ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/3937/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Деркач Т. Г.

за участю секретаря судового засідання Джабраїлової В. В.

розглянувши в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження

справу №916/3937/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз Трейдинг'' (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, );

до відповідача Комунального некомерційного підприємства ,,Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня'' Херсонської обласної ради (73013, м. Херсон, вул. Українська, 81, );

про стягнення 321 945, 36 грн

за участю представників:

від позивача: Міненко В. М.;

від відповідача: Рукавішнікова О. О., Холодняк І. В.;

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз Трейдинг'' звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Комунального некомерційного підприємства ,,Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня'' Херсонської обласної ради заборгованість у загальній сумі 321 945,36 грн, з яких 308 993,05 грн основного боргу, 11 809,46 грн пені, 1 142,85 грн 3% річних.

В обґрунтування позову Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз Трейдинг'' посилається на невиконання відповідачем умов договору постачання природного газу від 18.12.2024 № 20-8023/24-БО-Т (далі договір) з оплати вартості спожитого в квітні 2025 року природного газу.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.12.2025 (суддя Лічман Л.В.) відкрито провадження у справі №916/3937/25, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.10.2025 об 11:15.

В підготовчому засіданні від 21.10.2025 за участю представників сторін суд оголошує про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 25.11.2025 о 12:00, проведення якого здійснити в режимі відеоконференції за участю представників позивача та відповідача.

В судовому засіданні від 25.11.2025 за участю представників сторін було оголошено перерву у судовому засіданні на 16.12.2025 о 12:00 проведення якого здійснити в режимі відеоконференції за участю представників позивача та відповідача.

У зв`язку з відрахуванням наказом голови суду №28-к від 16.12.2025 судді Лічмана Л. В. зі штату суду, відповідно до Указу Президента України №942/2025 від 13.12.2025 "Про призначення судді", статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п. 9 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України та на виконання п. 10.6.4. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів від 20.03.2025 №17-01/2025, з метою дотримання строків визначених ГПК України, на підставі розпорядження керівника апарату суду №301 від 16.12.2025 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3937/25 та праву передано на розгляд судді Деркач Т. Г.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.12.2025 справу № 916/3937/25 прийнято до провадження суддею Деркач Т. Г. та призначено підготовче засідання на 19.01.2026 о 10:00 із викликом учасників справи у підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 19.01.2026 суд оголосив перерву у судовому засіданні на 12.02.2026 о 14:00.

У підготовчому засіданні 12.02.2026, за участю представника позивача в режимі відеоконференції, суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 09.03.2026 о 14:30, із викликом учасників справи, проведення якого здійснити в режимі відеоконференції за участі представника позивача.

У судовому засіданні 09.03.2026 суд оголосив про відкладення судового засідання на 18.03.2026 о 14:30.

У судовому засіданні 18.03.2026 за участі представників позивача та відповідача у режимі відеоконференції поза межами суду, судом на підставі ст. 240 ГПК України проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення.

Стислий виклад позиції позивача

18.12.2024 між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (Постачальник) та КНП ,,Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня'' Херсонської обласної ради (Споживач) було укладено договір постачання природного газу.

У період січень-квітень 2025 року позивач поставив відповідачу природний газ на суму 2 605 142,19 грн. Проте відповідач оплатив поставку природного газу лише частково.

Акти приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2025 року, що були направлені на адресу відповідача, останній не підписав.

Відповідно до п.п. 3.5.1 договору відповідач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/ транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/ або Оператором ГТС та Споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.

Зазначену вимогу Відповідач не виконав.

У зв`язку з невиконанням з боку відповідача вимог п.п. 3.5.1 договору, обсяги поставленого та переданого позивачем у власність відповідачу природного газу встановлені відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС.

Сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача за договором становить 308 993,05 грн.

Через прострочення оплати позивач заявив також до стягнення 11 809,46 грн пені, 1 142,85 грн 3 % річних.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач зауважив, що укладаючи договір із позивачем у грудні 2024 не міг передбачити наступних обставин, а саме: збільшення ціни природного газу у 2025. Для уникнення збільшення вартості укладеного договору фактичний обсяг закупівлі газу зменшено.

Через те, що відповідач знаходиться на території активних бойових дій, і має місце постійне відключення електричної енергії, відповідач не міг обмежити використання природного газу, у тому числі через холодну погодну погоду у квітні, перебування у лікарні хворих пацієнтів.

З метою уникнення перевищення договірних обсягів природного газу відповідач, у тому числі для унеможливлення виникнення заборгованості, звернувся до позивача із пропозиціями про укладання додаткових угод (лист № 01-1/18/571 від 28.04.2025р, лист № 01-1/18/733 від 28.05.2025р «Щодо врегулювання питання забезпечення повної оплати за спожитий природний газ у 2025р.»)

Проте позивач не погодився на пропозиції відповідача.

Не заперечуючи факту фактичного споживання природного газу в обсязі 152,771 тис. куб.м, тобто, більшому, ніж було вказано у договорі та необхідності оплати фактично спожитого природного газу, відповідач стверджує про те, що ним були вжиті усі можливі заходи щодо своєчасної оплати.

Відповідач звертає увагу на той факт, що зобов`язання за укладеним договором виконав, сплативши, зокрема, на користь позивача 2 296 149,14 грн разом з ПДВ за 134,651 тис. куб.м. (за ціною 17 052,60 грн за куб.м).

Відповідач спожив усього 152,771 тис. куб.м на суму 2 605 142,19 грн, неоплачена сума становить 308 993,05 грн. Водночас КНП ,,Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня'' Херсонської обласної ради звернуло увагу, що споживання понад договірний обсяг сталося з об`єктивних, не залежних від відповідача обставин.

У відзиві на позов відповідач просить зменшити розмір заявленої пені на 90 %.

Обставини справи встановлені судом

18.12.2024 між позивач та відповідач уклали договір постачання природного газу, за умовами якого (пункти 1.1., 1.2.) Постачальник зобов`язався поставити Споживачеві природний газ, а споживач зобов`язався прийняти його та оплатити на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для своїх власних потреб.

Споживач згідно з умовами договору ідентифікується на ринку природного газу за ЕІС-кодом: 56XN0000209O900N.

Відповідно до п. 3.5 договору приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання- передачі природного газу.

Згідно з доданими скріншотами до матеріалів справи, позивач направив на адресу відповідача відповідні акти приймання-передачі природного газу на електронну адресу, визначену умовами договору.

Акти приймання-передачі природного газу відповідач не підписав.

Згідно з п. п. 3.5.1 договору відповідач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/ або Оператором ГТС та Споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.

Відповідно до п. п. 3.5.2 п. 3.5 договору на підставі отриманих від відповідача даних та даних щодо остаточної алокації відборів на Інформаційній платформі Оператора ГТС позивач готує та надає відповідачу два примірники акту приймання передачі за відповідний розрахунковий період (далі також акт), підписані уповноваженим представником позивача.

Відповідно до п. п. 3.5.4 договору у випадку неповернення відповідачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від відповідача відповідно до п. 3.5.1 договору, та даних щодо остаточної алокації відборів Відповідача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого природного газу вважається встановленим, узгодженим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність відповідачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 договору.

Згідно з п. 6.2. договору споживач зобов`язаний самостійно контролювати власне використання природного газу та своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

Згідно пункту 7.2. договору у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно п. 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору Споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно з п. 4.1. договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється за такою процедурою:

ціна природного газу за 1 000 куб.м. газу без ПДВ 13 658,33 грн, крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, ціна природного газу за 1 000 куб.м. з ПДВ 16 390,00 грн;

крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовлені потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 136,576 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 163,89 грн за 1000 куб.м.

Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу, за цим Договором становить 16 553,89 грн.

Згідно з п. 4.3. договору загальна вартість договору на дату укладання становить 1 919 478,72 грн (ПДВ 383 895,75 грн), разом з ПДВ 2 303 374,47 грн.

З 01.01.2025 Постановою НКРЕКП від 30.12.2024 №2387 встановлено тарифи для ТОВ «Оператор ГТС України» на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2025-2029 років.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що у разі зміни тарифу на послуги з транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та/або коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді, вони є обов`язковими для Сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Відповідно до пункту 5.1 Договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: - 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу; - остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем в якому Відповідач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Через невиконання з боку відповідача вимог п. п. 3.5.1 договору позивач для підтвердження обсягу споживання відповідачем природного газу звернувся до Оператора ГТС.

Згідно з відповіддю на адвокатський запит Оператора ГТС від 27.08.2025 обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XT0000209O900N за період з 01.01.2025 по 30.04.2025 внесено в алокацію постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» (ЕІС код 56X10X) та становить:

- з 01.01.2025 по 31.01.2025 43 786,00 м3 на суму 746 664,98 грн;

1) 43,78600 х 13 658,33 = 598 043,64 грн;

2) 43,78600 х 501,97 х 1,1 = 24177,18 грн;

3) 598043,64 + 24177,18) х 120% = 746 664,98 грн;

- з 01.02.2025 по 28.02.2025 52 184,00 м3 на суму 889 872,68 грн;

1) 52,18400 х 13 658,33 = 712 746,29 грн;

2) 52,18400 х 501,97 х 1,1 = 28 814,28 грн;

3) 712 746,29 + 28 814,28) х 120% = 889 872,68 грн;

- з 01.03.2025 по 31.03.2025 38 681,00 м3 на суму 659 611,48 грн;

1) 38,68100 х 13 658,33 = 528 317,86 грн;

2) 38,68100 х 501,97 х 1,1 = 21 358,37 грн;

3) 528 317,86 +21 358,37) х 120% = 659 611,48 грн;

- з 01.04.2025 по 30.04.2025 18 120,00 м3 на суму 308 993,05 грн;

1) 18,12000 х 13 658,33 = 247 488,94 грн;

2)18,12000 х 501,97 х 1,1 = 10 005,27 грн;

3) 247 488,94 + 10 005,27) х 120% = 308 993,05 грн.

