ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2026 р. Справа№ 910/14226/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Лукінчук І.А.,

представників сторін:

від позивача: Куропата О.В. (поза межами приміщення суду);

від ТОВ «Хеліклаб Юкрейн»: Молчанова Н.В. (поза межами приміщення суду);

від ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс»: не з`явилися;

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Хеліклаб Юкрейн»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 (повний текст складено 18.12.2025)

за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Хеліклаб Юкрейн»

про скасування заходів забезпечення позову

у справі № 910/14226/25 (суддя Спичак О.М.)

за позовом ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Хеліклаб Юкрейн»,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Хеліклаб Юкрейн Плюс»,

про визнання недійсним акта, скасування рішень про державну реєстрацію та визнання недійсним правочину,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

12.12.2025 у системі «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Хеліклаб Юкрейн» (далі - ТОВ «Хеліклаб Юкрейн») сформувало клопотання про скасування заходів забезпечення позову, у якому просило:

скасувати заходи забезпечення позову, які вжито ухвалою суду від 18.11.2025 шляхом зняття арешту та заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Хеліклаб Юкрейн Плюс» (далі - ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс») та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження, користування і розпорядження необоротними активами, які перебувають у власності ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс» у вигляді нерухомого та рухомого майна, а саме:

1.1) квартири загальною площею 147,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, власником якої є ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс» ();

1.2) квартири загальною площею 91,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, власником якої є ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс» ();

1.3) квартири загальною площею 80,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, власником якої є Товариство з обмеженою відповідальністю «Хеліклаб Юкрейн Плюс» ();

1.4) квартири загальною площею 93 кв. м за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:000, власником якої є ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс» ();

1.5) легкового автомобіля чорного кольору BMW Х7 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (VIN номер НОМЕР_2 ), власником якого є ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс» ();

скасувати заходи забезпечення позову, які вжито ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2025, шляхом зняття заборони суб`єктам державної реєстрації, у т.ч. приватним та державним нотаріусам, та всім іншим органам (особам), уповноваженим на проведення державної реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав та/або обтяжень у тому числі, але не виключно, вносити відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або його складових частин: Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна на вищезазначені об`єкти нерухомого майна, а саме:

2.1) квартиру загальною площею 147,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, власником якої є ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс» ();

2.2) квартиру загальною площею 91,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, власником якої є ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс» ();

2.3) квартиру загальною площею 80,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, власником якої є ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс» ();

2.4) квартиру, загальною площею 93 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:000, власником якої є ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс» ().

На обґрунтування заявленого клопотання ТОВ «Хеліклаб Юкорейн» зазначає, що звертаючись із заявою про забезпечення позову до подання позову, позивач зазначив, що він є засновником (учасником з часткою у статутному капіталі 100 %), кінцевим бенефіціарним власником та контролером з прямим вирішальним впливом ТОВ "Хеліклаб Юкрейн", який втратив корпоративні права на ТОВ "Хеліклаб Юкрейн" внаслідок рейдерського захоплення. Попри це, звертаючись із заявою про забезпечення позову до подання позову (предметом якого будуть вимоги про визнання недійсним акта приймання-передачі майна до статутного капіталу ТОВ "Хеліклаб Юкрейн Плюс" №1281, 1282 від 11.11.2025, посвідченого ПН КМНО Гавриловою О.В., та про скасування рішень ПН КМНО Тверської І.В. про державну реєстрацію права власності ТОВ "Хеліклаб Юкрейн Плюс" щодо об`єктів-1-2-3-4), позивач наголошує, що ОСОБА_2 та невідома група заінтересованих осіб реалізували рейдерську схему протизаконного заволодіння майновими правами ТОВ "Хеліклаб Юкрейн" за участю спеціальних суб`єктів, які наділені повноваженнями надавати нотаріальні послуги та здійснювати державну реєстрацію внесення змін до інформації про юридичних осіб. Тобто позивач на обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує, що його спочатку протиправно позбавили корпоративних прав (права на 100% частки у ТОВ "Хеліклаб Юкрейн" внаслідок рейдерської схеми передано третій особі), а в подальшому майно, що перебувало у власності ТОВ "Хеліклаб Юкрейн", передано до статутного капіталу ТОВ "Хеліклаб Юкрейн Плюс", що порушує права позивача як "законного власника" ТОВ "Хеліклаб Юкрейн".

