ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 902/580/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Міщенка І. С.,

секретар судового засідання - Корнієнко О. В.,

за участю представників:

Комунального підприємства

«Ладижинська міська лікарня»

Ладижинської міської ради

Гайсинського району Вінницької області - Науменка С. В.,

Приватного підприємства «ПАРТНЕР-СПС» - Шишковської А. Б., Баламута С. П.,

Ладижинської міської ради - Савенецької-Фурс Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, Ладижинської міської ради

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 (у складі колегії суддів: Олексюк Г. Є. (головуючий), Мельник О. В., Петухов М. Г.) (в частині)

у справі № 902/580/25

за позовом Комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області

до Приватного підприємства «ПАРТНЕР-СПС»

про стягнення 76 550,99 грн,

за зустрічним позовом Приватного підприємства «ПАРТНЕР-СПС»

до Комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, Ладижинської міської ради

про визнання недійсним електронного аукціону та договору оренди, застосування двосторонньої реституції,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Комунальне підприємство «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області (далі - КП «Ладижинська міська лікарня») звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного підприємства «ПАРТНЕР-СПС» (далі - ПП «ПАРТНЕР-СПС») про стягнення 69 843, 62 грн заборгованості з орендної плати, 4 787, 60 грн пені, 1 411, 44 грн інфляційних втрат та 508, 33 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської міської територіальної громади, від 02.08.2024 № 262 (далі - договір оренди від 02.08.2024 № 262) в частині сплати орендних платежів.

Також, у травні 2025 року ПП «ПАРТНЕР-СПС» звернулося до Господарського суду Вінницької області з зустрічним позовом до КП «Ладижинська міська лікарня» та Ладижинської міської ради, у якому просило суд:

- визнати недійсними результати електронного аукціону, оформлені протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024;

- визнати недійсним договір оренди від 02.08.2024 № 262, укладений за результатами електронного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024;

- застосувати двосторонню реституцію шляхом стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП «ПАРТНЕР-СПС» понесених витрат, а саме: суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050,00 грн; суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460,00 грн; витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600,00 грн; витрат на проведення технічного обстеження, розробку проєктів реконструкції, проведення експертиз проєктів реконструкції в сумі 110 000,00 грн.

Позовні вимоги за зустрічним позовом з посиланням на норми статей 12, 203, 215, 216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та положення Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, обґрунтовано тим, що нежитлове приміщення площею 14,0 кв. м, розташоване на першому поверсі будівлі першого лікувального корпусу А за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область, передане у користування ПП «ПАРТНЕР-СПС» для розміщення пункту забору біологічного матеріалу на підставі договору оренди від 02.08.2024 № 262, укладеного за результатами електронного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024, не відповідає заявленому у лоті аукціону опису, а його використання за цільовим призначенням неможливе.

Протокольною ухвалою, постановленою Господарським судом Вінницької області у судовому засіданні 23.06.2025, закрито провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог ПП «ПАРТНЕР-СПС» про стягнення з Ладижинської міської ради суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050,00 грн, суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460,00 грн, витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600,00 грн, витрат на проведення технічного обстеження, розробку проєктів реконструкції, проведення експертиз проєктів реконструкції в сумі 110 000,00 грн на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); відмовлено у задоволенні клопотання ПП «ПАРТНЕР-СПС» про призначення судової будівельно - технічної експертизи.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025 первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з ПП «ПАРТНЕР-СПС» на користь КП «Ладижинська міська лікарня» 69 843,62 грн заборгованості з орендної плати, 4 787,60 грн пені, 1 411,44 грн інфляційних втрат, 508,33 грн 3 % річних та 3 028,00 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.10.2025 клопотання представника КП «Ладижинська міська лікарня» від 26.09.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі № 902/580/25 щодо понесених за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ПП «ПАРТНЕР-СПС» на користь КП «Ладижинська міська лікарня» 29 750,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Клопотання представника Ладижинської міської ради від 26.09.2025 про ухвалення додаткового рішення по справі № 902/580/25 щодо понесених за зустрічним позовом витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ПП «ПАРТНЕР-СПС» на користь Ладижинської міської ради 51 000,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

ПП «ПАРТНЕР-СПС» оскаржило протокольну ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025, рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025 та додаткове рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.10.2025 в апеляційному порядку.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 скасовано протокольну ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025 про закриття провадження у справі № 902/580/25 в частині зустрічних позовних вимог про стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП «ПАРТНЕР-СПС» суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050,00 грн; суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460,00 грн; витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600,00 грн; витрат на проведення технічного обстеження, розробку проектів реконструкції, проведення експертиз проектів реконструкції в сумі 110 000,00 грн.

Частково скасовано рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025; ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задоволено частково. Визнано недійсним договір оренди від 02.08.2024 № 262, укладений за результатами електронного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024, між Ладижинською міською радою, ПП «ПАРТНЕР-СПС» та КП «Ладижинська міська лікарня».

Стягнуто з Ладижинської міської ради на користь ПП «ПАРТНЕР-СПС» суму забезпечувального депозиту в розмірі 17 050,00 грн та суму авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460,00 грн.

У задоволенні вимог за зустрічним позовом про стягнення витрат на проведення оцінки майна у розмірі 3 600,00 грн та витрат на проведення технічного обстеження, розробку проєктів реконструкції, проведення експертиз проєктів реконструкції в сумі 110 000,00 грн відмовлено.

Залишено без змін рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025 в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання недійсними результатів електронного аукціону, оформлених протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024.

Скасовано частково додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 13.10.2025; ухвалено нове рішення, яким клопотання представника КП «Ладижинська міська лікарня» від 26.09.2025 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково; стягнуто з ПП «ПАРТНЕР-СПС» на користь КП «Ладижинська міська лікарня» 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Клопотання представника Ладижинської міської ради від 26.09.2025 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково; стягнуто з ПП «ПАРТНЕР-СПС» на користь Ладижинської міської ради 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Стягнуто з КП «Ладижинська міська лікарня» на користь ПП «ПАРТНЕР-СПС» 1 889,47 грн судового збору за розгляд зустрічної позовної заяви, 1 514,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги на протокольну ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025 та 5 105,21 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025.

Стягнуто з Ладижинської міської ради на користь ПП «ПАРТНЕР-СПС» 1 889,47 грн судового збору за розгляд зустрічної позовної заяви, 1 514,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги на протокольну ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025 та 5 105,21 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025.

Стягнуто з КП «Ладижинська міська лікарня» на користь ПП «ПАРТНЕР-СПС» 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Стягнуто з Ладижинської міської ради на користь ПП «ПАРТНЕР-СПС» 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Стягнуто з ПП «ПАРТНЕР-СПС» на користь КП «Ладижинська міська лікарня» 6 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Стягнуто з ПП «ПАРТНЕР-СПС» на користь Ладижинської міської ради 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, у січні 2025 року КП «Ладижинська міська лікарня» та Ладижинська міська рада подали до Верховного Суду касаційні скарги, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадків, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК України, просять скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 в частині скасування протокольної ухвали Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025; часткового скасування рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025 та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову та часткове задоволення зустрічного позову; часткового скасування додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 13.10.2025 та ухвалення нового рішення; в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції та в частині розподілу судового збору, а рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025 та додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 13.10.2025 залишити в силі.

Також, у поданих касаційних скаргах КП «Ладижинська міська лікарня» та Ладижинська міська рада надали попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 31 500,00 грн та 47 000,00 грн відповідно, які вони понесли і очікують понести у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції, докази на підтвердження яких будуть подані відповідно до вимог процесуального законодавства.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 902/580/25 за касаційними скаргами КП «Ладижинська міська лікарня», Ладижинської міської ради на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 (в частині) з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 ГПК України; зупинено виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 у справі № 902/580/25 в частині стягнення з КП «Ладижинська міська лікарня» та Ладижинської міської ради сум судових витрат до закінчення перегляду цієї постанови у касаційному порядку; касаційні скарги призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.03.2026.

ПП «ПАРТНЕР-СПС» у відзиві на касаційну скаргу посилається на законність та обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції, просить касаційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Також, у поданому відзиві на касаційну скаргу ПП «ПАРТНЕР-СПС» повідомляє, що ним понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 45 000,00 грн, на підтвердження яких надано докази.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Судом апеляційної інстанції установлено, що рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 27.06.2024 № 320 «Про проведення аукціонів з оренди нерухомого майна» вирішено погодити оголошення про проведення аукціонів та затвердити додаткові умови оренди нерухомого майна по кожному лоту окремо згідно з додатками 1-2, у тому числі, нежитлового приміщення площею 14,0 кв. м (площа приміщення № 93 становить 11,5 кв. м та частини коридору загального користування площею 2,5 кв. м), розташованого на першому поверсі будівлі першого лікувального корпусу (літ. А) за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область; строк оренди об`єкту 4 роки 11 місяців.

