ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16.03.2026м. ДніпроСправа № 904/6031/25
за заявою Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод"
про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі №904/6031/25
за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель", м. Київ
до Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод", м. Павлоград, Дніпропетровська область
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1
Військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_2
Військова частина НОМЕР_3 , АДРЕСА_3
Військова частина НОМЕР_4 , АДРЕСА_4
про стягнення 3 666 590, 06 грн.,-
Суддя Бажанова Ю.А.
Без виклику (повідомлення) учасників
Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить суд стягнути з Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" на користь позивача грошові кошти за державним контрактом № 23/1-183-VDК-24/ДСК від 19.04.2024, в розмірі 3 666 590,06 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2026 позов Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" до Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 , Військова частина НОМЕР_3 , Військова частина НОМЕР_4 про стягнення 3 666 590, 06 грн задоволено частково: стягнуто з Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" 2 566 613,04 грн штрафу, 43 999,08 грн судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

05.03.2026 від представника Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" до господарського суду надійшло клопотання про долучення доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи, та прийняття додаткового рішення в якому просить суд винести додаткове рішення у справі, в якому вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом стягнення з позивача на користь відповідача документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 62 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2026 прийнято заяву Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до розгляду. Державному підприємству Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" ухвалено надати до господарського суду у строк до 13.03.2026 письмові пояснення / заперечення на заяву Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" про ухвалення додаткового рішення.

Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" письмових пояснень / заперечень на заяву Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" про ухвалення додаткового рішення до господарського суду не подало.

Згідно з частиною 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Державне підприємство "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" просить стягнути з Державного підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" витрати відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 62 000,00 гривень.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За частиною першою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частинами 3, 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем надано копії: Договору (угоди) №581219 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 19.09.2019 р, актів здачі-прийняття наданих послуг від 31.10.2025, 30.11.2025, 31.12.2025, платіжних інструкцій №229971 від 21.11.2025 року, №230176 від 19.12.2025 року, №230331 від 15.01.2026 року.

19.09.2019 між Державним підприємством "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "АДВІС" (адвокатське об`єднання) був укладений Договір (угода) №581219 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 19.09.2019.

Відповідно до пункту 1.1 договору клієнт доручає, а адвокатське об`єднання (далі - "Об`єднання") бере на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги Адвокатами Об`єднання Клієнту. Правова допомога надається: в будь-яких справах/провадженнях/ спорах (кримінальних, адміністративних, цивільних, господарських, справах про адміністративні правопорушення, тощо), які порушуються (розслідуються, відкриваються, розпочинаються, ведуться тощо) на території України та за її межами відносно клієнта, або за його участю чи ініціативою; у переговорах за участю клієнта, при супроводі діяльності клієнта; за окремими письмовими дорученнями клієнта.

Відповідно до пункту 1.2 договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання представляти, відстоювати та захищати права, свободи та законні інтереси клієнта в усіх судах (не залежно від спеціалізації та інстанції суду), у Верховному суді, судах першої та апеляційної інстанції, Конституційному Суді України, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, органах, організаціях незалежно від форми власності чи підпорядкування, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Відповідно до пункту 2.3.1 договору клієнт зобов`язаний своєчасно оплачувати надані Адвокатським об`єднанням відповідно до цього договору послуги (винагороду Адвоката) та компенсувати всі витрати Адвокатського об`єднання, пов`язані з наданням клієнту послуг за цим договором.

Відповідно до пункту 2.3.2 договору клієнт зобов`язаний прийняти надані Адвокатським об`єднанням послуги шляхом підписання акту здачі-прийомки наданих послуг, а при відмові у їх прийняті - протягом 3-х календарних днів після повідомлення адвоката про виконання доручення письмово мотивувати таку відмову. У випадку ненадання клієнтом обгрунтованої письмової відмови у вказаний строк послуги вважатимуться наданими належним чином та прийнятими клієнтом.