ТОВ "Хеліклаб Юкрейн" вважає, що зазначені твердження позивача, на які також послався суд першої інстанції в ухвалі від 18.11.2025 у справі №910/14226/25, не відповідають фактичним обставинам.

ТОВ "Хеліклаб Юкрейн" повідомляє, що 29.01.2025 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська І.В. провела реєстраційну дію зі зміни складу засновників (учасників) ТОВ «Хеліклаб Юкорейн», відповідно до якої змінено склад учасників ТОВ «Хеліклаб Юкорейн» з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 на підставі акта приймання-передачі частки (корпоративних прав) в статутному капіталі ТОВ «Хеліклаб Юкорейн» від 16.02.2022, складеного на виконання договору від 16.02.2022 купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Хеліклаб Юкорейн».

Таким чином, з 29.01.2025 єдиним учасником ТОВ «Хеліклаб Юкорейн» став ОСОБА_2 , країна реєстрації: АДРЕСА_3 , розмір внеску до статутного фонду: 2 944 744,00 грн, частка (%): 100,00%.

Отже, ОСОБА_2 у передбаченому чинним законодавством порядку набув право власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Хеліклаб Юкорейн» (100%).

Заявник також відзначає, що ОСОБА_3 з підстав і мотивів, аналогічних наведеним у заяві про забезпечення позову, оскаржував реєстраційні дії (з якими позивач пов`язує вчинення рейдерського захоплення) щодо зміни складу учасників ТОВ «Хеліклаб Юкорейн» до центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції. Наказом Міністерства юстиції України №729/7 від 14.04.2025 відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 14.03.2025.

ТОВ "Хеліклаб Юкрейн" наголошує на тому, що ОСОБА_3 не має жодного юридичного статусу, який надавав би йому право оспорювати як зазначені правочини між ТОВ "Хеліклаб Юкрейн" та ТОВ "Хеліклаб Юкрейн Плюс", так і здійснювати процесуальні дії, пов`язані з їх забезпеченням.

За доводами ТОВ "Хеліклаб Юкрейн", після 29.01.2025 позивач перестав бути учасником ТОВ "Хеліклаб Юкрейн", що підтверджується належним чином проведеною державною реєстрацією змін складу учасників та висновками центральної Колегії Міністерства юстиції України, яка встановила повну відповідність реєстраційних дій законодавству та відсутність будь-яких підстав для їх скасування. З цього моменту позивач втратив будь-які корпоративні права, які могли б бути предметом судового захисту, а тому втратив і можливість впливати на прийняття рішень товариства, діяти від його імені чи оскаржувати правочини, що укладаються товариством із третіми особами.

ТОВ "Хеліклаб Юкрейн" вважає, що позивач зловживає процесуальними правами, перешкоджає господарській діяльності ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» та ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс», блокує їх діяльність, створюючи штучні перешкоди шляхом здійснення заборон розпоряджатися належним їм майном на їх власний розсуд та протиправно втручається у діяльність обох товариств.

Позиції учасників справи.

ОСОБА_1 надав заперечення проти поданого ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» клопотання про скасування заходів забезпечення позову, які вжито ухвалою суду від 18.11.2025, у якому проти доводів та вимог клопотання заперечує, наводить власні доводи на їх спростування, просить відмовити ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» у задоволенні вимог клопотання про скасування забезпечення позову у справі №910/14226/25.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» про скасування заходів забезпечення позову у справі №910/14226/25.

За висновком суду, у цьому випадку наведені заявником обставини не є підставами для скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/14226/25, оскільки підлягають встановленню при вирішенні судом спору (позову).