В електронній торговій системі оприлюднено оголошення про передачу майна в оренду на аукціоні з назвою лоту: «Нежитлове приміщення площею 14,0 кв. м (площа приміщення № 93 становить 11,5 кв. м та частини коридору загального користування площею 2,5 кв. м), розташоване на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область».

За результатами проведеного аукціону переможцем аукціону стало ПП «ПАРТНЕР-СПС», що підтверджується протокол про результати електронного аукціону № LLE001-UA-020 від 09.07.2024, який затверджено рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради від 17.07.2024 № 361.

02.08.2024 між Ладижинською міською радою (орендодавець), ПП «ПАРТНЕР-СПС» (орендар) та КП «Ладижинська міська лікарня» (балансоутримувач) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської територіальної громади № 262 (далі - договір оренди від 02.08.2024 № 262), відповідно до умов якого орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 умов. Майно передається в оренду для використання згідно з пунктом 7 умов (пункти 1.1, 1.2 незмінюваних умов договору).

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 умов договору об`єктом оренди є нежитлове приміщення площею 14,0 кв. м (площа приміщення № 93 становить 11,5 кв. м та частини коридору загального користування площею 2,5 кв. м), розташоване на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область; не включено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, об`єкт не є пам`яткою культурної спадщини.

Пунктами 2.1, 2.2 незмінюваних умов договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акту приймання - передачі майна. Акт приймання-передачі підписується між орендарем і балансоутримувачем одночасно з підписанням цього договору. Акт приймання-передачі майна в оренду та акт повернення майна з оренди складаються за формою, що розробляється Фондом державного майна і оприлюднюється на його офіційному веб-сайті.

Передача майна в оренду здійснюється за його страховою вартістю, визначеною у пункті 6.2 умов.

Ринкова (оціночна) вартість, визначена на підставі звіту про оцінку майна та становить 140 042,00 грн, без податку на додану вартість (пункт 6.1 умов договору).

У пункті 3.8. незмінюваних умов договору передбачено, що на суму заборгованості орендаря зі сплати орендної плати нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

За умовами пункту 6.2 умов договору страхова вартість - це сума, яка дорівнює визначеній у пункті 6.1 умов та складає 140 042,00 грн, без податку на додану вартість.

У пункті 6.3 умов договору сторони погодили, що витрати балансоутримувача, пов`язані із проведенням оцінки майна становлять 3 000,00 грн, без податку на додану вартість.

Цільове призначення майна: для розміщення пункту забору біологічного матеріалу (підпункт 7.1.1 умов договору).

Згідно з пунктом 9.1 умов договору місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону становить 20 460,00 грн, у т. ч. ПДВ 3 410,00 грн.

Орендар сплачує орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 16 умов (або в іншому співвідношенні, визначеному законодавством), щомісяця до 15 числа поточного місяця оренди - для орендарів, які отримали майно в оренду за результатами аукціону (пункт 3.3 незмінюваних умов договору).

Згідно із пунктом 16 умов співвідношення розподілу орендної плати станом на дату укладення договору: балансоутримувачу 50 % суми орендної плати; державному бюджету 50 % суми орендної плати.

З метою виконання зобов`язань орендаря за цим договором, а також за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю до або в день підписання цього договору орендар сплачує на рахунок орендодавця забезпечувальний депозит в розмірі, визначеному у пункті 11 умов (пункт 4.5 незмінюваних умов договору).

Відповідно до пункту 11 умов сума забезпечувального депозиту становить 1 (одну) місячну орендну плату (відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану») - 17 050 грн без ПДВ.

Пунктом 4.6 незмінюваних умов договору визначено, що орендодавець повертає забезпечувальний депозит орендарю протягом п`яти робочих днів після отримання від балансоутримувача примірника акта повернення з оренди орендованого майна, підписаного без зауважень балансоутримувача, або здійснює вирахування сум, визначених у пункті 4.8 цього договору, у разі наявності зауважень балансоутримувача або орендодавця.

За приписами пункту 4.8 незмінюваних умов договору орендодавець не пізніше ніж протягом п`ятого робочого дня з моменту отримання від балансоутримувача примірника акту повернення з оренди орендованого майна із зауваженнями (або за наявності зауважень орендодавця) зараховує забезпечувальний депозит в рахунок невиконаних зобов`язань орендаря і перераховує забезпечувальний депозит на погашення зобов`язань орендаря у такій черговості: у першу чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати пені (пункту 3.9 цього договору) (у такому разі відповідна суму забезпечувального депозиту розподіляється між державним бюджетом і балансоутримувачем); у другу чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати неустойки (пункт 4.4 цього договору); у третю чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати частини орендної плати, яка відповідно до пункту 16 умов підлягає сплаті до державного бюджету; у четверту чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати частини орендної плати, яка відповідно до пункту 16 умов підлягає сплаті балансоутримувачу; у п`яту чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати балансоутримувачу платежів за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю; у шосту чергу погашаються зобов`язання орендаря з компенсації суми збитків, завданих орендованому майну; у сьому чергу погашаються зобов`язання орендаря із сплати інших платежів за цим договором або в рахунок погашення інших не виконаних орендарем зобов`язань за цим договором. Орендодавець повертає орендарю суму забезпечувального депозиту, яка залишилась після здійснення вирахувань, передбачених цим пунктом.

У пункті 5.1 незмінюваних умов договору сторони погодили, що орендар має право: за згодою балансоутримувача проводити поточний та/або капітальний ремонт майна і виступати замовником на виготовлення проектно-кошторисної документації на проведення ремонту; здійснювати невід`ємні поліпшення майна за наявності рішення орендодавця про надання згоди, прийнятого відповідно до закону та порядку; за згодою орендодавця, наданою відповідно до закону та порядку, і один раз протягом строку оренди зарахувати частину витрат на проведення капітального ремонту в рахунок зменшення орендної плати.

Орендар зобов`язаний використовувати орендоване майно відповідно до призначення, визначеного у пункті 7 умов (пункт 6.1 незмінюваних умов договору).

За умовами підпункту 9.1.2 незмінюваних умов договору балансоутримувач і орендодавець запевняють орендаря, що інформація про майно, оприлюднена в оголошенні про передачу в оренду або інформаційному повідомленні/інформації про об`єкт оренди, якщо договір укладено без проведення аукціону (в обсязі, передбаченому пунктом 115 або пунктом 26 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна), посилання на яке зазначене у пункті 4.2 умов, відповідає дійсності, за винятком обставин, відображених в акті приймання-передачі.

Відповідно до пункту 9.5 незмінюваних умов договору одночасно або до укладення цього договору орендар повністю сплатив забезпечувальний депозит в розмірі, визначеному у пункті 11 умов.

Пунктом 10.2 незмінюваних умов договору передбачено, що орендар протягом 20 робочих днів з моменту підписання договору має зробити демонтаж існуючого гардеробу, який розташований в приміщенні № 93 площею 11,5 кв. м та провести його монтаж в іншому місці за попереднім погодженням з балансоутримувачем.

Цей договір укладено на строк, визначений у пункті 12 умов. Перебіг строку договору починається з дня набрання чинності цим договором. Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами (нотаріального посвідчення, якщо відповідно до законодавства договір підлягає нотаріальному посвідченню). Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору (пункт 12.1 незмінюваних умов договору).

За приписами пункту 12.1 умов договір діє до 01.07.2029 включно.

Згідно з абзацом 9 пункту 12.4 незмінюваних умов договору оприлюднення на веб-сайті (сторінці чи профілі в соціальній мережі) орендаря, який отримав в оренду майно без проведення аукціону, недостовірної інформації, що стала підставою для укладення договору оренди, є підставою для дострокового припинення договору оренди за ініціативою орендодавця, а також не продовження договору оренди на новий строк.

