ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 м.Дніпро Справа № 904/7362/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Стефанів Т. В. (доповідач),

судді: Кошля А. О., Кучеренко О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватної виробничої фірми "Агроцентр"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 у справі № 904/7362/25 (суддя Татарчук В. О.) про повернення зустрічної позовної заяви

за зустрічним позовом Приватної виробничої фірми "Агроцентр" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (м. Київ)

про визнання протиправним та скасування рішення

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (м. Київ) в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)

до Приватної виробничої фірми "Агроцентр" (Дніпропетровська обл., м. Дніпро)

про стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватної виробничої фірми "Агроцентр" про стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу в розмірі 863261,77 грн.

26.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява від 23.01.2026, відповідно до змісту якої відповідач просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" про повне або часткове задоволення Акта про порушення та проведення перерахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 21.10.2025 Приватній виробничій фірмі "Агроцентр".

В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що позаштатний режим роботи лічильника газу відбувся не з вини Приватної виробничої фірми "Агроцентр", а з причини заводського недоліку обладнання. Таким чином, вина останнього у несправності лічильника відсутня (що не заперечується первісним позивачем), а тому до Приватної виробничої фірми "Агроцентр" не може бути застосована відповідальність за порушення норм Кодексу газорозподільних систем.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 у справі № 904/7362/25 відмовлено в задоволенні клопотання Приватної виробничої фірми "Агроцентр" про поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову та відзиву на позовну заяву. Повернуто без розгляду зустрічний позов Приватної виробничої фірми "Агроцентр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" про визнання протиправним та скасування рішення комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" про повне або часткове задоволення Акта про порушення та проведення перерахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 21.10.2025 Приватній виробничій фірмі "Агроцентр". Повернуто без розгляду відзив на позовну заяву Приватної виробничої фірми "Агроцентр".

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що зустрічна позовна заява та відзив на позовну заву, подані Приватною виробничою фірмою "Агроцентр" з порушенням встановленого строку.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції Приватна виробнича фірма "Агроцентр" оскаржує її в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду і просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 у справі № 904/7362/25, поновити строк на подання відзиву, зустрічного позову й документів, доданих до них, та прийняти відзив, докази та зустрічний позов й долучити їх до матеріалів вказаної справи для подальшого розгляду судом першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у поновленні процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву та зустрічного позову.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

У даному випадку відповідач подав відзив на позовну заяву, зустрічний позов та відповідні докази 23.01.2026, тобто із пропуском строку лише на 9 днів після встановленого судом строку для подання відзиву. При цьому разом із зазначеними процесуальними документами відповідач подав клопотання про поновлення строку, у якому навів об`єктивні причини, що перешкоджали своєчасному поданню документів.

Зокрема, відповідач зазначив про значну складність обставин спору, пов`язаних із встановленням причин виходу з ладу газового лічильника, необхідність отримання інформації з виробничої ділянки у м. Апостолово Дніпропетровської області, необхідність направлення запитів до заводу-виробника обладнання, новорічні та різдвяні святкові дні, тривалі відключення електроенергії та блекаути, а також систематичні повітряні тривоги на території Дніпропетровської області.

Зазначені обставини об`єктивно ускладнювали можливість підготовки відзиву на позовну заяву, збору та належного оформлення доказів, а також підготовки зустрічного позову. Незважаючи на це, суд першої інстанції без належної оцінки наведених обставин відмовив у поновленні процесуального строку, що свідчить про неправильне застосування норм процесуального права.

Фактично суд першої інстанції допустив надмірний формалізм при застосуванні норм процесуального права, оскільки повернення відзиву на позов, зустрічного позову та доказів через незначний пропуск процесуального строку (9 днів) позбавило відповідача можливості реалізувати своє право на захист. Такі дії суперечать основним засадам господарського судочинства, визначеним статтею 2 ГПК України, зокрема принципам верховенства права, змагальності сторін та рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що надмірний формалізм при застосуванні процесуальних норм є неприпустимим, оскільки може призводити до необґрунтованого обмеження права особи на доступ до правосуддя.

Крім того, оскаржувана ухвала порушує право відповідача на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Повернення без розгляду відзиву на позовну заяву, зустрічного позову та доданих доказів фактично позбавляє відповідача можливості довести свою позицію у справі, що суперечить принципу змагальності сторін та праву на ефективний судовий захист.

Водночас суд першої інстанції не врахував об`єктивні умови, в яких здійснюється господарська діяльність на території України в умовах воєнного стану. На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України введено правовий режим воєнного стану, який триває до теперішнього часу. Умови воєнного стану супроводжуються систематичними ракетними атаками, перебоями в енергопостачанні, повітряними тривогами та іншими обставинами, що об`єктивно впливають на діяльність підприємств та установ.

Рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022 щодо роботи судів в умовах воєнного стану, а також правовими позиціями Верховного Суду зазначено, що обставини воєнного стану можуть визнаватися поважною причиною для поновлення процесуальних строків. Однак суд першої інстанції ці обставини належним чином не врахував.

Крім того, відмова у прийнятті зустрічного позову перешкоджає повному, всебічному та об`єктивному вирішенню спору. Зустрічний позов відповідача спрямований на визнання протиправним та скасування рішення комісії позивача, на підставі якого було здійснено донарахування вартості необлікованого об`єму природного газу. Таким чином, первісний та зустрічний позови виникають з одних і тих самих правовідносин, а задоволення зустрічного позову може повністю виключити задоволення первісного позову.

За таких обставин спільний розгляд цих вимог відповідає положенням статті 180 Господарського процесуального кодексу України та сприяє повному, всебічному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи.

В межах встановлених судом процесуальних строків Товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (м. Київ) в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" не було надано відзивів на апеляційну скаргу, що в свою чергу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Стефанів Т. В. (доповідач), судді - Кошлі А. О., Кучеренко О. І.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватної виробничої фірми "Агроцентр" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 у справі № 904/7362/25 про повернення зустрічної позовної заяви, визначено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали господарської справи № 904/7362/25.

06.03.2026 до Центрального апеляційного господарського суду надійшли матеріали господарської справи № 904/7362/25.

Встановлені судом обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Дніпропетровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватної виробничої фірми "Агроцентр" про стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу в розмірі 863261,77грн.

Ухвалою суду від 30.12.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі №904/7362/25, яке суд ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 29.01.2026.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2025 у справі № 904/7362/25 Приватній виробничій фірмі "Агроцентр" установлено процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала суду від 30.12.2025 була доставлена до електронного кабінету ПВФ "Агроцентр" 30.12.2025 о 15:59, про що свідчить довідка про доставку електронного листа. Відтак, останній день строку для подання відзиву на позовну заяву та відповідно зустрічного позову - 14.01.2026.

26.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, зустрічного позову та доказів на його обґрунтування.

Крім того, 26.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Разом з тим, 26.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява від 23.01.2026, відповідно до змісту якої відповідач просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" про повне або часткове задоволення Акта про порушення та проведення перерахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 21.10.2025 Приватній виробничій фірмі "Агроцентр".

В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що позаштатний режим роботи лічильника газу відбувся не з вини Приватної виробничої фірми "Агроцентр", а з причини заводського недоліку обладнання. Таким чином, вина останнього у несправності лічильника відсутня (що не заперечується первісним позивачем), а тому до Приватної виробничої фірми "Агроцентр" не може бути застосована відповідальність за порушення норм Кодексу газорозподільних систем.

28.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява, відповідно до змісту якої останній просить відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позов і зустрічного позову та строку для подання доказів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 у справі № 904/7362/25 відмовлено в задоволенні клопотання Приватної виробничої фірми "Агроцентр" про поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову та відзиву на позовну заяву. Повернуто без розгляду зустрічний позов Приватної виробничої фірми "Агроцентр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" про визнання протиправним та скасування рішення комісії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" про повне або часткове задоволення Акта про порушення та проведення перерахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 21.10.2025 Приватній виробничій фірмі "Агроцентр". Повернуто без розгляду відзив на позовну заяву Приватної виробничої фірми "Агроцентр".

Судове рішення мотивоване тим, що зустрічний позов у справі №904/7362/25 поданий Приватною виробничою фірмою "Агроцентр" з порушенням встановленого строку, що є підставою для його повернення без розгляду.

Мотивуючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції також виходив з того, що обставини, наведені відповідачем в обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову та відзиву на позовну заяву, не визнаються судом поважними.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що в силу ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 у справі № 904/7362/25 про повернення зустрічної позовної заяви.

Ухвала суду мотивована тим, що зустрічний позов поданий Приватною виробничою фірмою "Агроцентр" з порушенням встановленого строку, що є підставою для його повернення без розгляду.

Мотивуючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції також виходив з того, що обставини, наведені відповідачем в обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку для подання зустрічного позову, є неповажними.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що в силу ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з норм ст.ст. 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм Господарського процесуального кодексу України.

Отже, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог Господарського процесуального кодексу України щодо її подання.

Частиною першою ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 46 ГПК України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у ст. 42 цього Кодексу, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Зустрічний позов - це позов, що подається відповідачем до позивача для одночасного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача.