Суд відзначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що він не підписував жодних документів з метою відчуження 100% частки у статутному капіталі ТОВ «Хеліклаб Юкорейн», а Висновок колегії, який покладено в основу Наказу Міністерства юстиції України №729/7 від 14.04.2025, містить інформацію про те, що «…колегія, як і сам державний реєстратор, не володіють засобами оцінки документів на предмет їх підробки або ж підробки підписів на цих документах…».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2025, ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити клопотання про скасування заходів забезпечення позову та скасувати заходи забезпечення позову, які вжито ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/14226/25 шляхом зняття арешту та заборони ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс» та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження, користування і розпорядження необоротними активами, які перебувають у власності ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс» у вигляді нерухомого та рухомого майна.

На думку скаржника, суд першої інстанції не взяв до уваги суттєві обставини, які мають важливе значення для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 18.11.2025, що призвело до прийняття необґрунтованого судового рішення.

Апелянт вважає, що у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову повністю спростував обґрунтування позивача щодо застосування таких заходів, на яке суд першої інстанції посилався в ухвалі від 18.11.2025.

ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» наголошує на тому, що ОСОБА_1 не має жодного юридичного статусу, який надавав би йому право оспорювати як зазначені правочини між ТОВ "Хеліклаб Юкрейн" та ТОВ "Хеліклаб Юкрейн Плюс", так і здійснювати процесуальні дії, пов`язані з їх забезпеченням.

Також скаржник вказує на обставини, які наводив у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову, за результатами розгляду якого суд постановив оскаржувану ухвалу.

Позиції учасників справи.

ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, у якому проти її доводів та вимог заперечує, наводить власні доводи на їх спростування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін як законну а обґрунтовану.

Щодо наданих ОСОБА_1 документів, які не подавалися до суду першої інстанції під час розгляду поданого ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» клопотання про скасування заходів забезпечення позову (зокрема, із запереченням на клопотання та з клопотанням про долучення доказів), колегія суддів зазначає таке.

За змістом ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у т.ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

Отже, приймаючи докази, які не були подані до суду першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен мотивувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також зазначити, які саме докази про неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає, були надані суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, але лише якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести скаржник). Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.

При поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Така обставина (відсутність обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції) виключає можливість прийняття апеляційним господарським судом додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України.

У відзиві ОСОБА_1 не навів обґрунтування, в чому полягає винятковість випадку неподання до суду першої інстанції доказів, долучених до відзиву, які не подавалися до суду першої інстанції (які відсутні у матеріалах оскарження, наданих місцевим судом).

За таких обставин зазначені докази не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 12.01.2026 апеляційну скаргу ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» передано колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали оскарження ухвали у справі №910/14226/25 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 до надходження матеріалів оскарження ухвали у справі №910/14226/25.

26.01.2026 матеріали оскарження ухвали у справі №910/14226/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 апеляційну скаргу ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 у справі №910/14226/25 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 у справі №910/14226/25. Розгляд справи призначено на 04.03.2026.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.02.2026 заяви представників ОСОБА_1 адвоката Куропати О.В. та ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» адвоката Молчанової Н.В. про участь у судовому засіданні, призначеному на 04.03.2026, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

17.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, в якій просив:

1) вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та встановлення заборони ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс» та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження, користування і розпорядження необоротними активами, які перебувають у власності ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс» у вигляді нерухомого та рухомого майна, а саме:

1.1) квартири загальною площею 147,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.2) квартири загальною площею 91,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.3) квартири загальною площею 80,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.4) квартири загальною площею 93 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

1.5) легкового автомобіля чорного кольору BMW Х7 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (VIN номер: НОМЕР_3 ).

2) вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації, у т.ч. приватним та державним нотаріусам, та всім іншим органам (особам), уповноваженим на проведення державної реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав та/або обтяжень у тому числі, але не виключно, вносити відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/ або його складових частин: Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна на об`єкти нерухомого майна, а саме:

2.1) квартиру загальною площею 147,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

2.2) квартиру загальною площею 91,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

2.3) квартиру загальною площею 80,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000;

2.4) квартиру загальною площею 93 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:000;

2.5) легковий автомобіль чорного кольору BMW Х7 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 (VIN номер: НОМЕР_3 ).

Ухвалою від 18.11.2025 Господарський суд міста Києва заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнив.

