОВ «Одеський дріжджовий завод» прав, як учасника СП "Одеські дріжджі". Суд, всупереч Закону України «Про акціонерні товариства» та Статуту боржника помилково ототожнює поняття орган управління товариством та виконавчий орган. Із вказаною ухвалою суду ТОВ «Одеський дріжджовий завод» не погоджується, вважає її необґрунтованою, а відтак 11.02.2026 подано апеляційну скаргу.

Вказує, що представник ТОВ «Одеський дріжджовий завод» перебуваючи на судових засіданнях по справі № 916/831/25 прийшов до висновків, що головуючий суддя не є безстороннім та є обґрунтовані сумніви у неупередженості або об`єктивності судді. Під час розгляду скарги на дії арбітражного керуючого, незважаючи на зазначені численні та очевидні порушення законодавства розпорядником майна та наявністю в нього конфлікту інтересів, відмовляє ГУ ДПС в Одеській області у задоволенні зазначеної скарги.

Заява представника ТОВ «Одеський дріжджовий завод» (вх. № 3-210/26 від 27.02.2026) про відвід судді Мусієнко О.О. від розгляду справи № 916/831/25 була зареєстрована о 14:22 та після чого передана на розгляд судді Мусієнко О.О., про що свідчить пояснювальна записка за підписом начальника ВДЗ (канцелярія) від 27.02.2026. При цьому, у пояснювальній записці вказано, що 27.02.2026 о 08:01 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Одеської області надійшла заява про відвід судді Мусієнко О.О. по справі № 916/831/25 (вх. № 3-210/26) від представника ТОВ «Одеський дріжджовий завод» Калинича І.І.

Розглянувши заяву (вх. № 3-210/26 від 27.02.2026) ТОВ «Одеський дріжджовий завод» про відвід судді Мусієнко О.О. від розгляду справи № 916/831/25, суд встановив.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого Господарським судом Одеської області № 2311460 від 05.02.2026, виконуючий обов`язки керівника Корольов Вадим Вячеславович; засновники (учасники) юридичної особи: Приватна акціонерна компанія з обмеженою відповідальністю "НЬЮКАСЛ ХОЛДІНГЗ ЛІМІТЕД" (адреса: Сполучене Королівство, Берклі Стріт, 1, м. Лодон); Акціонерне товариство закритого типу "Одеський дріжджовий завод" (, адреса: Україна, 65033, Одеська обл., місто Одеса, вул. Мельницька, будинок 31); ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: невідомо); кінцевий бенефіціарний власник (контролер) засновника юридичної особи ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2).

Частиною 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КУзПБ передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у приписах Кодексу України з процедур банкрутства законодавець утвердив пріоритет норм цього спеціального закону та субсидіарне застосування у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) загальних норм ГПК України.

Тому загальні норми ГПК України застосовуються при розгляді справ про банкрутство настільки, наскільки це узгоджується із логікою законодавчого регулювання відносин банкрутства (неплатоспроможності), зокрема ті норми ГПК України, що мають універсальний характер, тобто застосовні до вирішення однакових, переважно суто процедурних, питань руху справи у позовному провадженні, так само і у процедурі банкрутства (неплатоспроможності) за умови, що інше не встановлено Кодексом України з процедур банкрутства.

У відповідності до ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною 2 ст. 37 ГПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу (ч. 3 ст. 38 ГПК України).

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною 7 ст. 39 ГПК України передбачено, що питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід (ч. 8 ст. 39 ГПК України).

У відповідності до ч. 11 ст. 39 ГПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру в заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді (колегії суддів) господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Разом з тим, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій). При цьому, істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, з приводу суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки існує презумпція неупередженості судді. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей стосовно однієї зі сторін у справі.

В статті 41 ГПК України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи. При розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У справах про оскарження рішення третейського суду та про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду учасниками справи є учасники третейського розгляду, а також особи, які не брали участі у третейському розгляді, якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та (або) обов`язки.

У справах про банкрутство (неплатоспроможність) склад учасників справи визначається Кодексом України з процедур банкрутства (ч. 5 ст. 41 ГПК України).

Учасники у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника (ст. 1 КУзПБ).

Заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює або протягом останніх трьох років здійснювала контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює або протягом останніх трьох років здійснював боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває або протягом останніх трьох років перебував під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство; особи, з якими чи на користь яких боржник вчиняв правочини з відчуження майна боржника, які не відповідають критеріям розумності (економічної доцільності, наявності ділової мети) та добросовісності; сторона фраудаторного правочину, вчиненого боржником, або правочину, який згідно із статтею 42 цього Кодексу визнано недійсним; а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, стосовно яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими. Для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому значенні, як і заінтересовані особи стосовно боржника. Кредитор є заінтересованим стосовно боржника також у разі, якщо він протягом шести місяців до дати відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або процедури превентивної реструктуризації прямо чи опосередковано набув право вимоги до боржника від кредитора, заінтересованого стосовно боржника (ст. 1 КУзПБ).

