ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.02.2026м. СумиСправа № 920/999/25(577/4686/25)
Господарський суд Сумської області у складі судді Ковтуна В.М., за участю секретаря судового засідання Саленко Н.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) учасників у місті Суми матеріали справи № 920/999/25(577/4686/25)

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕРОНІКА

(вул. Зарічна, буд. 78, селище Шевченківське (колишня назва

Заводи), Конотопський район, Сумська область, 41668,

)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: арбітражний керуючий Косякевич Сергій Олексійович (а/с 5, м. Київ, 04211, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 40 від 31.01.2013)

про розірвання договору оренди земельної ділянки,

в межах справи № 920/999/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО АГРОХІМ ПАРТНЕР про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕРОНІКА

За участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1 ;

від позивача: Соляник Д.О.;

від відповідача: не прибув;

від третьої особи: не прибув

Суть спору: ОСОБА_1 звернулася до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕРОНІКА, відповідно до змісту якої просить суд розірвати Договір оренди землі від 15 липня 2019 року № 21, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою з відповідальністю ЛЕРОНІКА (), зареєстрований Виконавчим комітетом Конотопської міської ради, Сумської області, 19.09.2019 р. номер запису про інше речове право: 33375595, щодо земельної ділянки площею 1,4 га, кадастровий номер :06:012:0141, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Підлипенської сільської ради м. Конотоп Сумської області; також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання на 08.09.2025 року.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08.09.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 02.10.2025 року.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.09.2025 постановлено цивільну справу № 577/4686/25 (провадження № 2/577/1669/25) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕРОНІКА про розірвання договору оренди земельної ділянки - передати до Господарського суду Сумської області для розгляду в межах справи № 920/999/25 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕРОНІКА.

У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.10.2025 справу № 920/999/25(577/4686/25) призначено судді Ковтуну В.М.

Ухвалою суду від 20.10.2025 у справі № 920/999/25 (577/4686/25) постановлено: прийняти матеріали справи №920/999/25(577/4686/25) до розгляду; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; розгляд справи № 577/4686/25 здійснювати в межах справи № 920/999/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕРОНІКА, в окремому позовному провадженні; залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича (а/с 5, м. Київ, 04211, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 40 від 31.01.2013); зобов`язати позивача надіслати на адресу третьої особи - арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича (а/с 5, м. Київ, 04211, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 40 від 31.01.2013) копію позову та доданих до нього документів, докази такого надсилання подати суду для долучення до матеріалів справи; встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог статей 165, 251 ГПК України п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі; попередити, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України); позивачу надати семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив відповідно до ст. 166 ГПК України; відповідачу надати семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення відповідно до ст. 167 ГПК України; третій особі надати письмові пояснення щодо позовних вимог з урахуванням вимог ст. 168 ГПК України.

31.10.2025 арбітражним керуючим Косякевичем С.О. надіслано пояснення по справі (вх. №5215 від 31.10.2025), відповідно до змісту якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зважаючи на норми ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства та ст. 93 Земельного кодексу України, відповідно до яких право оренди на земельні ділянки може бути реалізоване в процедурі банкрутства відповідача ТОВ ЛЕРОНІКА.

07.11.2025 відповідачем надіслано відзив на позовну заяву від 07.11.2025 (вх. 5347 від 07.11.2025), відповідно до положень якого зазначає, що починаючи з 2022 року після початку збройної агресії РФ проти України ТОВ ЛЕРОНІКА зупинило свою діяльність. Через брак коштів орендодавцям не виплачується орендна плата, в тому числі і позивачу. В свою чергу зазначає, що позов визнає.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 01.01.2025 на підставі ч. 11. ст. 176 ГПК України залишено без руху позовну заяву. Встановлено позивачу строк та спосіб унесення недоліків позовної заяви.

05.01.2026 на виконання ухвали суду від 01.01.2026 позивач надав через систему Електронний суд Заяву від 05.01.2026 про усунення недоліків позовної заяви на докази в підтвердження.

Ухвалою від 06.01.2026 суд продовжив розгляд справи.

Ухвалою від 21.01.2026 у справі № 920/999/25(577/4686/25) суд перейшов до розгляду справи № 920/999/25(577/4686/25) в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив розгляд справи на 12.02.2026, 11:15, явку позивача Гузь О.О. в судове засідання визнав обов`язково.