28.11.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій позивач просив:

- визнати недійсним акт від 11.11.2025 приймання-передавання майна до статутного капіталу ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс», укладений між ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» та ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс», справжність підписів ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 на якому посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриловою Ольгою Василівною за №1281, 1282;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. про державну реєстрацію права власності ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс» індексний номер: 81823905 від 12.11.2025 щодо об`єкта житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_4 (РНОНМ: 000);

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. про державну реєстрацію права власності ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс, індексний номер: 81823428 від 12.11.2025, щодо об`єкта житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_5 (РНОНМ: 000);

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. про державну реєстрацію права власності ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс», індексний номер: 81822799 від 12.11.2025, щодо об`єкта житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 (РНОНМ: 000);

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської І.В. про державну реєстрацію права власності ТОВ «Хеліклаб Юкрейн Плюс», індексний номер: 81821836 від 12.11.2025, щодо об`єкта житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_6 (РНОНМ: 000);

- визнати недійсним правочин від 11.11.2025, вчинений ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» щодо відчуження автомобіля BMW Х7 2019 р. в., чорного кольору, номерний знак НОМЕР_1 (VIN номер: НОМЕР_3 ).

Ухвалою від 08.12.2025 Господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі №910/14226/25, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 24.12.2025, встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

12.12.2025 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, які були вжиті ухвалою суду від 18.11.2025.

Вимоги та обґрунтування поданого ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» клопотання наведені вище за текстом цієї постанови.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову унормовані у ст. 136 ГПК України, згідно з положеннями частини 1 якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову - це вжиття заходів з охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

За правовою позицією, викладеною у рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 №4-рп/2011, з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Цей інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення, оскільки забезпечення позову спрямоване на недопущення ситуацій, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловлював думку про те, що основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до набрання рішення суду законної сили.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові від 12.07.2022 у справі №910/8482/18 (910/4866/21) Верховний Суд дійшов висновку, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів; при цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору. Подібні висновки викладені і у інших постановах Верховного Суду.

Зазначено, що такий вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23) зазначено, що жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Передбачене ч. 1 ст. 145 ГПК України право суду скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи залежить виключно від встановлення судом після вжиття заходів до забезпечення позову обставин, які свідчать про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зокрема, у разі, якщо особа доведе відсутність обставин, які прямо свідчать, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, або у разі якщо обставини, які слугували підставами для вжиття заходів забезпечення позову після постановлення відповідної ухвали відпали.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що наведені ТОВ «Хеліклаб» на обґрунтування клопотання про скасування заходів забезпечення позову обставини не є підставами для скасування таких заходів, які були вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 у справі №910/14226/25, оскільки підлягають встановленню під час вирішення судом спору (позову) по суті.

Суд першої інстанції доцільно відзначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що він не підписував жодних документів з метою відчуження 100% частки у статутному капіталі ТОВ «Хеліклаб Юкрейн», а Висновок колегії, який покладено в основу Наказу Міністерства юстиції України №729/7 від 14.04.2025, містить інформацію про те, що «…колегія, як і сам державний реєстратор, не володіють засобами оцінки документів на предмет їх підробки або ж підробки підписів на цих документах…».

У запереченні на подане ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» клопотання про скасування заходів забезпечення позову та у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 послідовно зазначає про рейдерське захоплення ТОВ «Хеліклаб Юкрейн», що підпис від його ( ОСОБА_1 ) імені на акті приймання-передачі 100% частки в статутному капіталі ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» від 16.02.2022 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою тощо.

У клопотанні про скасування заходів забезпечення позову ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» фактично спонукає суд здійснити розгляд справи по суті, що неприпустимо на цій стадії судового провадження.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання ТОВ «Хеліклаб Юкорейн» про скасування заходів забезпечення позову у справі №910/14226/25.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують та по суті є повторенням доводів клопотання, яке було предметом розгляду суду першої інстанції та судове рішення за результатами розгляду якого є предметом оскарження за поданою ТОВ «Хеліклаб Юкрейн» апеляційною скаргою.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 271, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хеліклаб Юкрейн» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 у справі №910/14226/25 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 у справі №910/14226/25 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Матеріали оскарження повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 10.03.2026.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова