ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" березня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/1202/24

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Торчинюка В.Г., при секретарі судового засідання Гупалюк О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" про розстрочення виконання рішення суду

у справі

за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

позивача - 1 Рівненської обласної ради

позивача - 2 Західного офісу Держаудитслужби

до відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут"

до відповідача - 2 Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів.

В засіданні приймали участь:

Представник позивача: не з`явився;

Представник позивача: Кравчук Надія Петрівна (в залі суду);

Представник прокуратури: Немкович Ігор Іванович (в залі суду);

Представник відповідача: Якимчук Ольга Михайлівна (в залі суду);

Представник відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2024 року Керівник Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача - 1 Рівненської обласної ради та позивача - 2 Західного офісу Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" та відповідача - 2 Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 06 січня 2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/1202/24. Визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 15 квітня 2025 року позов Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача - 1 Рівненської обласної ради позивача - 2 Західного офісу Держаудитслужби до відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" до відповідача - 2 Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів - задоволено.

12 травня 2025 року на виконання вище вказаного рішення суду видано накази.

06 серпня 2025 року через електронну систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" надійшли заяви про визнання виконавчих документів № 918/1202/24 від 12 травня 2025 року такими, що не підлягають виконанню (вх № 4047/25 від 06 серпня 2025 року, вх № 4048/25 від 06 серпня 2025 року, вх № 4061/25 від 06 серпня 2025 року).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07 серпня 2025 року відкладено вирішення питання про розгляд заяв Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" про визнання виконавчих документів № 918/1202/24 від 12 травня 2025 року такими, що не підлягають виконанню до повернення матеріалів справи до Господарського суду Рівненської області.

08 серпня 2025 року через електронну систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" надійшла заява, в якій останнє просить суд заборонити приймати виконавчі документи № 918/1202/24 від 12 травня 2025 року до виконання.

Супровідним листом від 30 вересня 2025 року № 918/1202/24/1106/25 матеріали оскарження ухвали від 07 серпня 2025 року скеровано до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду 02 жовтня 2025 року, зокрема: апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" задоволено; ухвалу Господарського суду Рівненської області від 07 серпня 2025 року у справі № 918/1202/24 скасовано; направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення заяв про визнання виконавчих документів № 918/1202/24 від 12 травня 2025 року такими, що не підлягають виконанню.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду 23 січня 2026 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" від 05 травня 2025 року залишено без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області від 15 квітня 2025 року у справі № 918/1202/24 (в оскаржуваній частині) залишити без змін.

23 лютого 2026 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23 лютого 2026 року розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" про розстрочення виконання рішення суду призначено на 03 березня 2026 року.

02 березня 2026 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від Рівненської обласної ради надійшли письмові пояснення щодо поданої заяви про розстрочення виконання рішення суду.

02 березня 2026 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від прокутаруи надійшли заперечення щодо поданої заяви про розстрочення виконання рішення суду.

03 березня 2026 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" надійшли додаткові пояснення до заяви про розстрочення виконання рішення суду.

В судовому засіданні 03 березня 2026 року представник заявника (відповідача) підтримав заяву про відстрочення виконання рішення суду в повному обсязі, представники позивача та прокуратури у свою чергу вимоги вказаної заяви заперечили. Решта учасників процесу в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши заяву про розстрочення виконання рішення, господарський суд враховує наступне.

Статтею 331 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено порядок вирішення питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення.

Так, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (ч. 1 ст. 331 ГПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 331 ГПК України передбачено, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. ч. 4, 5 ст. 331 ГПК України).

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Таким чином, обставини, які зумовлюють надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, такими, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення, а питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися судом із дотриманням балансу інтересів сторін, які беруть участь у справі.

При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.

Тому, суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, у кожному конкретному випадку з урахуванням доводів та заперечень сторін.