У пункті 12.6 договору сторони визначили підстави припинення договору, а саме:

- якщо підставою припинення договору є закінчення строку, на який його укладено (абзац 2 частини 1 статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»), то договір вважається припиненим з: дати закінчення строку, на який його було укладено, на підставі рішення орендодавця (якщо цей договір використовується для передачі в оренду майна комунальної форми власності, то рішення приймається органом, визначеним відповідно до абзацу другого частини 4 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна») про відмову у продовженні цього договору, прийнятого з підстав, передбачених статтею 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», в межах строків, визначених частиною 5 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»; або рішення орендодавця про припинення цього договору з підстав пропуску орендарем строку на подання заяви про продовження цього договору, передбаченого частиною 3 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (пункт 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна); дати, визначеної в абзаці 3 пункту 151 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, якщо переможцем аукціону на продовження цього договору стала особа інша, ніж орендар, - на підставі протоколу аукціону (рішення орендодавця не вимагається) (підпункт 12.6.1.1 незмінюваних умов договору);

- якщо підставою припинення договору є обставини, передбачені абзацами 3, 4, 7, 8 частини 1 статті 24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір вважається припиненим з дати настання відповідної обставини на підставі рішення орендодавця або на підставі документа, який свідчить про настання факту припинення юридичної особи або смерті фізичної особи (підпункт 12.6.1.2 незмінюваних умов договору);

- якщо орендар надав недостовірну інформацію про право бути орендарем відповідно до положень частин 3 і 4 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а також якщо орендар, який отримав майно в оренду без проведення аукціону, надав та/або оприлюднив на веб-сайті (сторінці чи профілі в соціальній мережі) недостовірну інформацію про себе та/або свою діяльність. Договір вважається припиненим з цієї підстави в односторонньому порядку на 30 день після надіслання орендодавцем листа орендарю про дострокове припинення цього договору, крім випадку, коли протягом зазначеного строку орендар звернувся до суду з оскарженням такого рішення орендодавця. У такому разі договір вважається припиненим: після закінчення двох місяців з дня звернення орендарем за таким позовом до суду, якщо судом не відкрито провадження у справі за таким позовом орендаря протягом зазначеного двомісячного строку; або з дати набрання законної сили рішенням суду про відмову у позові орендаря: або з дати залишення судом позову без розгляду, припинення провадження у справі або з дати відкликання орендарем позову. Лист про дострокове припинення надсилається на адресу електронної пошти орендаря і поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна (підпункт 12.6.2 незмінюваних умов договору);

- якщо цей договір підписаний без одночасного підписання акту приймання-передачі майна. Договір вважається припиненим з цієї підстави на п`ятий робочий день після підписання цього договору, якщо станом на цей день акт приймання-передачі не підписаний через відмову орендаря, про що балансоутримувач повинен скласти акт та повідомити орендодавцю (підпункт 12.6.3 незмінюваних умов договору);

- на вимогу орендодавця з підстав, передбачених пунктом 12.7 цього договору, і при цьому договір вважається припиненим в день, визначений відповідно до абзацу 3 пункту 12.8 цього договору (підпункт 12.6.4 незмінюваних умов договору);

- на вимогу орендаря з підстав, передбачених пунктом 12.9 цього договору, і при цьому договір вважається припиненим в день, визначений відповідно до абзацу 2 пункту 12.10 цього договору (підпункту 12.6.5 незмінюваних умов договору);

- за згодою сторін на підставі договору про припинення з дати підписання акта повернення майна з оренди (підпункт 12.6.6 незмінюваних умов договору);

- на вимогу будь-якої із сторін цього договору за рішенням суду з підстав, передбачених законодавством (підпункт 12.6.7 незмінюваних умов договору).

За умовами пункту 12.9 незмінюваних умов договору договір може бути достроково припинений на вимогу орендаря, якщо: протягом одного місяця після підписання акта приймання-передачі орендар отримає докази істотної невідповідності об`єкта оренди інформації про нього, зазначеній в оголошенні або інформаційному повідомленні/інформації про об`єкт оренди, якщо договір укладено без проведення аукціону, або в акті приймання-передачі (підпункт 12.9.1 незмінюваних умов договору); або протягом двох місяців після підписання акта приймання-передачі орендар не матиме можливості використовувати об`єкт або приступити до виконання ремонтних робіт на об`єкті через відсутність на об`єкті можливості підключення до комунальних послуг, або відмови балансоутримувача укласти із орендарем договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, або відмови постачальників відповідних комунальних послуг укласти із орендарем договори на постачання таких послуг протягом одного місяця з моменту звернення орендаря (за умови, що орендар звернувся до таких постачальників послуг не пізніше ніж протягом одного місяця після підписання акта приймання-передачі майна) (підпункт 12.9.2 незмінюваних умов договору).

Згідно з пунктом 12.10 незмінюваних умов договору про виявлення обставин, які дають право орендарю на припинення договору відповідно до пункту 12.9 цього договору, орендар повинен повідомити орендодавцю і балансоутримувачу із наданням відповідних доказів протягом трьох робочих днів після закінчення строків, передбачених пунктом 12.9 договору. Якщо протягом 30 днів з моменту отримання повідомлення орендаря зауваження орендаря не будуть усунені, орендар надсилає орендодавцю і балансоутримувачу вимогу про дострокове припинення цього договору і вимогу про повернення забезпечувального депозиту і сплачених сум орендної плати. Вимоги орендаря, заявлені після закінчення строків, встановлених цим пунктом договору, задоволенню не підлягають. Договір вважається припиненим на десятий робочий день після надіслання орендарем орендодавцю і балансоутримувачу вимоги про дострокове припинення цього договору, крім випадків, коли орендодавець або балансоутримувач надав орендарю обґрунтовані зауваження щодо обставин, викладених у повідомленні орендаря. Спори щодо обґрунтованості цих зауважень вирішуються судом. За відсутності зауважень орендодавця та балансоутримувача, передбачених абзацом другим цього пункту: балансоутримувач повертає орендарю відповідну частину орендної плати, сплаченої орендарем, протягом десяти календарних днів з моменту отримання вимоги орендаря і підписання орендарем акта повернення майна з оренди; орендодавець повертає сплачений орендарем забезпечувальний депозит протягом десяти календарних днів з моменту отримання вимоги орендаря і підписання орендарем акта повернення майна з оренди. Повернення орендної плати, що була надміру сплачена орендарем до бюджету, здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

02.08.2024 між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди від 02.08.2024 № 262, відповідно до умов якої сторони погодили внести зміни до пункту 9.1. Розділу «Орендна плата та інші платежі» умов, та виклали його в наступній редакції: «Місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону становить 70 % від розміру орендної плати, визначеної шляхом проведення електронного аукціону згідно протоколу № LLE001-UA-020 DSL 09/07/2024».

Пунктом 3 цієї додаткової угоди встановлено, що дана додаткова угода набуває чинності з 02.08.2024 та діє до моменту припинення воєнного стану в Україні.

02.08.2024 між КП «Ладижинська міська лікарня» (балансоутримувач) та ПП «ПАРТНЕР-СПС» (орендар) підписано акт прийому-передачі нерухомого майна, що належить до комунальної власності м. Ладижин, згідно якого орендодавець та балансоутримувач передали, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення для розміщення пункту забору біологічного матеріалу, яке розташоване за адресою: вул. Ентуазістів, 24, м. Ладижин, на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) на строк із 02.08.2024 до 01.07.2029.

Відповідно до пункту 1.1 акту площа приміщення, що здається в оренду - 14,0 кв. м. У пунктах 1.2, 1.3 акту зазначено, що на момент прийняття приміщення установлено, що стан приміщення задовільний, приміщення функціонує, як гардеробна. Приміщення обладнане: електропостачанням та освітленням, забезпечується розеткою та підвісним світильником.

У пункті 1.5 акту балансоутримувач підтвердив, що система вентиляції, водопостачання та водовідведення в даному приміщенні, відсутні.

ПП «ПАРТНЕР-СПС» листом від 02.08.2024 № 30, адресованим Ладижинській міській раді та КП «Ладижинська міська лікарня» просило надати дозвіл на виготовлення проєктно-кошторисної документації на проведення ремонту нежитлового приміщення, яке розташоване на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) відповідно до пункту 5.1 договору оренди від 02.08.2024 № 262, та відповідно до пункту 10.2 договору просило погодити нове місце розташування гардеробу та надати згоду на демонтаж існуючого.

Ладижинська міська рада листом від 06.08.2024 № 2.1-17/2085 повідомила ПП «ПАРТНЕР-СПС», що з питань проведення поточного ремонту необхідно звернутися за згодою до балансоутримувача - КП «Ладижинська міська лікарня», водночас зазначила, що позивач має виступити замовником по виготовленню проєктно- кошторисної документації на поточний ремонт нежитлового приміщення площею 14,0 кв. м, яке розташоване на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область, за власний рахунок.

