ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12 березня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1155/24

Господарський суд Житомирської області у складі судді Соловей Л.А.,

розглянувши заяву представника Обслуговуючого кооперативу "Житловий комплекс "Грін-Таун" про відвід судді Соловей Л.А. у справі

за первісним позовом: Обслуговуючого кооперативу "Житловий комплекс "Грін-Таун" (м.Житомир)

до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Житомир Молодіжний " (м.Житомир)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за первісним позовом: Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Житомир-Молодіжний 1" (м.Житомир)

та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за первісним позовом: Житомирської міської ради (м.Житомир);

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

та за зустрічним позовом Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Житомир Молодіжний" (м.Житомир)

до Обслуговуючого кооперативу "Житловий комплекс "Грін Таун" (м.Житомир)

про розірвання договору про участь у будівництві та передачу функцій замовника від 03.11.2020,

без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Житомирської області знаходиться справа за первісним позовом Обслуговуючого кооперативу "Житловий комплекс "Грін-Таун" до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Житомир Молодіжний" про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та користуванні об`єктом будівництва за адресою: м.Житомир, вул.Богунська, 37, к.н. :03:031:0061Ю та за зустрічним позовом Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Житомир Молодіжний" до Обслуговуючого кооперативу "Житловий комплекс "Грін Таун" про розірвання договору про участь у будівництві та передачу функцій замовника від 03.11.2020.

Ухвалою суду від 24.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Під час дослідження судом доказів представник позивача усно заявив судді відвід. Суд оголосив перерву в засіданні суду для надання позивачу можливості надати мотивований відвід.

До початку судового засідання на адресу суду надійшла заява про відвід судді.

Статтею 39 ГПК України унормовано, зокрема, що відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

В обґрунтування своїх доводів представник ОК "ЖК "Грін Таун" посилається на порушення судом права на дослідження доказів, порушення принципу змагальності сторін та висловлення недовіри до складу суду.

Розглянувши заяву представника ОК "ЖК "Грін Таун" М.А. Мелешка про відвід судді Соловей Л.А від розгляду справи №906/1155/24 суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК України.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Тобто законодавець передбачив вказану норму з метою запобігання зловживанню правом на відвід, оскільки в іншому разі будь-яка сторона, зокрема, незадоволена висловленою судом позицією щодо певних юридичних питань, могла б постійно заявляти відводи та перешкоджати розгляду справи по суті.

Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зав`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися порушення порядку визначення судді для розгляду справи або процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше (постанова Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №905/379/21).

Верховний Суд, зокрема, у постановах від 13.12.2023 у справі №914/1011/22 та від 01.03.2023 у cправі №910/11980/21 зазначив, що наведеними нормами передбачено обов`язкові підстави для відводу (самовідводу) судді. Втім, посилання на відповідну обставину повинно бути обґрунтованим, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, колегії суддів.

Згідно із частиною 2 статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 8, 11 статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки, заява Мелешка М.А. про відвід судді надійшла до суду 12.03.2026, тобто пізніше ніж за три робочі дні до наступного судового засідання, то заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід вирішується судом, що розглядає справу.

Як вже зазначалось, статтею 39 ГПК України унормовано, зокрема, що відвід вирішується невідкладно. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland"), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" ("Ferrantelli and Santangelo v. Italy"), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду".

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими" (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Наявність безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаушильд проти Данії" від 24.05.1989).

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії" від 21.12.2000).

Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому (постанова Верховного Суду від 23.02.2023 у справі №916/248/20).

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням судді чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує.

Мотиви відводу фактично зводяться до непогодження учасника із встановленим судом порядком дослідження доказів. Заявник у заяві про відвід посилається на те, що представники ОК "ЖБК "Житомир Молодіжний" у судовому засіданні, яке відбулось 11.03.2026, надавали вказівки суду, що необхідно робити, а суд виконував такі вказівки.

Зважаючи на мотиви відводу, суд враховує наступне.

Статтею 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 5 статті 13 ГПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Отже, суд першої інстанції в межах своїх повноважень, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ч.3 ст.198 ГПК України, головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.209 ГПК України, суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясовує обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та досліджує в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються. З урахуванням змісту спірних правовідносин, обставин справи та зібраних у справі доказів суд під час розгляду справи по суті може змінити порядок з`ясування обставин справи та порядок дослідження доказів, про що зазначається у протоколі судового засідання.

Тобто, відповідно до норм ГПК України, саме суд визначає порядок дослідження доказів, а не сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні 28.01.2026 суд заслухав вступне слово учасників процесу, які виклали зміст та підстави своїх вимог та заперечень щодо предмету первісного та зустрічного позову, надали пояснення щодо них; учасники справи поставили питання один одному та надали відповіді на них, та оголосив перерву на 26.02.26 для виклику експерта, висновок якого міститься в матеріалах справи.

В засіданні суду 26.02.2026 учасники справи поставили запитання судовому експерту та надали свої пояснення з приводу висновку експерта, після чого суд оголосив перерву в судовому засідання до 11.03.2026 для надання можливості суду та учасникам процесу підготуватись до дослідження доказів та судових дебатів.

В судовому засіданні 11.03.2026 року, суд встановив порядок дослідження доказів та встановлення обставин справи, зазначивши що під час дослідження доказів учасники у разі необхідності можуть акцентувати увагу на досліджуваному документі, зазначивши обставини, які він доводить, надавши репліку, зауваження.

Однак, під час дослідження додатків до позовної заяви, представник позивача за первісним позовом, не дотримуючись встановленого порядку, повністю зачитував текст публікацій у ЗМІ, зміст договору, в тому числі починаючи з термінів, застосованих у договорі, який уклали позивач та відповідач 03.11.2020. На зауваження представників відповідача щодо затягування розгляду справи та порядку дослідження доказів, та на зауваження суду, представник позивача не відреагував.

Матеріали справи не містять доказів того, що суд позбавляв представника позивача за первісним позовом можливості надати свої пояснення чи заперечення щодо них.

З огляду на викладене, заявником не наведено обґрунтованих підстав для відводу судді з урахуванням приписів статті 35 ГПК України, тоді як згідно із частиною 4 статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Викладені заявником у заяві про відвід факти не можуть бути підставою для обґрунтованих об`єктивних сумнівів у небезсторонності чи браку неупередженості у судді.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді Соловей Л.А. від розгляду справи № 906/1155/24 та відмову у його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 35, 36, 38, 39, 234-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача від 12.03.2026 про відвід судді Соловей Л.А. відмовити.

Ухвала набрала законної сили 12.03.2026 та оскарженню не підлягає.

Суддя Соловей Л.А.

Друк:

1 - в справу

2,3 - сторонам