ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Справа № 918/939/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуюча суддя Романюк Ю.Г., суддя Миханюк М.В. , суддя Саврій В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін апеляційну скаргу Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 24.12.2025, ухвалене суддею Качуром А.М. у м. Рівне (повний текст рішення складено 24.12.2025)

у справі № 918/939/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕ.ТЕК"

до Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого

про стягнення 608 570, 50 грн

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 24.12.2025 у цій справі, заяву ТзОВ "ЗЕ.ТЕК" про ухвалення додаткового рішення та відшкодування витрат, понесених на правову допомогу, задоволено частково; стягнуто з Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого на користь ТзОВ "ЗЕ.ТЕК" 15 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить останнє скасувати та постановити нове додаткове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ТзОВ "ЗЕ.ТЕК" про відшкодування витрат, понесених на правову допомогу.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 918/939/25 у складі: головуюча суддя Романюк Ю.Г., суддя Миханюк М.В., суддя Коломис В.В.

За розпорядженням керівника апарату суду від 26.01.2026, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії у даній справі Коломис В.В., відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та п. 8.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу Північно-західного апеляційного господарського суду, призначено автоматизовану заміну судді-члена колегії у справі № 918/939/25; для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуюча суддя Романюк Ю.Г., суддя Миханюк М.В., суддя Саврій В.А.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 24.12.2025 у справі № 918/939/25; апеляційну скаргу постановлено розглянути без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч.10 ст.270 ГПК України, апеляційна скарга на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч.13 ст.8 ГПК України, визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи ( абзац 2 частина 10 статті 270 ГПК України).

Враховуючи оскарження додаткового рішення у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про можливість здійснювати розгляд апеляційної скарги Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Клопотань про розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.

Узагальнений виклад доводів апеляційної скарги та заперечень інших учасників справи

З огляду на доводи, викладені в апеляційній скарзі, Орендне підприємство санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого вважає, що додаткове рішення у цій справі в частині задоволення заяви ухвалено необґрунтовано, а заявлена позивачем та частково задоволена сума витрат на правову допомогу не відповідає часу представника, витраченого на супровід справи, її складності та обсягу опрацьованих документів.

Наступним аргументом, на думку скаржника, є те, що заявлена сума витрат на правову допомогу фактично не була понесена позивачем, оскільки до заяви про ухвалення додаткового рішення не долучено копію платіжної інструкції, виписки з рахунку тощо на підтвердження факту перерахування адвокату коштів за договором про надання правової допомоги та затвердженим актом виконаних робіт.

Скаржник також зауважує, що попередній розрахунок витрат на правову допомогу не був поданий під час розгляду справи, оскільки в позовній заяві було зазначено лише їх загальну суму.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній не погоджується із доводами апелянта та вказує, що рішення місцевого господарського суду відповідає положенням матеріального та процесуального права, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, залишити додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 24.12.2025 у справі № 918/939/25 без змін, а також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 9 грудня 2025 року позов задоволено, вирішено стягнути з Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕ.ТЕК" 606 727,56 грн заборгованості, 1 842,94 грн відсотків річних та 7 302,85 грн судового збору.

10 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить суд стягнути з відповідача 24 300 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Як убачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених судових витрат позивач надав копії: договору про надання правової допомоги № 01/10 від 1 жовтня 2025 року, акт виконаних робіт №1 від 10 грудня 2025 року, ордер від 10 жовтня 2025 року.

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги № 01/10 від 1 жовтня 2025 року, який укладений між ТОВ "ЗЕ.ТЕК" та адвокатом Марковичем Юрієм Володимировичем, предметом даного договору є надання виконавцем усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту, щодо захисту його майнових та немайнових прав та інтересів в усіх державних органах, в органах місцевого самоврядування, установах, підприємствах, товариствах, об`єднаннях та організаціях незалежно від їх форми власності, страхових компаніях, торговельних центрах, господарських товариствах, у т.ч. у відносинах з фізичними особами, експертних організаціях, БТІ, нотаріальних органах, органах прокуратури, дізнання, досудового слідства, в місцевих, апеляційних судах загальної юрисдикції, спеціалізованих судах всіх інстанцій, вищих спеціалізованих судах, Верховному Суді.

Відповідно до пункту 1.2. договору, надання правової допомоги здійснюється у наступних формах: консультації; складення договорів, локальних, установчих та організаційно-правових документів; ведення претензійної роботи; складання процесуальних документів (заяв по суті спору, заяв з процесуальних питань); інші види послуг, які пов`язані з адвокатською діяльністю та виконанням договору; представництво інтересів клієнта у судах всіх інстанцій та спеціалізацій.

Згідно з умовами пунктів 2.1.-2.7., гонорар це винагорода виконавця за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором.

Гонорар складається з суми вартості послуг, наданих виконавцем при надання правової допомоги у наступних формах, визначених п. 1.2. договору.