КП «Ладижинська міська лікарня» листом від 07.08.2024 № 978 надало згоду ПП «ПАРТНЕР-СПС» на виготовлення проєктно-кошторисної документації на проведення поточного/капітального ремонту нежитлового приміщення, наданого в оренду на підставі договору оренди від 02.08.2024 № 262 та згоду на демонтаж існуючого гардеробу та проведення його монтажу в іншому місці відповідно до наданого плану-схеми.

Приватним підприємством «Будцентр-Т» на замовлення ПП «ПАРТНЕР-СПС» виготовлено робочий проєкт «Капітальний ремонт нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) під влаштування «Пункт забору біологічного матеріалу» за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область».

22.08.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінстратегія-будтехекспертиза» на замовлення ПП «ПАРТНЕР-СПС» розглянуто проєктну документацію на будівництво в частині санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, пожежної безпеки за робочим проєктом «Капітальний ремонт нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) під влаштування «Пункт забору біологічного матеріалу» за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область» та за результатами такого розгляду надано Експертні оцінки (негативні) № 194-24-ЕО та № 199-24-ЕО, у яких зазначено про виявлення у проєктній документації помилок та недотримання вимог законодавства України у сфері будівництва, вихідних даних на проєктування, будівельних норм і правил та нормативних документів, вимог до санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, пожежної безпеки. Вартість таких експертиз становила 60 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 21.08.2024 № 2613, № 2614.

Також, на замовлення ПП «ПАРТНЕР-СПС» Фізичною особою-підприємцем Беленем М. В. проведено технічне обстеження будівельних конструкцій нежитлового приміщення (гардеробу) на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область, за результатами якого 27.08.2024 виготовлено технічний звіт, у якому зазначено, що загальний технічний стан конструктивних елементів нежитлового приміщення задовільний; в цілому, встановлена відповідність вимогам надійності і можливість безпечної експлуатації приміщення за існуючим функціональним призначенням; використання існуючого приміщення в якості пункту забору біоматеріалу неможливе. Вартість послуги з технічного обстеження нежитлового приміщення становила 50 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 19.08.2024 № 2612.

28.08.2024 ПП «ПАРТНЕР-СПС» листом № 34 направило Ладижинській міській раді претензію, у якій посилаючись на неможливість використання орендованого приміщення як пункту збору біологічного матеріалу, вимагало дострокового припинення договору оренди, відшкодування понесених витрат на проведення технічного обстеження, виготовлення проєктно-кошторисної документації, експертизи проєктно-кошторисної документації, надання професійної правничої допомоги, повернення суми орендної плати, забезпечувального депозиту та авансового платежу.

У відповідь на зазначену претензію Ладижинська міська рада листом від 11.09.2024 № 2.1-17/2429 повідомила ПП «ПАРТНЕР-СПС», що така претензія є необґрунтованою та не відповідає вимогам частин 3, 4 статті 222 Господарського кодексу України.

Судом апеляційної інстанції також установлено, що рішенням Господарського суду Вінницької області від 02.05.2025 у справі № 902/1070/24 відмовлено у задоволенні позову ПП «ПАРТНЕР-СПС» до Ладижинської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - КП «Ладижинська міська лікарня» про дострокове розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності Ладижинської територіальної громади № 262, укладеного 02.08.2024 між Ладижинською міською радою та ПП «ПАРТНЕР-СПС», предметом якого є нежитлове приміщення, площею 14,0 кв. м (площа приміщення № 93 становить 11,5 кв. м та частина коридору загального користування площею 2,5 кв. м), розташоване на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ.А) за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область та про стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП «ПАРТНЕР-СПС» 17 050,00 грн забезпечувального депозиту, 20 460,00 грн авансового внеску орендної плати, 3 600,00 грн витрат на проведення оцінки майна, 401 724, 38 грн витрат понесених на виконання умов договору оренди (реальних збитків), 128 000,00 грн упущеної вигоди.

Зі змісту зазначеного судового рішення у справі № 902/1070/24 вбачається, що відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про дострокове розірвання договору оренди від 02.08.2024 № 262, суд виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності передбачених законом чи договором (пунктами 12.9.1, 12.9.2) підстав для дострокового припинення орендних відносин у судовому порядку. З огляду на те, що позовні вимоги про стягнення 17 050,00 грн забезпечувального депозиту, 20 460,00 грн авансового внеску орендної плати та 3 600,00 грн витрат на проведення оцінки майна є похідними від позовної вимоги про дострокове розірвання договору оренди, у задоволенні якої відмовлено, суд також відмовив і у задоволені зазначених позовних вимог. Крім того, у зв`язку з недоведеністю суд також відмовив і у задоволенні позовних вимог про стягнення 401 724, 38 грн витрат понесених на виконання умов договору оренди (реальних збитків) та 128 000,00 грн упущеної вигоди.

Також судом апеляційної інстанції у справі № 902/580/25, що розглядається, установлено, що разом із позовною заявою ПП «ПАРТНЕР-СПС» було подано до суду першої інстанції клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи з метою, зокрема, з`ясування обставин можливості використання спірного нежитлового приміщення як пункту забору біоматеріалу, у задоволенні якого судом першої інстанції було відмовлено (протокольна ухвала від 23.06.2025).

Після чого ПП «ПАРТНЕР-СПС» 09.07.2025 звернулося до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України з заявою від 08.07.2025 про проведення судової будівельно-технічної експертизи.

12.07.2025 ПП «ПАРТНЕР-СПС» було подало до суду першої інстанції заяву про продовження строку на подання висновку експерта.

04.09.2025 ПП «ПАРТНЕР-СПС» подало до суду першої інстанції висновок експерта від 01.09.2025 № СЕ-19/102-25/15395-БТ за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи та документи, що підтверджують договірні відносини між експертною установою та заявником. Такі докази було прийнято судом першої інстанції та зазначено, що оцінка їм буде надана згідно зі статтями 77-80 ГПК України (протокольна ухвала від 10.09.2025).

Разом з тим, в порушення вимог статті 86 ГПК України даний висновок не було досліджено судом першої інстанції, тому суд апеляційної інстанції дослідив зазначений висновок та встановив наступне.

Згідно з висновком експерта від 01.09.2025 № СЕ-19/102-25/15395-БТ за результатами проведеного дослідження встановлено, що:

- фактична площа приміщення № 93 на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область, згідно поверхового плану БТІ, станом на час проведення дослідження, становить 11,5 кв. м.

Площа приміщення № 93 на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область, яка становить 11,5 кв. м, не відповідає площі приміщення, яке передається в оренду згідно договору оренди та площі приміщення, відображеній в описі лоту аукціону з оренди державного та комунального майна № LLE001-UA-020, де до площі приміщення № 93, що становить 11,5 кв. м, додається частина коридору загального користування площею 2,5 кв. м (без зазначення місця розташування та конфігурації), тобто загальна площа приміщення, що передається в оренду, становить 14,0 кв. м;

- фактичні техніко-економічні показники, а саме, площа (як єдиний техніко економічний показник, що піддається порівнянню), нежитлового приміщення гардеробної на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу літ. «А» за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область, а також запроектовані техніко-економічні показники згідно проєктної документації робочий проект «Капітальний ремонт нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) під влаштування «Пункт забору біологічного матеріалу» за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область», що виготовлений ПП «Будцентр», не відповідають техніко-економічним показникам (площі), визначеним складом лоту аукціону з оренди державного та комунального майна № LLE001-UA-020 та договором оренди.

Невідповідність полягає у тому, що фактична площа приміщення № 93 згідно матеріалів БТІ та площа запроектованого приміщення згідно проектної документації робочий проект «Капітальний ремонт нежитлового приміщення на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) під влаштування «Пункт забору біологічного матеріалу» за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область» становить 11,5 кв. м, а площа нежитлового приміщення визначена складом лоту аукціону з оренди державного та комунального майна № LLE001-UA-020 та що передається в оренду згідно договору оренди становить 14, 0 кв. м. Різниця 2,5 кв. м площі (корисної площі);

- відповідно до вимог нормативних документів у галузі будівництва неможливо здійснити реконструкцію приміщення № 93 з площі 11,5 кв. м у площу 14,0 кв. м за рахунок коридору (приміщення № 120) під пункт забору біоматеріалу для виконання умов договору оренди.

Предметом первісного позову, є позовні вимоги КП «Ладижинська міська лікарня» про стягнення з ПП «ПАРТНЕР-СПС» 69 843,62 грн заборгованості з орендної плати, 4 787,60 грн пені, 1 411,44 грн інфляційних втрат та 508,33 грн 3 % річних.