Відповідач спожив усього 152,771 тис. куб.м на суму 2 605 142,19 грн.

Відповідач звертався до позивача з листами про врегулювання питання поставки газу та його оплати 28.04.2025 за № 01-1/18/571, 28.05.2025 № 01-1/18/733, проте жодних домовленостей та підписання документів досягти не вдалося.

Згідно з доданими платіжними інструкціями відповідач на виконання договору сплатив 2 296 149,14 грн: 26.02.2024 746 664,98 грн; 27.03.2025 889 872,68 грн; 29.04.2025 306 721,08 грн; 16.05.2025 352 890,40 грн.

Згідно з матеріалами справи неоплачена сума становить 308 993,05 грн (2 605 142,19 грн 2 296 149,14 грн).

Висновки суду

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (частина 2 статті 714 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом (частина 3 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу»).

Суд установив, що КНП ,,Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня'' Херсонської обласної ради лише частково сплатило за спожитий природний газ, а саме 2 296 149,14 грн.

Станом на день розгляду справи сума боргу в розмірі 308 993,05 грн залишилася неоплаченою.

Відповідач проти наявності заборгованості у сумі 308 993,05 грн не заперечує.

Щодо покликання відповідача на збільшення ціни з боку позивача, то суд зауважує, що ТОВ ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз Трейдинг'' не змінювало ціну природного газу, - змінився лише тариф на послуги транспортування природного газу згідно з постановою НКРЕКП від 30.12.2024 №2387, який не потребує погодження Сторонами в договірному порядку на підставі п. 4.2. договору.

За наведених обставин, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо стягнення з КНП «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 308 993,05 грн основного боргу.

Окрім того, позивач, з огляду на несвоєчасний розрахунок, нарахував відповідачу 11 809,46 грн пені.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно пункту 7.2. Договору у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно п. 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунки, господарський суд дійшов висновку, що розрахунки є правильними, а отже вимоги про стягнення пені в розмірі 11 809,46 грн є обґрунтованими.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить зменшити розмір пені заявленої Позивачем на 90 %.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто, цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто, має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Аналогічна правова позиція щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі №916/2268/18, від 04.05.2018 року у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 року у справі №908/868/18, від 13.05.2019 року у справі №904/4071/18, від 18.02.2020 у справі №920/694/19, від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

При цьому, чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 21.09.2021 у справі №910/10618/20.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №922/2141/21 міститься висновок про те, що приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Судом враховано відсутні в матеріалах справи докази понесених позивачем збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань саме за даним договором або погіршення матеріального стану Позивача саме у зв`язку з порушенням Відповідачем умов договору.

В розрізі зазначеного вище, суд вважає зауважити, що відповідне зменшення пені є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання Відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, що узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, а також є засобом недопущення використання штрафних санкцій як інструменту отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/13801/19.

За змістом ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України під розміром збитків потрібно розуміти саме суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі №6-473цс16 та постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №916/878/20.

Із цього випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.

З огляду на всі фактичні обставини справи, встановлені судом, беручи до уваги ступінь виконання зобов`язання за договором, відсутність доказів понесення збитків з боку позивача, з огляду на загальні засади цивільного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені на 49 % до 5 786,64 грн, що на переконання суду, є оптимальним балансом інтересів сторін.

Окрім того, позивач заявив до стягнення суму 3 % річних у сумі 1 142,85 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.

Зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №910/4590/19.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунки, господарський суд дійшов висновку, що розрахунки є правильними, а отже вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 1 142,85 грн є обґрунтованими.

За наведених обставин, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1 142,85 грн 3% річних.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За наведених обставин, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

У разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Наведений підхід до розподілу судового збору за наслідком зменшення судом розміру неустойки є усталеним у судовій практиці, що підтверджується, зокрема, правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.12.2024 у справі № 922/1248/24.

Керуючись ст. ст. 129, 130, 191, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства ,,Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня'' Херсонської обласної ради (73013, м. Херсон, вул. Українська, 81, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Газопостачальна компанія ,,Нафтогаз Трейдинг'' (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) 308 993,05 грн основного боргу, 5 786,64 грн пені, 1 142,85 грн 3% річних, 3 863,34 грн судового збору.

3. В решті вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 19 березня 2026 р.

Суддя Т.Г. Деркач