За результатами надання правової допомоги складається акт виконаних робіт (наданих послуг), який підлягає підписанню клієнтом протягом трьох днів з моменту отримання. Акт вважається підписаним, а договір виконаним у повному обсязі у випадку якщо протягом вказаного строку замовник не заявить письмові вмотивовані заперечення

Розмір гонорару виконавця за надання послуг у формах, визначених в підпунктах 1-5 пункту 1.2 договору, визначається виходячи з добутку затраченого часу на надання правової допомоги та вартості погодинної роботи адвоката. Вартість послуг, наданих адвокатом, складає 3 000 грн за одну годину роботи.

Вартість послуг виконавця за надання послуг у формі визначеній в підпункті 6 пункту 1.2 договору за представництво інтересів клієнта адвокатом при розгляді справи в судах всіх інстанцій за участь у кожному судовому засіданні та при розгляді справи становить 3 100 грн.

Сторони додатково домовилися про "гонорар успіху", якщо для замовника прийнято позитивне рішення. Розмір "гонорару-успіху" становить 4% (чотири відсотки) від ціни позову.

Клієнт сплачує виконавцю гонорар після отримання послуг правничої допомоги та підписання акту виконаних робіт (наданих послуг) протягом 10 днів з дати підписання сторонами акту виконаних робіт (наданих послуг), якщо актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) чи додатковою угодою до цього договору не передбачений інший строк.

Згідно з умовами пункту 2.12. договору, факт наданих послуг підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг).

Згідно із актом виконаних робіт № 1 від 10 грудня 2025 року, сторонами погоджено обсяг наданих послуг та її вартість, що становить 24 300 грн.

Зазначені витрати включають у себе:

1. Складання, оформлення та подання позовної заяви до Господарського суду Рівненської області про стягнення заборгованості з Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого, розрахунок розміру завданих збитків внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором постачання електричної енергії споживачу, опрацювання законодавчої бази та аналіз судової практики, що регулює спірні відносини, формування правової позиції захисту порушених прав (9 000 грн).

2. Складання, оформлення та подання до Господарського суду Рівненської області заяви про збільшення розміру позовних вимог та 3% річних по справі № 918/939/25 (3 000 грн).

3. Складання, оформлення та подання адвокатського запиту до ПАТ "Рівнеобленерго" (3 000 грн).

б/н. Представництво інтересів клієнта в підготовчому судовому засіданні в Господарському суді Рівненської області 11.11.2025 р. у справі № 918/939/25 (3 100 грн).

4. Представництво інтересів клієнта в підготовчому судовому засіданні в Господарському суді Рівненської області 25.11.2025 р. у справі № 918/939/25 ( 3 100 грн).

5. Представництво інтересів клієнта в судовому засіданні в Господарському суді Рівненської області 09.12.2025 р. у справі № 918/939/25 при розгляді справи по суті спору (3 100 грн).

Враховуючи подані позивачем документи, суди констатують факт понесення витрат на професійну правничу допомогу у межах даної справи, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, сума яких становить 24 300 грн.

Варто також зазначити, що пунктом 4 акту погоджено, що оплата наданих послуг здійснюється клієнтом протягом 30 календарних днів з дня набрання рішенням законної сили.

Норми права, які застосовано судом апеляційної інстанції та висновки суду за наслідками апеляційного перегляду

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції бере до уваги такі положення чинного законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положення пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України встановлюють, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Реалізація цього принципу має на меті забезпечити особі можливість ефективно захистити свої права в суді, протидіяти необґрунтованим позовам та стимулювати сторони до досудового врегулювання спору.

Конституція України у статті 131 визначає, що для надання професійної правничої допомоги на території України функціонує адвокатура.

Згідно зі статтею 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До таких витрат, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які очікується понести у зв`язку з розглядом справи, у розмірі 30 000 грн. При цьому зазначено, що докази фактичного понесення таких витрат будуть подані до суду протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Додатково колегія суддів враховує, що у судовому засіданні 09.12.2025 представником позивача було заявлено про подання доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, понесених у межах розгляду справи.

Оскільки, рішення суду першої інстанції у справі ухвалено 9 грудня 2025 року, а заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу подана до суду 10 грудня 2025 року, суд першої інстанції правомірно здійснив розгляд заяви про розподіл судових витрат.

Щодо питання обґрунтованості та співмірності витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, колегія суддів апеляційного суду вказує наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має встановлюватися із дотриманням принципу співмірності з урахуванням: 1) складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.

Суд при визначенні обсягу витрат на правничу допомогу має перевірити їх фактичне понесення, оцінити доцільність і співмірність з характером справи та встановити, чи безпосередньо ці витрати пов`язані з розглядом спору.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Маркович Ю.В. надав правову допомогу ТзОВ "ЗЕ.ТЕК" на підставі договору про надання правової допомоги № 01/10 від 01.10.2025 та ордеру від 10.10.2025. Факт понесення витрат підтверджується актом виконаних робіт № 1 від 10.12.2025, у якому узгоджено обсяг і вартість наданих послуг у сумі 24 300 грн, що охоплює підготовку та подання позовних заяв, заяв про збільшення позовних вимог, адвокатських запитів, а також представництво інтересів клієнта в підготовчих та основному судових засіданнях.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що спір про стягнення заборгованості за договором постачання електричної енергії та річних відсотків не належить до категорії складних, підготовка до справи не вимагала опрацювання значного обсягу законодавства, аналізу судової практики чи дослідження великого масиву документів, а характер спору та застосований спосіб захисту відповідають типовим позовам у схожих правовідносинах.