26.01.2026 арбітражний керуючий Косякевич С.О. надав до суду через систему Електронний суд Відзив по справі № 920/999/25(577/4686/25) вих № 90-0124/1 від 24.01.2026 (вх. № 396 від 26.01.2026) відповідно до змісту якого заперечує проти задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі, вважає їх такими, що не відповідають вимогам законодавства, принципам справедливості та правової визначеності, та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність з боку ТОВ ЛЕРОНІКА істотних порушень умов договору оренди землі. Сам по собі факт відкриття провадження у справі про банкрутство, не є і не може бути підставою для припинення або розірвання договірних зобов`язань, зокрема договору оренди землі, що неодноразово підтверджувалося усталеною судовою практикою. Також зазначає, що право оренди земельної ділянки є майновим правом, яке входить до складу ліквідаційної маси банкрута та підлягає захисту з метою максимального задоволення вимог кредиторів. Розірвання договору оренди призведе до безпідставного зменшення активів банкрута, що прямо суперечить завданням та принципам процедур банкрутства, визначеним Кодексом України з процедур банкрутства.

29.01.2026 адвокат Соляник Дмитро Олександрович засобами Електронного суду надіслав заяву від 28.01.2026 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (вх. № 404 від 29.01.2026), відповідно до якої просить забезпечити проведення судового засідання яке призначене на 12.02.2026, 11:15 у справі № 920/999/25(577/4686/25) у режимі відеоконференції в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області (вул. Садова, буд. 8, м. Конотоп, Сумська обл. 41600, ).

Ухвалою від 29.01.2026 суд відмовив у задоволенні Клопотання б/н від 28.01.2026 (вх. № 404 від 29.01.2026) адвоката Соляника Дмитра Олександровича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі № 920/999/25(577/4686/25).

11.02.2026 арбітражний керуючий Косякевич С.О. надав до суду Клопотання про проведення судового засідання без участі представника ТОВ ЛЕРОНІКА від 10.02.2026 № 90-0210/1 (вх. № 718 від 11.02.2026).

12.02.2026 представником позивача Гузь Ольги Олексіївни адвокатом Величко М.Г. надано до суду Клопотання (вх. № 557/25 від 12.02.2026), відповідно до змісту якого просить долучити до матеріалів справи копії документів та дослідити оригінали документів на виконання вимог ухвали, а також надано Заяву ОСОБА_1 від 09.02.2026 про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні 12.02.2026 суд оглянув оригінали наданих документів та повернув після огляду оригінали документів представнику позивача.

В судовому засіданні 12.02.2026 суд оголосив перерву у судовому засіданні на 27.02.2026, 11:00, явку позивача Гузь О.О. визнав обов`язковою.

19.02.2026 арбітражний керуючий Косякевич С.О. надав до суду Клопотання про проведення судового засідання без участі представника ТОВ ЛЕРОНІКА від 19.02.2026 № 90-0219/1 (вх. № 865 від 19.02.2026).

24.02.2026 адвокат Соляник Дмитро Олександрович засобами Електронного суду надіслав заяву від 24.02.2026 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (вх. № 800 від 24.02.2026), відповідно до якої просить забезпечити проведення судового засідання яке призначене на 27.02.2026, 11:00 у справі № 920/999/25(577/4686/25) у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 25.02.2026 суд клопотання б/н від 24.02.2026 (вх. № 800 від 24.02.2026) представника позивача адвоката Соляника Дмитра Олександровича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі № 920/999/25(577/4686/25) - задовольнив.

В судовому засіданні 27.02.2026 позивач ОСОБА_1 підтримала позов у повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання 27.02.2026 не прибули, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України є підставою для розгляду справи за відсутності даних представників.

Судовий процес на виконання ч. 1 ст. 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Під час судового розгляду, відповідно до статей 209, 210 ГПК України були з`ясовані всі обставини, на які сторони у справі посилалися, як на підставу своїх вимог та/або заперечень, та досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

У судовому засіданні 27.02.2026 на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд прийшов до наступних висновків.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0141, площею 1,4 га, розташована на території Підлипненської сільської ради м. Конотоп Сумської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Право власності позивача - ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 534210 від 21.12.2012, а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та не заперечується сторонами у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2019 між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та відповідачем по справі - Товариством з обмеженою відповідальністю ЛЕРОНІКА, як орендарем, було укладено договір оренди землі (далі - Договір) № 21, за змістом якого позивач надала, а відповідач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0141, розміром 1,4 га, у тому числі 1,4 га ріллі, строком на 10 років.

Державна реєстрація вказаного договору оренди була проведена 19.09.2019 за № 33375595 державним реєстратором Виконавчого комітету Конотопської міської ради Сумської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права від 25.09.2019 за № 182291196.