Предметом зустрічного позову, є позовні вимоги ПП «ПАРТНЕР-СПС» про визнання недійсними результатів електронного аукціону, оформленого протоколом № LLE001-UA-020 від 09.07.2024, визнання недійсним договору оренди та застосування двосторонньої реституції шляхом стягнення з Ладижинської міської ради понесених витрат, а саме: суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050,00 грн; суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460,00 грн; витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600,00 грн; витрат на проведення технічного обстеження, розробку проєктів реконструкції, проведення експертиз проєктів реконструкції в сумі 110 000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем за зустрічним позовом обрано неналежний та неефективний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції, ураховуючи положення законодавства, умови договору оренди та додаткової угоди до нього, а також встановлені обставини невиконання відповідачем за первісним позовом зобов`язань за договором оренди зі сплати орендної плати, перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первісних позовних вимог та стягнення з позивача заборгованості з орендної плати, пені, 3% річних та інфляційних втрат у заявлених до стягнення розмірах.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції, оцінивши подані КП «Ладижинська міська лікарня» та Ладижинською міською радою докази на підтвердження понесених ними витрат на професійну правничу допомогу, ураховуючи складність справи, виконані представниками роботи (надані послуги), критерії правомірності та обґрунтованості, дійшов висновку про часткове покладання на позивача за зустрічним позовом понесені КП «Ладижинська міська лікарня» та Ладижинською міською радою судові витрати та стягнення з ПП «ПАРТНЕР-СПС» 29 750,00 грн на користь КП «Ладижинська міська лікарня» та 51 000,00 грн на користь Ладижинської міської ради на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

ПП «ПАРТНЕР-СПС» оскаржило в апеляційному порядку протокольну ухвалу, рішення та додаткове рішення суду першої інстанції.

Переглядаючи в апеляційному порядку протокольну ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог про стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП «ПАРТНЕР-СПС» понесених витрат, а саме: суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050,00 грн; суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460,00 грн; витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600,00 грн; витрат на проведення технічного обстеження, розробку проектів реконструкції, проведення експертиз проектів реконструкції в сумі 110 000,00 грн, суд апеляційної інстанції встановив порушення судом першої інстанції норми процесуального права під час прийняття зазначеної ухвали, а тому дійшов висновку про її скасування.

При цьому, встановивши, що підстави позовів ПП «ПАРТНЕР-СПС» в частині стягнення коштів у справі № 902/580/25 та у справі № 902/1070/24 є різними, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі в частині зазначених зустрічних позовних вимог та відповідно про відмову у задоволенні клопотання КП «Ладижинська міська лікарня» про закриття провадження у справі у такій частині зустрічних позовних вимог.

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та про часткове задоволення зустрічного позову, суд апеляційної інстанції, дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, встановив обставини фактичної неможливості використання ПП «ПАРТНЕР-СПС» переданого в оренду за результатом спірного аукціону нежитлового приміщення під пункт забору біологічного матеріалу, ураховуючи положення статті 229 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), застосувавши принцип jura novit curia («суд знає закони»), дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору оренди як такого, який вчинений ПП «ПАРТНЕР-СПС» під впливом помилки, оскільки, укладаючи цей договір за результатами аукціону, останнє мало легітимні очікування, що право користування нежитловим приміщенням може бути реалізоване ним у повному обсязі.

Водночас, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог в частині визнання недійсними результатів аукціону, оформленого протоколом, через незалежність та неефективність обраного позивачем за зустрічним позов способу захисту, оскільки визнання недійсними результатів електронного аукціону не вплине на правове становище позивача за зустрічним позовом.

Ураховуючи те, що недійсний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні первісного позову.

З огляду на недійсність договору оренди від 02.08.2024 № 262 та ураховуючи положення статті 1212 ЦК України, суд апеляційної інстанції, застосувавши принцип jura novit curia («суд знає закони») задовольнив зустрічні позовні вимоги про стягнення з Ладижинської міської ради на користь ПП «ПАРТНЕР-СПС» суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050,00 грн та авансового внеску орендної плати в сумі 20 460,00 грн, сплачених на виконання умов недійсного правочину. Однак, з огляду на те, що зустрічна позовна вимога про стягнення 3 600,00 грн витрат на проведення оцінки майна заявлена до Ладижинської міської ради, а кошти фактично сплачені на користь балансоутримувача - КП «Ладижинська міська лікарня», та те, що витрати на проведення технічного обстеження, розробку проєктів реконструкції, проведення експертиз проєктів реконструкції в загальній сумі 110 000, 00 грн не передбачені умовами договору оренди, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог у цій частині.

Скасовуючи додаткове рішення суду першої інстанції та приймаючи нове рішення, суд апеляційної інстанції, ураховуючи результат апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції та результати вирішення спорів, критерії реальності, співмірності, розумності, пропорційності та доведеності судових витрат, дійшов висновку про часткове задоволення клопотань КП «Ладижинська міська лікарня», Ладижинської міської ради та про наявність підстав для відшкодування ПП «ПАРТНЕР-СПС» витрат КП «Ладижинська міська лікарня» у розмірі 10 000,00 грн та Ладижинської міської ради у розмірі 10 000, 00 грн на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції з огляду на результат апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції та результати вирішення спорів, оцінивши подані сторонами докази на підтвердження понесених ними витрат на професійну правничу допомогу, ураховуючи складність справи, критерії реальності, пропорційності та обґрунтованості судових витрат, а також заперечення сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції ПП «ПАРТНЕР-СПС» у сумі 15 000,00 грн за рахунок КП «Ладижинська міська лікарня» та у сумі 15 000,00 грн за рахунок Ладижинської міської ради, а також КП «Ладижинська міська лікарня» у сумі 6 000,00 грн та Ладижинській міській раді у сумі 7 000,00 грн за рахунок ПП «ПАРТНЕР-СПС».

Зі змісту касаційних скарг вбачається, що предметом касаційного перегляду є постанова суду апеляційної інстанції в частині скасування протокольної ухвали суду першої інстанції, відмови у задоволенні первісного позову, часткового задоволення зустрічного позову, розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у судах першої та апеляційної інстанцій.

Так, КП «Ладижинська міська лікарня» у поданій касаційній скарзі на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, посилається на неврахування судом апеляційної інстанції при прийняті оскаржуваного рішення висновків Верховного Суду щодо застосування статті 229 ЦК України, викладених у постановах від 03.10.2018 у справі № 759/17065/14-ц, від 07.07.2021 у справі № 905/1562/20, від 05.12.2018 у справі № 916/1813/16, від 29.11.2021 у справі № 927/656/20, від 13.03.2019 у справі № 911/1171/18, від 04.06.2019 у справі № 910/9070/18, від 03.10.2019 у справі № 910/12959/18, від 07.07.2022 у справі № 914/1967/19.

Крім того, КП «Ладижинська міська лікарня» підставою касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справі, що розглядається, також зазначає пункт 4 частини 2 статті 287 ГПК України з огляду на наявність підстави, передбаченої пунктом 4 частини 3 статті 310 цього Кодексу, а саме: суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Ладижинська міська рада у поданій касаційній скарзі на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, посилається на неврахування судом апеляційної інстанції при прийняті оскаржуваного рішення висновків щодо застосування статті 229 ЦК України, викладених у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 911/1171/18, від 04.06.2019 у справі № 910/9070/18, від 03.10.2019 у справі № 910/12959/18, від 07.07.2022 у справі № 914/1967/19, від 07.02.2024 у справі № 903/367/23, від 31.08.2022 у справі № 761/4147/15-ц, а також висновків щодо застосування статей 123, 124, 126, 129 ГПК України, викладених у постановах Верховного Суду від 17.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, від 14.11.2018 у справі № 753/15687/15-ц, від 26.09.2018 у справі № 753/15683/15, віз 18.06.2019 у справі № 910/3929/18, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15, від 01.12.2021 у справі № 641/7612/14-ц, від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19.

Також, Ладижинська міська рада у поданій касаційній скарзі посилається на те, що суд апеляційної інстанції встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 3 статті 310 ГПК України), що є підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд, розглянувши касаційні скарги у межах їх доводів і вимог, виходить із такого.

Щодо протокольної ухвали Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025 про закриття провадження в частині зустрічних позовних вимог, суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що протокольною ухвалою від 23.06.2025 суд першої інстанції закрив провадження у справі № 902/580/25 в частині зустрічних позовних вимог ПП «ПАРТНЕР-СПС» про стягнення з Ладижинської міської ради суми забезпечувального депозиту в розмірі 17 050,00 грн, суми авансового внеску орендної плати в розмірі 20 460,00 грн, витрат на проведення оцінки майна в розмірі 3 600,00 грн, витрат на проведення технічного обстеження, розробку проєктів реконструкції, проведення експертиз проєктів реконструкції в сумі 110 000,00 грн на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України. У зазначеній ухвалі судом першої інстанції не було оголошено висновків та мотивів, з яких суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 231 ГПК України (тут і далі в редакції, чинній на момент постановлення ухвали), господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (частини 4, 5 статті 231 ГПК України).