Засновники (учасники, акціонери) боржника як власники корпоративних прав (частки у статутному капіталі (майні), акцій, права на вклад до статутного капіталу) з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство за загальним правилом не беруть у ній безпосередньої участі, проте не втрачають корпоративних прав та інтересів у цій справі, в тому числі через субсидіарну відповідальність, а також, зокрема стосовно відновлення платоспроможності боржника або отримання майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів та ліквідації банкрута.

Тобто, корпоративні права засновників (учасників, акціонерів) боржника внаслідок відкриття провадження у справі про банкрутство не припиняються, а лише набувають окремих обмежень у реалізації, а їх інтереси у такій справі в силу приписів КУзПБ представляє спеціальний суб`єкт - уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Справи про банкрутство характеризуються особливим складом учасників, кожен з яких, вступаючи в провадження у такій справі, на різних процедурах, наділяється специфічним обсягом прав і обов`язків, зумовленим характером відносин неспроможності/банкрутства та спрямованістю інтересів (юридичною заінтересованістю) учасника у такому провадженні.

Оскільки правове регулювання статусу учасників у справі про банкрутство регламентовано як нормами ГПК України, так і спеціальним законом - Кодексом України з процедур банкрутства, зміст правосуб`єктності та особливості процесуального статусу конкретного учасника справи розкриваються шляхом системного тлумачення норм цих законодавчих актів з урахуванням особливостей певної стадії процедури банкрутства.

Також необхідно враховувати, що процедура банкрутства за своєю суттю є конкурсним процесом, основною метою якого є пропорційне і справедливе задоволення вимог всієї сукупності кредиторів неплатоспроможного боржника з дотриманням балансу інтересів боржника, кредиторів та інших учасників справи про банкрутство.

У цьому процесі можливість ефективного захисту інтересів власників частки у статутному капіталі боржника пов`язана із своєчасним, у правомірний спосіб визначенням представника їх спільних інтересів у справі про банкрутство - уповноваженої особи засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Право на уповноваження такої особи може бути реалізовано вищим органом управління боржника на будь-якій стадії справи про банкрутство, позаяк така правомочність за змістом є спеціальною, виникає саме у зв`язку з відкриттям провадження у справі про банкрутство, безпосередньо не пов`язана з управлінням боржником чи розпорядженням його майном, тому не зазнає змін через обмеження (зупинення/припинення) корпоративних прав та повноважень органів управління боржника, що застосовуються у такій справі поетапно відповідно до приписів частин п`ятої, сьомої статті 44, частини четвертої статті 50, частини першої статті 59 КУзПБ.

КУзПБ не регламентує відбору такого представника за суб`єктною ознакою або зв`язками з боржником, тому, за загальними нормами про представництво, усяка наділена повною правосуб`єктністю особа може бути уповноважена рішенням вищого органу управління боржника на представництво інтересів засновників (учасників, акціонерів) у справі про банкрутство.

Стаття 1 КУзПБ пов`язує уповноваження особи на представництво інтересів засновників (учасників, акціонерів) боржника саме з рішенням його вищого органу управління, що має визначену нормами корпоративного законодавства форму, зміст та процедуру прийняття.

Не існує жодних обмежень у виборі вищим органом управління боржника уповноваженої особи (учасників, акціонерів) боржника ані за суб`єктною ознакою (тільки учасник товариства тощо), ані за процедурою, на якій перебуває справа про банкрутство (розпорядження, санація, ліквідація).

Хоча КУзПБ не регламентує особливостей вступу уповноваженої особи засновників (учасників, акціонерів) у справу, в частині першій статті 47 КУзПБ законодавець зазначає стосовно інших учасників провадження у справі про банкрутство про визнання їх такими відповідно до цього Кодексу, отже, передбачає певну процесуальну фіксацію статусу учасника справи про банкрутство та моменту його набуття.

За загальним правилом набуття процесуального статусу заінтересованими суб`єктами схвалюється судом за наслідками перевірки підстав його набуття, що в свою чергу узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19 та у постанові від 20.05.2021 у справі № 910/24368/14.

Зокрема, Верховний Суд у постанові від 20.05.2021 у справі № 910/24368/14 (пункти 116-122) зазначив про те, що набуття уповноваженою особою засновників (учасників, акціонерів) статусу учасника справи про банкрутство має ґрунтуватися на ухвалі суду про залучення такої особи до участі у справі, постановленій в порядку статті 234 ГПК України.

Саме з набранням законної сили такою ухвалою уповноважена особа, окрім належних їй спеціальних прав - брати участь з правом дорадчого голосу у зборах кредиторів та роботі комітету кредиторів боржника, наділяється процесуальними правомочностями учасника справи за статтею 42 ГПК України.

Таким чином, можливість реалізації повного обсягу процесуальної дієздатності уповноваженою особою засновників (учасників, акціонерів) боржника пов`язана з фактом набуття такою особою статусу учасника справи про банкрутство шляхом постановлення судом ухвали про її залучення до участі у справі за результатами розгляду відповідної заяви такої особи.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 914/1317/25 від 20.11.2025.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Одеський дріжджовий завод», яким подано заяву про відвід судді, є засновником СП "Одеські дріжджі".