Відповідно до положень ст. 180 ГПК України, Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам ст. ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

При цьому, ч. 8 ст. 165 ГПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

За приписами п. 8 ч. 2 ст. 176 ГПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається строк для подання відзиву на позов.

При цьому, реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Згідно з ч.1 ст. 116 ГПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 118 Кодексу, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного, право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Одночасно слід враховувати, що процесуальні строки, з-поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи, також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

У даному випадку, як зазначено вище, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/7362/25, запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня одержання ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив.

Судом встановлено, що 26.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла зустрічна позовна заява, відповідно до змісту якої відповідач просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії Товариства з обмеженою відповдіальністю «Газорозподільні мережі України» про повне або часткове задоволення Акта про порушення та проведення перерахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 21.10.2025 Приватній виробнічій фірмі Агроцентр та відзив на позовну заяву. Окремим документом представником відповідача подано клопотання про поновлення Приватній виробнічій фірмі Агроцентр процесуального строку для подання відзиву на позов, зустрічного позову, доказів на їх обгрунтування та приєднання до матеріалів справи для розгляду, датоване 23.01.2026 та зареєстроване в суді 26.01.2026.

З матеріалів справи вбачається, що зустрічний позов Приватної виробничої фірми "Агроцентр надійшов до Господарського суду Дніпропетровської області через систему Електронний суд 26.01.2026, тобто з пропуском строку на його подання, встановленого п.3 ч.2 ст.46, ч.8 ст.165, п.1 ч.1 ст.178, ч.1 ст.180 ГПК України.

Як на причину пропуску вказаного строку, відповідач послався на значну складність обставин предмету спору (спричинену виходом із ладу газового лічильника у м. Апостолово Дніпропетровської області; пошуком дійсних причин цього та їх правових наслідків); враховуючи, що на встановлення дійсних обставин спору та підготовку до справи потрібен неабиякий час та збір інформації з місця встановлення лічильника (виробнича ділянка в м. Апостолово); враховуючи необхідність здійснення запитів та отримання інформації, необхідної для вирішення спору, в т.ч. від заводу виробника (докази листування додані до відзиву та зустрічного позову); враховуючи новорічні та різдвяні свята й вихідні дні, блекаути, стабілізаційні та аварійні тривалі відключення світла саме у робочі часи (електрика є майже тільки вночі) та чисельні (й часто тривалі) тривоги у Дніпрі та області (загальновідомі факти).

Згідно зі статтею 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених статтею 46 ГПК України.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Наведеними процесуальними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку на подання зустрічного позову, а також належного оформлення такого позову. Для цього особа, зацікавлена у поданні зустрічного позову, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Водночас, згідно із частиною 1, 2 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З правового контексту наведеної норми слідує, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме причини такий строк було порушено скаржником, чи є ця причина поважною та чи підлягає він поновленню.

Вирішення питання про поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ГПК України.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

На особу, яка звертається з відповідною заявою, з огляду на вимоги статей 13, 74 ГПК України, покладається обов`язок довести ті обставини, на які остання посилається як на підставу для поновлення пропущеного процесуального строку. Без доведення заявником таких обставин підстави для поновлення пропущеного строку та розгляду відповідної заяви у суду відсутні.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Колегія суддів зазначає, що закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Таким чином, пропущений процесуальний строк може бути поновлений лише за заявою учасника справи у разі, якщо суд визнає наведені причини пропуску цього строку поважними, в той час як продовжити встановлений процесуальний строк суд має право також із власної ініціативи, однак у цьому разі відповідне продовження строку може мати місце лише до його закінчення.

Наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 18.02.2019 у справі № 922/1161/18, від 02.12.2019 у справі № 921/230/19.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відповідач подав зустрічну позовну заяву з порушенням приписів ч.8 ст. 165 ГПК України, що є підставою для повернення зустрічної заяви відповідно до ч. 6 ст. 180 ГПК України.

Одночасно, апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що обмеження, пов`язані із встановленням строків подачі зустрічного позову, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання розумних строків розгляду справи, що є легітимною метою. Таким чином, повернення даного зустрічного позову не є перешкодою у доступі до правосуддя або порушенням права на захист, оскільки Приватна виробнича фірма "Агроцентр" не позбавлена можливості звернутися до суду у загальному порядку з відповідним позовом для захисту своїх прав.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватної виробничої фірми "Агроцентр" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 у справі № 904/7362/25 про повернення зустрічної позовної заяви - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 у справі №904/7362/25 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т. В. СТЕФАНІВ

Суддя О. І. КУЧЕРЕНКО

Суддя А. О. КОШЛЯ