Крім того, частиною 2 статті 232 ГПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до частин 4-5 статті 233 ГПК України для постановлення ухвал, що оформлюються окремим документом, суд оголошує перерву. Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.

Відповідно до частин 9, 10 статті 240 ГПК України ухвали суду проголошуються негайно після їх постановлення за правилами проголошення рішень суду. В ухвалі, яку суд постановляє в судовому засіданні без оформлення окремого документа, оголошуються висновок суду та мотиви, з яких суд дійшов такого висновку.

Отже, питання про закриття провадження у справі має вирішуватись судом шляхом постановлення ухвали із зазначенням висновків суду і мотивів, з яких суд дійшов відповідного висновку.

Встановивши порушення судом першої інстанції наведених вище положень процесуального законодавства при постановленні оскаржуваної ухвали про закриття провадження у справі в частині зустрічних позовних вимог, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виснував про її скасування.

При цьому, дослідивши та надавши оцінку доводам КП «Ладижинська міська лікарня» щодо закриття провадження у справі в частині зазначених зустрічних позовних вимог, суд апеляційної інстанції врахував предмет і підстави позовних вимог за зустрічним позовом у справі, що розглядається, та позовних вимог у справі № 902/1070/24 та дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі в частині зазначених зустрічних позовних вимог у справі № 902/580/25.

Щодо первісних та зустрічної позовних вимог, суд касаційної інстанції зазначає таке.

Звертаючись до суду з зустрічними позовними вимогами про визнання недійсним договору оренди від 02.08.2024 №262, ПП «ПАРТНЕР-СПС» на її обґрунтування послалось на те, що нежитлове приміщення площею, розташоване за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р-н., м. Ладижин, вул. Ентузіастів, 24, не відповідає заявленому у лоті аукціону опису, а його використання за цільовим призначенням - розміщення пункту забору біологічного матеріалу неможливе.

Відповідно до частин 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Норми частини 2 статті 16 ЦК України передбачають такий спосіб захисту порушеного права, як визнання правочину недійсним.

ЦК України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу (частина 1). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина 3).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5).

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Тобто, для того щоб визнати той чи інший правочин недійсним, позивач по справі має довести, що такий правочин, саме в момент його укладання, зокрема, суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Положеннями частини 5 статті 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що оренда здійснюється на основі, зокрема, таких принципів: повного, своєчасного, достовірного інформування про об`єкти оренди та порядок передачі їх в оренду.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди формується на підставі примірного договору оренди, що затверджується: Кабінетом Міністрів України - щодо майна державної власності; представницькими органами місцевого самоврядування - щодо майна комунальної власності.

Договір оренди може відрізнятися від примірного договору оренди, якщо об`єкт оренди передається в оренду з додатковими умовами. Рішенням Кабінету Міністрів України (представницького органу місцевого самоврядування - для комунального майна) можуть бути передбачені особливості договору оренди майна, що передається в оренду з додатковими умовами.

Орендар, що уклав договір оренди майна за результатами аукціону, має право використовувати майно за будь-яким цільовим призначенням, крім випадків і з урахуванням обмежень, передбачених Порядком передачі майна в оренду (частина 2 статті 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Відповідно до пункту 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 (тут і далі в редакції, чинній на момент укладення спірного договору оренди), не можуть бути використані за будь-яким цільовим призначенням такі об`єкти оренди, як майно закладів охорони здоров`я.

Такі об`єкти оренди можуть використовуватися лише для розміщення відповідних закладів або лише із збереженням профілю діяльності за конкретним цільовим призначенням, встановленим рішенням відповідного представницького органу місцевого самоврядування, крім випадків, що передбачають використання частини такого майна з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо такими закладами, пов`язаних із забезпеченням чи обслуговуванням діяльності таких закладів, їх працівників та відвідувачів. Зазначені об`єкти можуть також використовуватися для проведення науково-практичних, культурних, мистецьких, громадських, суспільних та політичних заходів.

Пунктом 26 зазначеного Порядку передбачено, що інформація про потенційний об`єкт оренди містить такі відомості: 1) загальну інформацію; 2) якщо об`єкт є нерухомим майном, додатково зазначається: характеристика об`єкта оренди (будівлі в цілому або частини будівлі із зазначенням місця розташування об`єкта в будівлі (надземний, цокольний, підвальний, технічний або мансардний поверх, номер поверху або поверхів); технічний стан об`єкта, інформація про потужність електромережі і забезпечення об`єкта комунікаціями; поверховий план об`єкта або план поверха.

За приписами 1 статті 767 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди) наймодавець зобов`язаний передати наймачеві річ у комплекті і у стані, що відповідають умовам договору найму та її призначенню.

Судом апеляційної інстанції установлено, що об`єктом оренди, як визначено у оголошенні про передачу майна в оренду, так і за умовами договору оренди від 02.08.2024 № 262 є нежитлове приміщення площею 14,0 кв. м (площа приміщення № 93 становить 11,5 кв. м та частина коридору загального користування площею 2,5 кв. м), розташоване на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область; цільове призначення зазначеного нежитлового приміщення: для розміщення пункту забору біологічного матеріалу.

За умовами зазначеного договору орендар зобов`язаний використовувати орендоване майно відповідно до цільового призначення.

Водночас, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та надавши їм оцінку відповідно до вимог статей 77-86 ГПК України, суд апеляційної інстанції встановив, що за висновками, викладеними у технічному звіті від 27.08.2024 про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій нежитлового приміщення (гардеробу) на першому поверсі будівлі 1-го лікувального корпусу (літ. А) за адресою: вул. Ентузіастів, 24, м. Ладижин, Гайсинський район, Вінницька область, нежитлове приміщення (гардероб) (об`єкт оренди) може використовуватись як пункт забору біологічного матеріалу за умови його реконструкції, влаштування системи вентиляції, освітлення, підведення мережі водопостачання, водовідведення та збільшення площі приміщення; використання існуючого приміщення як пункту забору біологічного біоматеріалу неможливе.

Згідно з висновком експерта від 01.09.2025 № СЕ-19/102-25/15395-БТ здійснити реконструкцію приміщення № 93 з площі 11,5 кв. м у площу 14,0 кв. м за рахунок коридору площею 2,5 кв. м, у відповідності до вимог нормативних документів у галузі будівництва, під пункт забору біоматеріалу для виконання умов договору оренди від 02.08.2024 № 262 неможливо у зв`язку з неможливістю забезпечення мінімальної ширини коридору.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно здійснити правову кваліфікацію спірних правовідносин (постанови від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 22.10.2022 у справі № 229/1026/21).

За приписами частини 1 статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Правочини, вчинені внаслідок помилки, належать до категорії правочинів, в яких внутрішня воля співпадає з волевиявленням та дійсно спрямована на досягнення мети правочину, але формування такої волі відбулося під впливом обставин, які спотворили справжню волю особи. Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Для визнання правочину недійсним як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Під помилкою, що має істотне значення, розуміється помилка щодо, зокрема, прав та обов`язків сторін (подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03.12.2025 у справі № 910/3479/24, від 05.08.2025 у справі № 916/3317/23).

Ураховуючи встановлені обставини неможливість використання ПП «ПАРТНЕР-СПС» нежитлового приміщення, переданого в оренду за результатами аукціону, під пункт збору біологічного матеріалу у зв`язку з недотриманням законодавства та не наданням під час проведення аукціону всієї необхідної інформації щодо характеристик об`єкту оренди, суд апеляційної інстанції правомірно виснував про наявність підстав для визнання недійсним договору оренди від 02.08.2024 № 262 як такого, який вчинений під впливом помилки, оскільки, укладаючи договір за результатами аукціону, позивач мав легітимні очікування, що право користування таким нежитловим приміщенням може бути реалізоване у повному обсязі.

Положеннями частини 1 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 1212 ЦК України положення глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, пунктом 10.1 змінюваних умов договору передбачено розмір авансового внеску орендної плати в сумі 20 460,00 грн, пунктом 11 змінюваних умови договору передбачено суму забезпечувального депозиту у розмірі 17 050,00 грн.