Пунктом 3.1 Договору закріплено, що Право оренди земельної ділянки виникає з моменту реєстрації цього права відповідно до законодавства. Цей договір набирає чинності після підписання сторонами.

Відповідно до пункту 4.1 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання. Розмір орендної плати у рік сплачується у грошовій формі у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки.

Згідно з п. 4.2. Договору обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її індексації. Індексація здійснюється шляхом множення розміру орендної плати за поточний рік на величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель розрахованого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності з положеннями Податкового кодексу України.

Відповідно до цього договору жодні інші види індексації та формули індексів для обчислення розміру орендної плати не визначаються та не застосовуються.

Пунктом 4.3. Договору сторони погодили, що орендна плата вноситься у такі строки: до 31 грудня кожного року оренди.

Відповідно до п. 4.4. Договору за домовленістю сторін орендна плата може сплачуватися у натуральній формі (зерно, сіно, олія та інше). Передача продукції в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Розрахунок щодо орендної плати за землю у натуральній формі здійснюється згідно з чинним законодавством України.

Розмір орендної плати, а також порядок її обчислення, може переглядатися тільки за взаємною згодою сторін (п. 4.5. Договору).

Згідно з п. 4.7 Договору унормовано, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Таким чином, відповідно до умов договору оренди землі відповідач взяв на себе зобов`язання до 31 грудня кожного року оренди сплачувати орендну плату у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до Довідки № 4 від 05.01.2026, виданої ТОВ ЛЕРОНІКА позичу, зазначено, що орендна плата за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :06:012:0141 за 2022, 2023 та 2024 роки не сплачувалася. Загальна сума заборгованості за договором № 21 від 15.07.2029 складає 14990, 52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про систематичне порушення відповідачем умов Договору в частині повного та своєчасного внесення орендних платежів, а саме не сплатою орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки у загальній сумі 14990, 52 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про розірвання укладеного з відповідачем Договору.

Вирішуючи спір у даній справі, суд керується наступним:

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 15.07.2019 між Гузь Ольгою Олексіївною (Орендодавець), та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛЕРОНІКА (Орендар) був укладений Договір оренди землі № 21, відповідно до умов якого, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Підлипненської сільської ради Конотопського району Сумської області. В оренду передається земельна ділянка: кадастровий номер :06:012:0141 розміром 1,4 гектарів, у тому числі 1,4 гектарів ріллі.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права зазначений Договір оренди землі № 21 від 15.07.2019 був зареєстрований 19.09.2019 за номером 33375595.

ОСОБА_1 земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0141 належить на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 534210 від 21.12.2012.

Правовідносини, що склалися між сторонами є правовідносинами з оренди землі.

Зміст та умови договору від 15.07.2019, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань, які виникли між сторонами на його підставі, свідчать про те, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір оренди землі, основними обов`язком відповідача за яким є сплата орендної плати.

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відносини, пов`язані з орендною землі регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України Про оренду землі, законами України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також самим договором оренди землі (ч. 1 ст. 2 Закону України Про оренду землі).

Статтею 1 Закону України Про оренду землі, яка кореспондується з положеннями частини 1 статті 93 Земельного кодексу України, передбачено, що орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. ст. 3, 4 Закону України Про оренду землі об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Земельна ділянка може передаватися в оренду разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 Закону України Про оренду землі, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Абзацом 5 частини 1 статті 24 Закону України Про оренду землі визначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку.

Відповідно до абзацу 7 частини 2 статті 25 Закону України Про оренду землі, орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 3 та 4 статті 31 Закону України Про оренду землі встановлені підстави для розірвання договору оренди землі: за згодою сторін; на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом; розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Поряд з цим, частиною 1 статті 32 Закону України Про оренду землі передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом 12.4 Договору оренди землі від 15.07.2019 передбачено, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

У частині 1 статті 141 Земельного кодексу України встановлено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, як систематична несплата земельного податку або орендної плати (пункт д).

При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом "д" частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як "систематичність" та "несплату", зокрема, орендної плати.

Суд звертає увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття "систематичність" у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23, від 05 листопада 2025 у справі № 924/700/24(604/1229/24) та інші).

Згідно зі статтею 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1). Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина 2).

Тож іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного його порушення, відповідно до частини 2 статті 651 ЦК є випадки, встановлені законом або договором, і саме настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, у тому числі розірвання договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 у справі №912/1385/17 сформувала висновок, за змістом якого зазначено, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч.2 ст.651 ЦК України, відповідно до якої договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У постанові від 06.03.2019 у справі №183/262/17 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тлумачення п. д ч. 1 ст. 141 ЗК України, ч. 2 ст. 651 ЦК України свідчить, що несплата орендної плати охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо (аналогічна правова позиція викладена у Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.10.2019 у справі № 293/1011/16-ц).