Відповідно до пункту 3.1 договору формою винагороди Адвокатського об`єднання за надані відповідно до цього договору послуги є гонорар адвоката, який здійснює захист Клієнта та додаткова винагорода адвоката (гонорар успіху).

Відповідно до пункту 3.2 договору розмір, порядок обчислення (фіксований, погодинний тощо) та порядок сплати гонорару Адвоката за виконання доручення клієнта узгоджується сторонами та визначається у Додатку №1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 3.3 договору загальна орієнтовна вартість послуг (гонорару) за надання правничих послуг та порядок її сплати (розрахунків) визначена та погоджена сторонами в додатку №2 до договору.

Відповідно до пункту 4.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання Адвокатом та Клієнтом і діє до 31 грудня 2020 року.

Відповідно до пункту 4.2. договору у разі якщо сторони письмово не заявляють про розірвання договору, договір вважається пролонгованим на кожен календарний рік на тих же умовах.

Відповідно до пункту 6.1. договору Адвокатське об`єднання може доручати виконання правової допомоги за цим договором будь-яким адвокатам об`єднання чи за згодою клієнта іншим адвокатам, з якими об`єднання мають договірні відносини, помічникам такого адвоката, крім доручень, які виконуються адвокатом безпосередньо у зв`язку з його професійними повноваженнями.

31.10.2025 між Державним підприємством "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" та Адвокатським об`єднанням "АДВІС" було підписано Акт здачі-прийняття наданих послуг по договору №581219 від 19.09.2019 відповідно до якого виконавець передає, а замовник приймає надані послуги, зокрема: Оплата першої частини гонорару за супровід справи № 904/6031/25 - ознайомлення з матеріалами позовної заяви, запит та аналіз документів, складання та подання заяви про залишення позову без руху, складання та подання клопотань у справі вартість 25 000,00 грн. Всього 185 000,00 грн. Сторони претензій один до одного не мають.

30.11.2025 між Державним підприємством "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" та Адвокатським об`єднанням "АДВІС" було підписано Акт здачі-прийняття наданих послуг по договору №581219 від 19.09.2019 відповідно до якого виконавець передає, а замовник приймає надані послуги, зокрема: оплата другої частини гонорару за супровід справи № 904/6031/25 - підготовка та подання відзиву на позовну заяву, участь у судових засіданнях у справі вартість 25 000,00 грн. Всього 157 000,00 грн. Сторони претензій один до одного не мають.

31.12.2025 між Державним підприємством "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" та Адвокатським об`єднанням "АДВІС" було підписано Акт здачі-прийняття наданих послуг по договору №581219 від 19.09.2019 відповідно до якого виконавець передає, а замовник приймає надані послуги, зокрема: Справа №904/6031/25 - підготовка та подання заперечення на відповідь на відзив, участь в судовому засіданні, дата грудень 2025, вартість 12 000, 00 грн. Всього 106 000,00 грн. Сторони претензій один до одного не мають.

Державним підприємством "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" було здійснено оплату отриманих послуг Адвокатському об`єднанню "АДВІС" по справі №904/6031/25 у загальному розмірі 62 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 229971 від 21.11.2025 на суму 185 000,00 грн із призначенням платежу: "Рах.на опл.№4/31/10-2025 від 31.10.25р.Оплата послуг з надання правової допомоги зг. Акту від 31.10.2025р. Без ПДВ.Дог.№581219 від 19.09.19р.Дія Закону України "Про публічні закупівлі" не застосовується згідно з п.3ч.1с.2 Закону", платіжною інструкцією № 230176 від 19.12.2025 на суму 157 000,00 грн із призначенням платежу: "Рах.на опл.№2/30/11-2025 від 30.11.25р. Оплата послуг з надання правової допомоги зг. Акту від 30.11.2025р. Без ПДВ.Дог.№581219 від 19.09.19р.Дія Закону України "Про публічні закупівлі" не застосовується згідно з п.3 ч.1 с.2 Закону", платіжною інструкцією № 230331 від 15.01.2026 на суму 106 000,00 грн із призначенням платежу: "Рах.на опл. №5/31/12-2025 від 31.12.25р. Оплата послуг з надання правової допомоги зг. Акту від 31.12.2025р. Без ПДВ. Дог.№581219 від 19.09.19р. Дія Закону України "Про публічні закупівлі" не застосовується згідно з п.3 ч.1 с.2 Закону.".

Частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини 3 названої статті для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 названої статті передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Отже, суд вправі покласти лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).

Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний з названих факторів не має самодостатнього значення; вони підлягають врахуванню у взаємозв`язку з обставинами кожного конкретного випадку.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Стосовно вимог відповідача про стягнення з позивача витрат на оплату послуг адвоката, суд зазначає, що дане питання необхідно розглядати в двох площинах: по-перше, це договірні відносини відповідача з адвокатом (адвокатами) стосовно надання юридичних послуг і, по-друге, це вимога про оплату наданих послуг позивачем.

Стосовно першого аспекту суд виходить із основоположного принципу цивільного права - принципу свободи договору. Відповідач має право на свій розсуд оцінити вартість послуг адвоката, навіть у розмірі ціни позову.

Стосовно другої площини розглядуваного питання суд зазначає, що положення Господарського процесуального кодексу України про стягнення вартості послуг адвоката по-суті є оплатою відповідачем наданих позивачеві послуг з правничої допомоги. І в цьому аспекті оцінка вартості послуг відповідачем не має беззаперечного статусу.

Право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положення статті 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно рівності сторін є гарантією захисту прав, у даному випадку відповідача, від покладення на нього обов`язку відшкодування необґрунтованої вартості послуг адвоката внаслідок різних причин, зокрема, помилки відповідача в оцінці вартості таких послуг, отримання і оплата відповідачем послуг, що не були необхідні для розгляду даної справи або ж навіть навмисного завищення відповідачем та адвокатом вартості таких послуг з метою отримання неправомірної вигоди за рахунок позивача.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові КГС ВС від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (п. 22). Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (п.27.2.)

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи". За таких обставин, колегія суддів у справі № 922/2869/19 вказала, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчать про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовувати.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2021 у справі №910/7520/20.

Державне підприємство "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" просить стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" 62 000,00 грн. витрат на правничу допомогу (25 000,00 грн - ознайомлення з матеріалами позовної заяви, запит та аналіз документів, складання та подання заяви про залишення позову без руху, складання та подання клопотань у справі №904/6031/25 (акт від 31.10.2025) + 25 000,00 грн. - підготовка та подання відзиву на позовну заяву, участь у судових засіданнях у справі №904/6031/25 (акт від 30.11.2025) + 12 000,00 грн. - підготовка та подання заперечення на відповідь на відзив, участь в судовому засіданні, дата грудень 2025 року у справі №904/6031/25 (акт від 31.12.2025)).

Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу до суду не подало.

У справі, що розглядається, суд, керуючись, зокрема, такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також ураховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов висновку не присуджувати відповідачу, всі його витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, що заявлені до стягнення.

Господарський суд, здійснивши аналіз предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі під час розгляду справи, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, господарський суд дійшов до висновку не розподіляти всю суму заявлених витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі №904/6031/25 в розмірі 62 000,00 грн. та вважає, що прийнятною сумою за надання адвокатом відповідача у цій справі професійної правничої допомоги у суді першої інстанції є 30 000,00 грн.

При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (позивача у справі).

За приписами частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Господарський суд враховує те, що оскільки позовні вимоги у цій справі задоволені судом частково, на відповідача покладаються витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру вимог, у яких позивачу відмовлено, у сумі 9 000,00 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №904/6031/25 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 2; ідентифікаційний код 44725823) на користь Державного підприємства "Науково-виробниче об`єднання "Павлоградський хімічний завод" (51402, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Заводська, буд. 44; ідентифікаційний код 14310112) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

Відмовити у решті стягнення витрат на правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено - 16.03.2026.

Суддя Ю.А. Бажанова