На виконання зазначених умов договору ПП «ПАРТНЕР-СПС» було перераховано зазначені у договорі суми забезпечувального депозиту та авансового внеску орендної плати, що підтверджується платіжними інструкціями від 02.08.2024 № 2569, № 2570.

З огляду на те, що зазначені суми забезпечувального депозиту та авансового внеску орендної плати були сплачені ПП «ПАРТНЕР-СПС» на виконання умов недійсного правочину, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення таких сум з Ладижинської міської ради на користь ПП «ПАРТНЕР-СПС».

Ураховуючи те, що недійсний договір не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення первісних позовних вимог.

Однією з підстав касаційного оскарження судових рішень, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Зі змісту зазначеної норми права випливає, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, може мати місце за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Отже, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається. Тобто застосування правового висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду, залежить від тих фактичних обставин, які будуть встановлені судом у кожній конкретній справі за результатом оцінки поданих сторонами доказів. При цьому встановлені судом фактичні обставини у кожній справі можуть бути різними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 зазначено, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

КП «Ладижинська міська лікарня» та Ладижинська міська рада у касаційних скаргах підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК, обґрунтували тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано положення статті 229 ЦК України та не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.10.2018 у справі № 759/17065/14-ц, відповідно до якого під помилкою розуміється неправильне, помилкове, таке, що не відповідає дійсності уявлення особи про природу чи елементи вчинюваного нею правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність; властивостей і якостей речі, які значно знижують можливість використання за цільовим призначенням; особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення; у постановах від 07.07.2021 у справі № 905/1562/20, від 05.12.2018 у справі № 916/1813/20, від 29.11.202 у справі № 927/656/20, від 13.03.2019 у справі № 911/1171/18, від 04.06.2019 у справі № 910/9070/18, від 03.10.2019 у справі № 910/12959/18 відповідно до яких правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним і у разі встановлення судом певних обставин може бути визнаний недійсним. Водночас при вирішенні такого спору слід ураховувати, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину; особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення; у разі якщо сторона спірного правочину була обізнана або не могла не бути обізнана стосовно обставин, щодо яких стверджує про наявність помилки, це виключає застосування норм статті 229 ЦК України; у постановах від 07.07.2022 у справі № 914/1967/19, від 07.02.2024 у справі № 903/367/23, відповідно до яких помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Разом з тим, у справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції, задовольняючи зустрічні позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди від 02.08.2024 № 262 як такого, який вчинений під впливом помилки, виходив із того, що ненадання КП «Ладижинська міська лікарня» всієї необхідної інформації щодо характеристик об`єкту оренди призвели до помилкового уявлення ПП «ПАРТНЕР-СПС» щодо можливість використання зазначеного об`єкту за цільовим призначенням і такі обставини існували на час укладення оспорюваного договору. При цьому, судом апеляційної інстанції не встановлено обставин обізнаності або недбальства ПП «ПАРТНЕР-СПС».

Отже, висновки суду апеляційної інстанції у справі, що розглядається, про визнання оспорюваного договору недійсним як такого, який вчинений під впливом помилки не суперечать, а відповідають висновкам, наведеним у зазначених вище постановах, на які посилаються скаржники у касаційних скаргах.

Також, безпідставними є посилання Ладижинської міської ради у поданій касаційній скарзі на неврахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.08.2022 у справі № 761/4147/15-ц, оскільки у зазначеній справі судом вирішувалось питання щодо фіктивності оспорюваних правочинів, а отже правовідносини у справі, що розглядається, та у наведеній вище справі, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, не є подібними, ураховуючи відмінні зміст та правове регулювання спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного, підстава касаційного оскарження судового рішення, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.

Крім того, КП «Ладижинська міська лікарня» підставою касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справі, що розглядається, також зазначає пункт 4 частини 2 статті 287 ГПК України з огляду на наявність підстави, передбаченої пунктом 4 частини 3 статті 310 цього Кодексу, а саме: суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до пункту 4 частини 2статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судового рішення, зазначеними у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 ГПК України.

Також, згідно з пунктом 4 частини 3 статті 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Частинами 1 та 2 статті 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Відповідно, тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 913/502/19, від 27.12.2022 у справі № 910/21725/21.

Матеріалами справи та змістом оскаржуваного судового рішення підтверджується належне дослідження судом апеляційної інстанції доказів у справі, надання їм оцінки, а доводи касаційної скарги про встановлення судом апеляційної інстанції обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів - висновку експерта від 01.09.2025 № СЕ-19/102-25/15395-БТ, Суд вважає безпідставними, оскільки скаржниками взагалі не зазначено наявності передбачених чинним законодавством обставин, які б зумовлювали визнання зазначеного висновку експерта недопустимим доказом.

Наведені у касаційних скаргах доводи в цій частині фактично зводяться до незгоди скаржників з висновками суду апеляційної інстанції стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, а також до переоцінки наявних у матеріалах справи доказів, що виходить за межі повноважень касаційного суду, визначених статтею 300 ГПК України .

Зважаючи на викладене, наведена скаржниками підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, суд касаційної інстанції зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У частині 2 статті 126 ГПК України установлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат, визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічні висновки викладено в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як установлено судом апеляційної інстанції, КП «Ладижинська міська лікарня» у первісному позові надало попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Звертаючись до суду першої інстанції з клопотанням про розподіл судових витрат, КП «Ладижинська міська лікарня» просило покласти на ПП «ПАРТНЕР-СПС» витрати на професійну правничу допомогу, які воно понесло у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 39500,00 грн, на підтвердження яких надало докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 22.04.2025 № 1-04/25/151; додаткову угоду № 1 до договору від 22.04.2025 № 1-04/25/151; акт виконаних робіт від 11.06.2025 на суму 17 500,00 грн; платіжну інструкцію від 30.06.2025 № 5937 на суму 17 500,00 грн; акт виконаних робіт від 29.04.2025 на суму 17 500,00 грн; платіжну інструкцію від 30.06.2025 № 5938 на суму 17 500,00 грн; акт виконаних робіт від 16.09.2025 на суму 4 500,00 грн; від 24.09.2025; платіжну інструкцію від 25.09.2025 № 6258 на суму 4 500,00 грн; звіт до акту виконаних робіт від 16.09.2025; чеки на придбання пального від 10.09.2025; наказ про відрядження адвоката від 09.09.2025 № 9/9; посвідчення про відрядження адвоката.

За умовами пункту 4.2 договору про надання правової допомоги від 22.04.2025 № 1-04/25/151, укладеного між КП «Ладижинська міська лікарня» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Дерев`янчук, Макаренко та Партнери», клієнт зобов`язаний виплатити адвокату на умовах цього договору витрати адвоката та винагороду. У пунктом 6.1 договору передбачено, що загальна вартість договору становить 39 500,00 грн. Договір вступає в дію з дати його підписання та діє до дати отримання клієнтом рішення суду, яким закінчується розгляд справи та яке набрало законної сили, але не пізніше ніж до 31.12.2025 (пункт 7.1 договору).

Також, судом апеляційної інстанції установлено, що Ладижинська міська рада у відзиві на зустрічний позов надала попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 80 000,00 грн.

Звертаючись до суду першої інстанції з клопотанням про розподіл судових витрат, Ладижинська міська рада просила покласти на ПП «ПАРТНЕР-СПС» витрати на професійну правничу допомогу, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 82 749,02 грн, на підтвердження яких надала докази, а саме: договір про надання правничої допомоги від 09.06.2025 № 210; додаткову угоду № 1 від 24.09.2025 до договору; акти приймання-здавання виконаних робіт по наданню юридичних послуг від 24.06.2025 № 1, від 15.09.2025 № 2, від 24.09.2025 № 3; платіжні інструкції від 27.06.2025 № 434, від 17.09.2025 № 658; ордер на надання правничої допомоги серії АА № 1494510 від 09.06.2025.

За умовами пункту 4.2 договору про надання правової допомоги від 09.06.2025 № 210, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Український правовий альянс» та Ладижинською міською радою (клієнт), клієнт зобов`язаний виплатити адвокату на умовах цього договору витрати адвоката та винагороду. У пункті 6.1 договору передбачено, що загальна вартість послуг у 2025 році за цим договором становить 70 000,00 грн. Оплата згідно акту виконаних робіт. В акті виконаних робіт зазначається вчинені юридичні дії, пов`язані з виконанням умов цього договору відповідно до тарифу на вчинення юридичної дії, який сторони узгодили у пункті 6.2 цього договору.