Отже, наявність чи відсутність заборгованості з орендної плати, яка виникла у зв`язку із систематичним порушенням договору оренди щодо сплати орендної плати, що може бути підставою для розірвання такого договору, встановлюється судом саме на момент подання позову про розірвання договору оренди.

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення Цивільного кодексу України, слід зазначити, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 Цивільного кодексу України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України належать, зокрема, справедливість добросовісність та розумність.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 542/51/22.

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.09.2023 у справі №387/800/21.

Відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог, а саме в частині систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою. Навпаки відповідач підтвердив у відзиві неможливість сплати орендної плати позивачу починаючи з 2022 року і по 2024 рік включно через брак коштів у зв`язку з зупиненням своєї діяльності після початку збройної агресії рф проти України у 2022 році.

За викладених обставин, несплата орендної плати є істотним порушення умов договору та діючого законодавства через значну міру позбавлення того, на що орендодавець розраховував при укладенні договору з орендарем. Безпосередньо несплата орендної плати має відповідні наслідки, а саме дострокове розірвання договору у випадку систематичної її несплати.

Матеріали справи не містять доказів сплати орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки у визначений договором строк та у визначеному договором розмірі.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України вказано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У контексті наведених засад господарського судочинства суд звертає увагу учасників судового процесу на приписи статті 79 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати за земельну ділянку за 2022, 2023 та 2024 роки є істотними порушеннями умов договору та має системний характер.

Зазначені порушення договору, значною мірою, позбавляють Орендодавця того, на що останній розраховував під час укладення договору, з огляду на що, наявні підстави для розірвання договору оренди землі на підставі частини другої статті 651 ЦК України, відповідно, спірний договір оренди землі укладений між сторонами, підлягає розірванню.

Твердження арбітражного керуючого Косякевича С.О. (третя особа) про те, що право оренди земельної ділянки є майновим правом, яке входить до складу ліквідаційної маси банкрута та підлягає захисту з метою максимального задоволення вимог кредиторів, тому необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог, суд оцінює критично та не може покласти в основу даного рішення.

Так, в обґрунтування своєї позиції арбітражний керуючий зазначає, що розірвання договору оренди призведе до безпідставного зменшення активів банкрута, що прямо суперечить завданням та принципам процедур банкрутства, визначеним Кодексом України з процедур банкрутства. Відповідно до положень статті 62 Кодексу України з процедур банкрутства, поверненню власнику підлягає лише те майно, право користування яким не може бути відчужене згідно із законом або договором. Натомість, право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, згідно зі статтею 93 Земельного кодексу України, може бути відчужене, у тому числі реалізоване в межах ліквідаційної процедури, що свідчить про наявність у нього економічної цінності та можливість належного виконання зобов`язань новим орендарем.

Однак, арбітражним керуючим Косякевичем С.О. ні до відзиву на позовну заяву ні станом на день постановлення рішення не було надано доказів в підтвердження включення права оренди спірної земельної ділянки до ліквідаційної маси банкрута ТОВ ЛЕРОНІКА, а також виставлення її на торги (подальшої реалізації права оренди).

Також суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, наявна усталена практика щодо розірвання договорів оренди землі під час процедури банкрутства орендаря у зв`язку з несплатою орендної плати протягом тривалого строку, відповідно до якої визначальним є не перебування орендаря в процедурі банкрутства, а встановлення факту істотності порушення договору та "системності" несплати оренди (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 05.11.2025 по справі № 924/700/24 (604/1229/24).

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені обґрунтовано, підтверджені належними доказами, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 5 статті 188 Господарського кодексу України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

У зв`язку із задоволенням позову, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕРОНІКА, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача арбітражного керуючого Косякевича С.О. про розірвання договору оренди землі задовольнити.

2. Розірвати Договір оренди землі від 15 липня 2019 року № 21, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою з відповідальністю ЛЕРОНІКА (), зареєстрований Виконавчим комітетом Конотопської міської ради, Сумської області, 19.09.2019 р. номер запису про інше речове право: 33375595, щодо земельної ділянки площею 1,4 га, кадастровий номер :06:012:0141, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Підлипненської сільської ради м. Конотоп Сумської області.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЛЕРОНІКА (вул. Зарічна, буд. 78, селище Шевченківське (колишня назва Заводи), Конотопський район, Сумська область, 41668, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 04.03.2026.

СуддяВ.М. Ковтун