Зважаючи на порівняння заявлених витрат із фактичними витратами на підготовку та представництво, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що частина заявленої суми перевищує обсяг необхідних робіт для ефективного захисту інтересів позивача.

Відтак, враховуючи всі обставини справи, її складність та обсяг виконаних робіт, суд визнав обґрунтованим призначення 15 000 грн компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо аргументу скаржника про те, що до суду не було надано документів, які підтверджують перерахування коштів за надані адвокатом послуги, колегія суддів відхиляє зазначені доводи, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх вірогідність і взаємний зв`язок у сукупності, надаючи оцінку як доказам у цілому, так і кожному з них, із наведенням мотивів їх урахування або відхилення.

Колегія суддів також враховує положення п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України та правові висновки, викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, а також у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 904/1038/19, відповідно до яких витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи такі витрати вже фактично сплачені стороною, чи лише підлягають сплаті відповідно до умов договору.

Як слідує з матеріалів справи, понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджено договором про надання правової допомоги № 01/10 від 1 жовтня 2025 року, актом виконаних робіт № 1 від 10 грудня 2025 року, а також погодженим сторонами розрахунком гонорару, що міститься в акті та визначає загальну вартість наданих послуг.

Умовами договору про надання правової допомоги № 01/10 від 1 жовтня 2025 року передбачено, що оплата наданих послуг здійснюється клієнтом протягом 30 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, обов`язок зі сплати гонорару є відкладеним у часі та пов`язаний із настанням визначеної договором події.

Отже, факт відсутності вищезгаданих платіжних документів на момент розгляду справи не свідчить про відсутність у позивача обов`язку оплатити надані послуги адвокату, а також не спростовує факту їх надання і погодження вартості останніх сторонами, а тому не є підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі додаткового рішення, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Згідно з ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване додаткове рішення ухвалено відповідно до вимог законодавства, підстави для його зміни або скасування відсутні, у зв`язку з чим додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 24.12.2025 у справі № 918/939/25 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ТзОВ "ЗЕ.ТЕК" заявило клопотання про стягнення з Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого витрат на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 3 000 грн.

На підтвердження заявлених витрат до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги № 01/10 від 01.10.2025 та Акт виконаних робіт № 2 від 04.02.2026, відповідно до якого адвокатом надано послуги зі складання, оформлення та подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу, із зазначенням, що на виконання вказаних робіт витрачено 1 годину часу за погодинною ставкою 3 000 грн.

Колегія суддів зазначає, що подані договір та акт виконаних робіт є належними доказами у розумінні ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та підтверджують факт надання послуг і визначення їх вартості сторонами договору.

Разом з тим, відповідно до статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд зобов`язаний оцінити їх реальність, необхідність та розумність розміру з урахуванням складності справи, обсягу виконаних робіт, часу, витраченого адвокатом, та значення справи для сторін.

Колегія суддів враховує, що предметом апеляційного перегляду у даній справі було додаткове рішення суду першої інстанції щодо розподілу витрат на правничу допомогу. Правова позиція позивача є сталою, викладеною ще під час розгляду справи в суді першої інстанції, та у відзиві на апеляційну скаргу фактично зводиться до спростування доводів апелянта щодо неспівмірності та недоведеності витрат. Апеляційна скарга не містить нових правових аргументів або посилань на зміну нормативно-правового регулювання спірних правовідносин. Відтак підготовка відзиву на апеляційну скаргу не потребувала значного обсягу додаткової правової роботи, глибокого аналізу нових доказів чи складного правового дослідження.

Оцінюючи обсяг та характер наданих адвокатом послуг, складність, а також співмірність заявленої суми витрат із фактично виконаною роботою, колегія суддів дійшла висновку, що заявлена до відшкодування сума у розмірі 3 000 грн є завищеною та такою, що не повною мірою відповідає критерію розумності.

З урахуванням наведеного, керуючись принципами справедливості, змагальності сторін та пропорційності розподілу судових витрат, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити заявлене клопотання та стягнути з Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕ.ТЕК" витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000 грн. У решті вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 24.12.2025 у справі № 918/939/25 - залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 24.12.2025 у справі № 918/939/25 - залишити без змін.

3. Стягнути з Орендного підприємства санаторій "Червона калина" імені Миколи Сивого (35310, Рівненська обл., Рівненський р-н, село Жобрин, вул. Лісова, будинок 1, ідентифікаційний код 21082717) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗЕ.ТЕК" (01001, м. Київ, вул. Чикаленка Євгена 34, ідентифікаційний код 44317705) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000 грн.

Справу № 918/939/25 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Повний текст постанови складений "03" березня 2026 р.

Головуюча суддя Романюк Ю.Г.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.