У пунктом 6.2. договору сторони погодили тарифи на вчинення юридичних дій з захисту інтересів клієнта по договору: вивчення питання обґрунтованості та законності позовних вимог та обставин справи, складання необхідних процесуальних документів, спрямованих на захист прав та інтересів клієнта у суді першої інстанції (пункт 1.2.1 договору) - 3000,00 грн/ год.; участь адвоката в судових засіданнях в господарських судах першої інстанції, до вартості засідання не включено вартість відрядження та витрат на дорогу, дані витрати обраховуються окремо по фактичним витратам, до витрат на правничу допомогу включається час, витрачений адвокатом для прибуття до суду та очікування початку засідання, такі витрати відносяться до судових витрат (пункт 1.2.2. договору) - 4 500,00 грн/засідання (в режимі відеоконференції) та 7 000,00 грн/засідання (у приміщенні суду); підготовка необхідних процесуальних документів для захисту інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції та/чи суді касаційної інстанції (пункт 1.2.3 договору) - 4 000,00 грн/год.; участь адвоката у судових засіданнях у суді апеляційної інстанції та/чи суді касаційної інстанції (пункт 1.2.4 договору) - 5 000,00 грн/засідання (в режимі відеоконференції) та 8 000,00 грн/ засідання (у приміщенні суду).

Договір вступає в дію з дати його підписання та діє до 31.12.2025. За згодою сторін договір може бути продовжений шляхом укладання додаткової угоди (пункт 9.1 договору).

Дослідивши надані КП «Ладижинська міська лікарня» та Ладижинською міською радою докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, ураховуючи результат апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції та результат вирішення спорів, а також те, що КП «Ладижинська міська лікарня» та Ладижинською міською радою не надано належних доказів на підтвердження витрат на дорогу для прибуття до суду, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо наявності підстав для відшкодування витрат Ладижинській міській раді та КП «Ладижинська міська лікарня» на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 10 000,00 грн кожному за рахунок ПП «ПАРТНЕР-СПС».

Суд касаційної інстанції зауважує, що такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям реальності, розумності та обґрунтованості, про що вмотивовано зазначено у оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції зазначає таке.

Судом апеляційної інстанції установлено, що ПП «ПАРТНЕР-СПС» в апеляційній скарзі надало попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 45 000,00 грн, на підтвердження яких надало докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 02.10.2025, ордер серії АВ № 1238689, платіжну інструкцію від 06.10.2025 № 3178 на суму 45 000,00 грн про оплату послуг.

За умовами пункту 1.1 договору про надання правової допомоги від 02.10.2025, укладеного між адвокатом Шишковською А. Б. (виконавець) та ПП «ПАРТНЕР-СПС» (замовним), замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги замовнику в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

За надання представницьких послуг згідно договору замовник перераховує виконавцю плату у розмірі 45 000, 00 грн (пункт 4.1 договору).

Судом апеляційної інстанції також установлено, що КП «Ладижинська міська лікарня» у відзивах на апеляційні скарги надало попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правничу допомогу.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з заявою про розподіл судових витрат, КП «Ладижинська міська лікарня» просило покласти на ПП «ПАРТНЕР-СПС» судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені КП «Ладижинська міська лікарня» у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 40 000,00 грн, на підтвердження яких надало докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 06.11.2025 № 1-04/25/302/1, акти виконаних робіт від 04.12.2025 № 1 на суму 26 000,00 грн, від 04.12.2025 № 2 на суму 4 000,00 грн, від 04.12.2025 № 3 на суму 9 000,00 грн, від 04.12.2025 № 3-1 на суму 1 000,00 грн, ордер серія АА № 1489906 від 07.11.2025.

Відповідно до умов пункту 1 договору про надання правової допомоги від 06.11.2025 № 1-04/25/302/1, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Дерев`янчук, Макаренко та Партнери» (адвокат) та КП «Ладижинська міська лікарня» (клієнт), клієнт доручає та оплачує, а адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу та здійснити представництво та захист інтересів клієнта у Північно-західному апеляційному господарському суді у справі № 902/580/25 при розгляді апеляційних скарг ПП «ПАРТНЕР-СПС» на протокольну ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.06.2025, рішення Господарського суду Вінницької області від 22.09.2025 та додаткове рішення Господарського суду Вінницької області у справі № 902/580/25.

За умовами договору вартість договору становить 40 000,00 грн. Розрахунок за надані послуги по цьому договору проводиться на підставі акта виконаних робіт. В акті виконаних робіт зазначається час, витрачений адвокатом на вчинення певної юридичної дії, пов`язаної з виконанням умов цього договору, та тариф на вчинення юридичної дії, який сторони узгодили у пункті 6.2. цього договору.

У пункті 6.2 договору сторони погодили тарифи на вчинення юридичних дій з захисту інтересів клієнта по договору.

Також, Ладижинська міська рада у відзивах на апеляційні скарги надала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з заявою про розподіл судових витрат, Ладижинська міська рада просила покласти на ПП «ПАРТНЕР-СПС» судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені Ладижинською міською радою у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 41 500,00 грн, на підтвердження яких надала докази, а саме: договір про надання правничої допомоги від 13.11.2025 № 402, додаткову угоду № 1 від 20.11.2025 до договору, акт виконаних робіт від 08.12.2025 № 1 на суму 41 500 грн.

Відповідно до умов пункту 1 договору про надання правничої допомоги від 13.11.2025 № 402, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Український правовий альянс» та Ладижинською міською радою (клієнт), клієнт доручає та оплачує, а адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу та здійснити представництво та захист інтересів клієнта як відповідача у справі № 902/580/25.

Вартість послуг за цим договором у 2025 році становить 90 000 грн. Оплата згідно акту виконаних робіт. В акті виконаних робіт зазначається вчиненні юридичні дії, пов`язаної з виконанням умов цього договору відповідно до тарифу на вчинення юридичної дії, який сторони узгодили у пункті 6.2 цього договору.

У пункті 6.2. договору сторони погодили тарифи на вчинення юридичних дій з захисту інтересів клієнта по договору.

Розглянувши заяви сторін про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, оцінив подані сторонами докази на підтвердження понесених ними витрат на професійну правничу допомогу, та враховуючи результат апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, а також заперечення сторін, складність справи, критерії співмірності, реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до характеру та обсягу наданих адвокатами послуг, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованих висновків про наявність підстав для стягнення з КП «Ладижинська міська лікарня» та Ладижинської міської ради 15 000,00 грн з кожного на відшкодування витрат ПП «ПАРТНЕР-СПС» на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції та про наявність підстав для стягнення з ПП «ПАРТНЕР-СПС» 6 000,00 грн на користь КП «Ладижинська міська лікарня» і 7 000,00 грн на корить Ладижинської міської ради на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи зазначене, суд касаційної інстанції не вбачає порушення судом апеляційної інстанції положень статей 123, 124, 126, 129 ГПК України при прийнятті оскаржуваного судового рішення.

Ладижинська міська рада у касаційній скарзі підставу касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, також обґрунтував тим, що судом апеляційної інстанції при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат не враховано висновки щодо застосування статей 123, 124, 126, 129 ГПК України, викладені у постановах Верховного Суду від 17.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, від 14.11.2018 у справі № 753/15687/15-ц, від 26.09.2018 у справі № 753/15683/15, віз 18.06.2019 у справі № 910/3929/18, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15, від 01.12.2021 у справі № 641/7612/14-ц, від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19.

Посилання скаржника на зазначені постанови Верховного Суду, суд касаційної інстанції не приймає до уваги, оскільки питання щодо розподілу судових витрат у справі, що розглядається, було вирішено судом апеляційної інстанції з урахуванням встановлених обставин та поданих доказів.

Суд касаційної інстанції зауважує, що вирішення питання щодо розподілу витрат на оплату послуг адвоката є дискрецією суду, який розглядає відповідне питання з урахуванням конкретних обставин справи в їх сукупності та реалізується ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки наведених учасниками справи обґрунтувань, дослідження та оцінки доказів за правилами статей 86, 210 ГПК України.

Ураховуючи викладене, наведена Ладижинською міською радою підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження.

Наведене в сукупності виключає можливість задоволення касаційних скарг.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на наведене, суд касаційної інстанції, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційних скарг, дійшов висновку про залишення касаційних скарг без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції - без змін.

Судовий збір за подання касаційних скарг в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржників.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області та Ладижинської міської ради залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 у справі № 902/580/25 залишити без змін.

3. Поновити виконання постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 у справі № 902/580/25 в частині стягнення з Комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області та Ладижинської міської ради сум судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: В. А. Зуєв

І. С. Міщенко