В обґрунтування поданої заяви боржник зазначає, що перебуває у скрутному фінансовому становищі, яке пов`язане із тим, що основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" до 01 травня 2022 року було здійснення постачання природного газу більше ніж 250 тис. побутовим споживачам. Проте, відповідно до наказу Міністерства енергетики України № 198 від 08 червня 2022 року "Про постачання природного газу побутовим споживачам" (із змінами та доповненнями, внесеними наказом Міністерства енергетики України № 216 від 28 червня 2022 року) з 01 травня 2022 року всіх побутових споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" переведено на постачальника "останньої надії" Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України". Тому, у зв`язку з неналежним урядуванням, по особових рахунках споживачів виникла переплата за обсяг природного газу, який споживачі спожили у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут", однак через переведення "заднім числом" у побутових споживачів виникла переплата. Зазначена ситуація виникла у зв`язку з відсутністю механізму врегулювання процедури переведення побутових споживачів на постачальника природного Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" та подальшого врегулювання процедури перенесення (делегації) дебіторської заборгованості, що наявна у товариства.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" зазначає, що господарська діяльність з постачання природного газу побутовим споживачам припинена з травня 2022 року, товариство не отримує дохід від даного виду діяльності. Крім того, товариство зазначає, що наразі не отримує дохід, а всі кошти направляє виключно на повернення переплат побутовим споживачам. Фактично, починаючи з вересня 2022 року товариство, не здійснює жодну господарську діяльність та не отримує жодних прибутків, виключно проводить повернення переплат побутовим споживачам та здійснює заходи щодо стягнення дебіторської заборгованості споживачів перед Товариством за попередні періоди надання послуг.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" з вертає увагу суду на форс-мажорні обставин, які підтверджені виданим Рівненською Торгово-промисловою палатою, Сертифікатом від 11 грудня 2023 року № 5600-23-4656.

У свою чергу, позивач та прокутарура подали заперечення у яких стверджують, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами того, що причиною розстрочення виконання грошового зобов`язання є обставини, які перебувають поза його волею, а також, що запропонований відповідачем графік розстрочення виконання рішення суду суперечить вимогам ГПК України.

Розглянувши заяву суд вважає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зокрема, рішенням суду від 15 квітня 2025 року у справі № 918/1202/24 задоволено позов керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Рівненської обласної ради, Західного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут", Комунального підприємства "Рівненський обласний госпіталь ветеранів війни" Рівненської обласної ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів.

Непогоджуючись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15 квітня 2025 року у справі № 918/1202/24.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23 червня 2025 року зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15 квітня 2025 року у справі № 918/1202/24 до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 січня 2026 року поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" на рішення Господарського суду Рівненської області від 15 квітня 2025 року у справі № 918/1202/24.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду 23 січня 2026 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" від 05 травня 2025 року залишено без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області від 15 квітня 2025 року у справі № 918/1202/24 (в оскаржуваній частині) залишити без змін.

Отже, рішення суду від 15 квітня 2025 року фактично набрало законної сили 23 січня 2026 року.

За ч. 1 ст. 331 ГПК України суд вправі розстрочити виконання рішення у випадку наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Поряд з цим, за ч. 5 тієї ж статті розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення.

Річний термін з дня ухвалення рішення суду закінчується 15 квітня 2026 року.

Суд враховує те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" свої зобов`язання щодо постачання газу по договору від 29 січня 2021 року № 41АВ337-508-21 на постачання природного газу виконано у повному обсязі та без заперечень.

Спір у справі № 918/1202/24 виник щодо правомірності укладення додаткових угод за ціною яка перевищує 10% ціни визначеної умовами договору.

Дана обставина досліджувалася Великою Палатою Верховного Суду, про що надалі ухвалена постанова Північно-західного апеляційного господарського суду 23 січня 2026 року у справі № 918/1202/24.

Тобто, заявник з червня 2025 року по 23 січня 2026 року був фактично позбавлений права (можливості) звернутися до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду відповідно до ст. 331 ГПК України, що на думку суду є порушення принципів верховенства права та диспозитивності.

Суд зазначає, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 922/2191/19.

Визначальним фактором є не тільки винятковість цих випадків, а й їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення. Необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану.

При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21 січня 2020 року у справі № 910/1180/19 та 03 вересня 2020 року у справі № 905/30/16.

З огляду на положення ст. 74 ГПК України обов`язок з доказування відповідних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, покладений на заявника.

Цей обов`язок конкретизує закріплений у п. 4 ч. 3 ст. 2 та ст. 13 ГПК України принцип змагальності господарського судочинства, який полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених процесуальним законом. Водночас, за наслідками застосування цього принципу кожна сторона несе ризик наслідків, пов`язаних з учиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Окреслений принцип означає, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Застосування цього принципу забезпечує справжнє змагання сторін спору зі справедливими правилами. Він забезпечує реальну, а не формальну змагальність сторін, за якої суддя має виступати в ролі арбітра, а не слідчого, тоді як кожна зі сторін повинна довести обставини, на які вона посилається. На кожну із сторін спору покладаються ризики настання наслідків, пов`язаних з учиненням чи невчиненням процесуальних дій.

Змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Отже особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. При цьому розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Господарський процесуальний кодекс України не визначає перелік обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але і його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Відповідно до частини першої в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний принцип закріплений у частині першій статті 11 ГПК України.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону. Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків.

Справедливість як один із фундаментальних принципів права, який закладено безпосередньо в змісті права, в тих правовідносинах формою яких є право, передбачає готовність враховувати інтереси інших сторін, не зловживати своїми правами на шкоду їм, дотримуватися рівності в положенні учасників правовідносин.

Відповідач у даній визнає наявність обов`язку сплати позивачу заборгованість згідно судового рішення в повному обсязі, не відмовляється та не ухиляється від такого виконання.

Окрім того, судом враховано, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у зв`язку із розстроченням виконання рішення суду, позивачу буде завдано збитки або він змушений буде понести додаткові витрати.

За наслідками наведеного суд виснує, що виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" рішення суду шляхом розстрочення на певний строк зможе забезпечити не тільки виконання зобов`язань за спірний у справі період, але й можливість погашення інших поточних платежів, за рахунок надходжень від погашення дебіторської заборгованості. І, напроти, у випадку примусового виконання судового рішення, з накладенням арешту на банківські рахунки підприємства, значно ускладниться.

Водночас, боржник виявляє намір добросовісно сплатити кошту на користь позивача згідно запропонованого графіку розстрочення виконання рішення рівними частинами.

Оцінюючи вищенаведені обставини суд враховує, що боржник не ухиляється від виконання своїх обов`язків з погашення заборгованості, що розстрочка виконання рішення є тією мірою, яка надає можливість працювати товариству та здійснювати поступове погашення заборгованості, оскільки одночасне примусове стягнення всієї заборгованості може вкрай негативно вплинути на його функціонування.

Отже, враховуючи приписи статті 331 Господарського процесуального кодексу України, розстрочення виконання судового рішення в даному випадку можливе до 30 листопада 2026 року.

Отже, з урахуванням викладеної норми процесуального закону та позицій сторін по справі, суд дійшов висновку задовольнити подану відповідачем - 1 заяву про розстрочення виконання рішення.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" про розстрочення виконання судового рішення від 23 лютого 2026 року у справі № 918/1202/24 - задоволити.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Рівненської області у справі № 918/1202/24 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" (вул. Соборна, 16-а, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ) на користь Рівненської обласної ради (майдан Просвіти, 1, м. Рівне, 33013, ) в дохід місцевого бюджету кошти у розмірі 102 522 (сто дві тисячі п`ятсот двадцять два) грн. 32 коп. та 15 932 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять два) грн. 12 коп., строком на 9 місяців з щомісячним рівномірним погашенням заборгованості та затвердити наступний графік:

- до 30 березня 2026 року в сумі 13 161 (тринадцять тисяч сто шістдесят один) грн. 60 коп.;

- до 30 квітня 2026 року в сумі 13 161 (тринадцять тисяч сто шістдесят один) грн. 60 коп.;

- до 30 травня 2026 року в сумі 13 161 (тринадцять тисяч сто шістдесят один) грн. 60 коп.;

- до 30 червня 2026 року в сумі 13 161 (тринадцять тисяч сто шістдесят один) грн. 60 коп.;

- до 30 липня 2026 року в сумі 13 161 (тринадцять тисяч сто шістдесят один) грн. 60 коп.;

- до 30 серпня 2026 року в сумі 13 161 (тринадцять тисяч сто шістдесят один) грн. 60 коп.;

- до 30 вересня 2026 року в сумі 13 161 (тринадцять тисяч сто шістдесят один) грн. 60 коп.;

- до 30 жовтня 2026 року в сумі 13 161 (тринадцять тисяч сто шістдесят один) грн. 60 коп.;

- до 30 листопада 2026 року в сумі 13 161 (тринадцять тисяч сто шістдесят один) грн. 60 коп.

Ухвала набирає законної сили 03 березня 2026 року та може бути оскаржена у десятиденний строк до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст ухвали складено та підписано - 05 березня 2026 року.

Суддя Вадим Торчинюк