Однак, ТОВ «Одеський дріжджовий завод» не набуло статусу учасника у справі про банкрутство, оскільки із відповідною заявою в порядку ст. ст. 169 та 170 ГПК України до суду не зверталося, ухвала суду про залучення такої особи до участі у справі не постановлялася, тоді як можливість реалізації повного обсягу процесуальної дієздатності уповноваженою особою засновників (учасників, акціонерів) боржника пов`язана з фактом набуття такою особою статусу учасника справи про банкрутство шляхом постановлення судом ухвали про її залучення до участі у справі за результатами розгляду відповідної заяви такої особи.

Таким чином, заява про відвід судді від розгляду справи подана не учасником справи.

Як вбачається з наданих представником ТОВ «Одеський дріжджовий завод» доводів відводу, останній є незгодою з постановленою ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.06.2025 про припинення повноважень виконавчого органу боржника (яка грунтується на вимогах ч. 2 ст. 40 КУзПБ), а також з відмовою Головному управлінні ДПС в Одеській області у задоволенні скарги на дії арбітражного керуючого.

Тобто, у поданій заяві про відвід судді Мусієнко О.О. заявник не навів об`єктивних доказів, передбачених ч. 1 ст. 35 ГПК України, які б свідчили про наявність підстав (упередженість чи/та необ`єктивність) для відводу судді від розгляду справи № 916/831/25 про банкрутство СП "Одеські дріжджі", а його доводи зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді.

Заява про відвід судді Мусієнко О.О. від розгляду справи № 916/831/25 не містить доказів, які свідчать про упередженість або необ`єктивність судді, що, у свою чергу, суперечить приписам ст. 74 ГПК України, за якими на кожного учасника судового процесу покладений обов`язок доведення тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, заявник - представник ТОВ «Одеський дріжджовий завод» вказує, що «перебуваючи на судових засіданнях по справі № 916/831/25 прийшов до висновків, що головуючий суддя не є безстороннім та є обґрунтовані сумніви у неупередженості або об`єктивності судді. Під час розгляду скарги на дії арбітражного керуючого, незважаючи на зазначені численні та очевидні порушення законодавства розпорядником майна та наявністю в нього конфлікту інтересів, відмовляє ГУ ДПС в Одеській області у задоволенні зазначеної скарги». Натомість, як свідчать матеріали справи, представник заявника був присутній лише в одному судовому засіданні 28.01.2026 в якості вільного слухача з розгляду скарги на дії арбітражного керуючого Корольова В.В., заявленої кредитором - ГУ ДПС в Одеській області, йому було роз`яснено, що саме скарга є предметом розгляду в судовому засіданні, в яке він вперше з`явився, які документи представнику слід подати для вступу у справу, роз`яснено про можливість його допуску у справу в наступне судове засідання, проте в наступне судове засідання останній не з`явився, клопотання про залучення у справу не подав, а його твердження щодо необґрунтованої, на його думку відмови у задоволенні скарги, не підтверджуються матеріалами справи, протоколами судових засідань, оскільки судом детально перевірялися всі доводи скарги, а арбітражним керуючим Корольовим В.В. було надано вичерпні відповіді на усі аргументи скаржника, підтверджені наданими ним доказами, долученими до матеріалів справи, що зазначено в мотивах постановленої судом ухвали від 11.02.2026 за наслідком розгляду скарги.

Інших мотивів, які б вказували на наявність підстав для відводу судді не наведено, відповідних доказів не надано.

Ураховуючи викладене, суд визнає заявлений представником ТОВ «Одеський дріжджовий завод» відвід (вх. № 3-210/26 від 27.02.2026) судді Мусієнко О.О. від розгляду справи № 916/831/25 - необґрунтованим.

Судове засідання з розгляду справи призначено на 27.02.2026 об 11:00, заява про відвід судді Мусієнко О.О. з урахуванням пояснювальної записки від 27.02.2026 надійшла до суду 27.02.2026 о 08:01, тобто в день призначеного судового засідання, проте відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.02.2026 датою та часом початку розподілу є 27.02.2026 о 14:22:46, датою та часом закінчення розподілу є: 27.02.2026 о 14:22:46, тобто після закінчення судового засідання, у зв`язку з чим в розпорядженні судді на час проведення судового засідання її не було, тому заява про відвід судді вирішувалась судом, що розглядає справу в письмовому провадженні в порядку визначеному ч. 3, ч. 7 ст. 39 ГПК України.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 39 ГПК України така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді.

Керуючись ст. ст. 35, 38, 39, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати заявлений представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський дріжджовий завод» відвід судді Мусієнко О.О. від розгляду справи № 916/831/25 необґрунтованим.

Ухвала набирає законної сили 02 березня 2026 року з моменту її підписання суддею у відповідності до ч. 1 ст. 235 ГПК України та оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Мусієнко