16 березня 2026 року
cправа № 925/1566/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратової І. Д. - головуючої, суддів: Вронської Г. О., Губенко Н. М.,
розглянув у порядку письмового провадження заяву Фізичної особи-підприємця Чорненка Миколи Миколайовича
про ухвалення додаткового рішення
з розгляду касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Чорненка Миколи Миколайовича
на рішення Господарського суду Черкаської області від 18.06.2025
(суддя Довгань К. І.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025
(головуюча - Сітайло Л. Г., судді: Шапран В. В., Коробенко Г. П.)
у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Чорненка Миколи Миколайовича
до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" в особі відокремленого структурного підрозділу "Золотоніські енергетичні мережі" публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго"
про визнання неправомірним і скасування рішення
1. Фізична особа-підприємець Чорненко Микола Миколайович (далі - Підприємець) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" в особі відокремленого структурного підрозділу "Золотоніські енергетичні мережі" ПАТ "Черкасиобленерго" про визнання неправомірним і скасування рішення комісії останнього, оформленого протоколом від 21.11.2024 № 27, прийнятого за результатами розгляду акта від 17.06.2024 № 007890 про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312.
2. 18.06.2025 Господарський суд Черкаської області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025, про відмову у позові.
3. 17.02.2026 за касаційною скаргою Підприємця Верховний Суд ухвалив постанову про скасування цих судових рішень й ухвалив нове рішення про задоволення позову.
4. 23.02.2026 Підприємець звернувся до суду касаційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на його користь 52 450 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ним у судах першої й апеляційної інстанціях. До заяви додав акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18.06.2025 та від 31.10.2025 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 25.06.2024 № 16/24, згідно з якими вартість послуг адвоката під час вирішення цієї справи у суді першої інстанції склала 32 450 грн, а у суді апеляційної інстанції - 20 000 грн. Звернув увагу також на те, що попередній (орієнтовний) розрахунок цих витрат заявляв у позові на суму 100 000 грн і в апеляційній скарзі на суму 25 000 грн. Договір про надання правничої (правової) допомоги від 25.06.2024 № 16/24, додаток № 1 до нього, а також ордер від 16.12.2024 про надання правничої допомоги, виданий адвокату Кебі Аллі Василівні, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката від 25.09.2008 містяться у справі (т. 1 а. с. 57-58, 169-171).
5. 03.03.2026 відповідач подав заперечення, просив відмовити у задоволенні цієї заяви, оскільки вважає, що покладення на нього цих витрат є неправомірним з огляду на те, що представник позивача у жодному судовому засіданні не заявляв про остаточний їх розмір, а доказів на підтвердження орієнтовних розрахунків не надавав; підписи на названому вище договорі про надання правничої (правової) допомоги й актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) підроблені; заявлений розмір витрат неспівмірний із витраченим адвокатом часом, адже виготовлені адвокатом документи у цій справі аналогічні документам, виготовленим у інших справах, і тому розмір витрат завищений; відсутні докази оплати позивачем наданих адвокатом послуг.
6. Розглянувши заяву позивача і заперечення на неї відповідача, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви Підприємця з огляду на таке.
7. Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування витрат на правову допомогу як складової судових витрат (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
8. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (стаття 123 ГПК).
9. Кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому за положеннями статті 124 ГПК особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені. Такий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 14.02.2019 у справі № 916/24/18, від 21.06.2022 у справі № 908/574/20 та від 27.09.2023 у справі № 904/1711/22.
10. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (абзац 2 частини восьмої статті 129 ГПК України).
11. Згідно із частиною другою статті 169 цього ж Кодексу заяви, клопотання (з процесуальних питань) подаються в письмовій або в усній формі.
12. У додатковій постанові від 17.12.2021 у справі № 10/5026/290/2011 (925/1502/20) Верховний Суд зазначав, що право сторони, яка має намір отримати за результатами вирішення спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
13. Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21, від 31.05.2022 у справі № 917/304/21).
14. Представництво інтересів позивача у судах першої й апеляційної інстанцій у цій справі здійснювала адвокат Кеба А. В., повноваження якої підтверджуються доказами, перелік яких визначений у пункті 4 цієї додаткової постанови.
15. Із наданих актів убачається, що позивач прийняв послуги за представлення його інтересів адвокатом у суді першої інстанції загальною вартістю 32 450 грн та загальною вартістю 20 000 грн у суді апеляційної інстанції, переліки яких обумовлені в названих вище актах. При цьому, як зазначено раніше, у позові позивач зазначав, що орієнтовний розмір судових витрат складає 100 000 грн і в апеляційній скарзі указував про їх розмір 25 000 грн.
16. Позивач дотримався визначеного частиною восьмою статті 129 ГПК України строку щодо подання до суду касаційної інстанції, який за його касаційною скаргою скасував судові рішення судів попередніх інстанцій й ухвалив нове рішення про задоволення його позову, актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 18.06.2025 та від 31.10.2025, складених за наслідками надання йому послуг професійної правничої допомоги у судах попередніх інстанцій.
17. За змістом частини четвертої статті 126 ГПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
18. Згідно із частиною п`ятою статті 129 цього ж Кодексу під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
19. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
20. Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Водночас, відповідно до частини шостої статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї ж статті ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
21. Відповідач заперечив повністю про покладення на нього цих витрат, тоді як із названих вище актів убачається, що всі заявлені витрати були безпосередньо пов`язані із розглядом цієї справи.
22. При цьому, колегія суддів ураховує, що хоча звернення позивача до судів попередніх інстанцій з позовом й апеляційною скаргою було визнано необґрунтованим, проте за наслідком його звернення з касаційною скаргою Верховний Суд скасував судові рішення місцевого й апеляційного судів.
23. Оскільки адвокат бере на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді не лише за якусь одну дію, зокрема, підготовку процесуального документа, виступ в суді, а повністю по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації процесуальних прав та захист інтересів клієнта, то колегія суддів не вважає суму витрат на правничу допомогу у судах попередніх інстанцій непропорційною чи неспівмірною, а також враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не лише компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених витрат, але й спонукання відповідача утримуватися від вчинення незаконних дій, зокрема, безпідставного покладення на позивача обов`язку сплати вартості необлікованої електричної енергії на підставі неправомірного рішення комісії.
24. Тож заявник підтвердив понесення ним у судах попередніх інстанцій витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, і тому його заява про відшкодування цих підлягає задоволенню повністю.
25. Водночас відхиляються доводи відповідача про те, що заявник раніше не заявляв вимогу про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанцій, оскільки, як зазначено вище, як у позові і в апеляційній скарзі він заявляв вимоги про їх стягнення із визначенням попередніх (орієнтовних) розрахунків.
26. Аргументи відповідача про відсутність доказів на підтвердження оплати заявлених ним витрат не є підставою для відмови у задоволенні заяви позивача, позаяк Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2019 у справі № 922/445/19 виснував про те, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.
27. Доказів на підтвердження підроблення підписів на названому вище договорі про надання правничої (правової) допомоги й актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), про що стверджує відповідач, він не надав.
28. Як зазначалося раніше, за результатом розгляду касаційної скарги Підприємця на судові рішення судів попередніх інстанцій Верховний Суд ухвалив постанову про їх скасування й ухвалив нове рішення. Звідси за правилами ГПК України, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, підлягають розподілу і судові витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом цієї справи у судах першої й апеляційної інстанціях.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву Фізичної особи-підприємця Чорненка Миколи Миколайовича про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 925/1566/24 у судах першої й апеляційної інстанціях, задовольнити.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуюча І. Кондратова
Судді Г. Вронська