ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 916/964/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Мамалуй О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Грабовського Д.А.

та представників

Позивача: Остапов В.В.

Відповідача : Албул В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2025

(головуючий - Філінюк І.Г., судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М.)

та рішення Господарського суду Одеської області від 04.06.2025

(суддя - Гут С.Ф.)

у справі №916/964/25

за позовом Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" (Адміністрації морського порту Чорноморськ)

до Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ"

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Державне підприємство "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" (Адміністрації морського порту Чорноморськ) (далі - ДП "Адміністрація морських портів України", позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (далі - АТ "ДТЕК Одеські електромережі", відповідач) про визнання протиправними дії Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" щодо донарахування обсягу споживання електричної енергії згідно акту надання послуг з розподілу електричної енергії за січень 2025 року № 2149-1 з обсягами 113303 кВт год на суму 268146,05 грн з ПДВ.

2. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 17.12.2018 між сторонами існують договірні відносини щодо послуг з розподілу електричної енергії, втім від відповідача у лютому отримано додатковий акт надання послуг з розподілу електричної енергії за січень 2025 року обсягом 113 303 кВт год, однак, вказаний в акті обсяг електроенергії позивачем не використався, у зв`язку із чим протиправно нарахований відповідачем.

Позивач зазначає, що у той же час, відповідачем списано у березні за рахунок коштів попередньої оплати 268 146,05 грн. з ПДВ за 113 303 кВт год та здійснено перерахунок за лютий 2025, після чого надіслано попередження про припинення (обмеження) споживання електричної енергії, у зв`язку із наявністю заборгованості розміром 268146 грн. за послуги з розподілу електричної енергії.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.06.2025, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2025, позов задоволено. Визнано протиправними дії АТ "ДТЕК Одеські електромережі" щодо донарахування обсягу споживання електричної енергії згідно акту надання послуг з розподілу електричної енергії за січень 2025 року № 2149-1 з обсягами 113303 кВт год на суму 268146,05 грн з ПДВ. Здійснено розподіл судових витрат.

4. Судові рішення обґрунтовано тим, що:

- 10.01.2025 відповідачем складено акт технічної перевірки та опломбування № 1110048 комерційного вузла обліку електричної енергії, заводський номер № 6049643, в якому зазначено про некоректність показів лічильника;

- відповідачем повідомлено позивача, що 10.01.2025 його представниками проведено технічну перевірку комерційного обліку електричної енергії ПС Транспортна ком.48 Порт (ДП "АМПУ") заводський номер № 62049643. В ході перевірки встановлено порушення схеми комерційного обліку електричної енергії не з вини споживача. Схема обліку відновлена, лічильник працює в своєму класі точності;

- при здійсненні працівниками відповідача технічної перевірки та опломбування комерційного вузла обліку електричної енергії № 6049643, встановленого на об`єкті споживача, за результатами якої виявлені порушення, акт про порушення складений не був, що є порушенням п. 6.5.7 глави 6.5 розділу VІ Кодексу;

- сторонами у справі не заперечувався факт того, що лічильник № 6049643 встановлено у місці, до якого позивач не має вільного доступу (на території відповідача), у той же час представником відповідача зазначено, що відповідна технічна несправність могла бути викликана фізичним втручанням;

- відповідачем виставлено позивачу рахунок за послуги з розподілу електричної енергії № 2149 за січень 2025. від 28.02.2025 кількістю 113 303,000 кВт*год та вартістю 223455,04 грн з ПДВ. Додатком до вказаного рахунку визначено розрахунок нарахувань, відповідно до якого: за ЕІС-кодом 988150 (2 клас) спожито 20 653 кВт*год, вартістю - 40 731.64 грн; за ЕІС-кодом 62X050 (2 клас) спожито 75 837 кВт*год, вартістю - 149 564.97 грн; за ЕІС-кодом 776266 (2 клас) спожито 16 813 кВт*год, вартістю - 33 158,43 грн;

- в акті перевірки від 10.01.2025 міститься застереження, що акт вважається дійсним за умови підписання його представником споживача або неменше ніж трьома представниками ОСР. Проте, як вбачається зі змісту наданого документу, акт підписаний лише двома представниками ОСР, а підпис представника споживача відсутній;

- акт технічної перевірки №1110048 від 10.01.2025, на який посилається відповідач, не містить ретроспективного аналізу причин та дати виникнення поломки (якщо така була). Таким чином, роздруківки з АСКОЕ не можна визнати допустимими доказами, на яких може ґрунтуватися висновок про дату початку некоректної роботи лічильника;

- при здійсненні працівниками відповідача технічної перевірки та опломбування комерційного вузла облік електричної енергії № 6049643, встановленого на об`єкті споживача, за результатами якої виявлені порушення, акт про порушення складений не був, що є порушенням п. 6.5.7 глави 6.5 розділу VІ Кодексу;

- з урахуванням зазначеного суди зробили висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

5. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

6. У касаційній скарзі скаржник посилається на п. 3 частини 2 ст. 287 ГПК України, та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо таких питань:

- Чи може акт технічної перевірки вважатися належним та допустимим доказом виявлення та фіксації тимчасового порушення роботи вузла обліку не з вини споживача, в розумінні положень ст. 76, 77 ГПК України?

- Чи може суд визнати акт тех. перевірки недійсним, в разі якщо в акті вказано застереження про його дійсність при наявності підписів трьох представників ОСР, в той час як по факту його було підписано меншою кількістю осіб? Адже чинні положення ККО, а саме п. 6.5.10, не містять вказівки про необхідну кількість підписів представників ОСР в акті технічної перевірки для визнання його дійсним;

- Чи необхідно представникам ОСР під час складання акта технічної перевірки фіксувати відмову представника споживача, або іншої особи що допустила їх від підпису та отримання такого акту? Якщо так, то у який спосіб таке фіксування повинно відбуватися, адже така вимога відсутня у п. 6.5.4 та 6.5.10 ККО;

- Чи необхідно ОСР, в розумінні положень п. 8.2.5, п. 8.4.2 ПРРЕЕ; п. 6.5.5, 6.5.7, 6.5.10, 8.6.20 ККО, при виявленні тимчасового порушення роботи вузла обліку не з вини споживача складати акт про порушення? Або акт про порушення дійсно складається лише за наявності порушень, скоєних з вини споживача та передбачених лише у переліку, зазначеному в п. 8.4.2 ПРРЕЕ ?

- Чи допускається здійснення донарахування обсягів електричної енергії споживачу, у спосіб, передбачений п. 2.3.16 ПРРЕЕ та абз 3 п . 8.6.11 п. 8.6.18 ККО виключно на підставі акта технічної перевірки та даних з АСКОЕ?

- Чи може суд визнавати дії ОСР неправомірними в частині здійснення донарахування обсягу електричної енергії в порядку, передбаченому п. 2.3.16 ПРРЕЕ та абз 3 п . 8.6.11 через відсутність складеного акта про порушення?

7. Крім того, посилаючись на п. 4 частини 2 ст. 287 ГПК України, скаржник зазначає, що судами попередніх інстанції, в порушення норм процесуального права а саме ст.ст. 76, 77, 86 ГПК України, взагалі не було досліджено такий належний та допустимий доказ як "Розшифровка нарахувань по рахунку № 8288 " (наявний в матеріалах справи).

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

8. Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наданих сторонами доказів, правильно встановили всі обставини, що мають значення для вирішення спору, та дійшли обґрунтованих і мотивованих висновків про відсутність правових підстав для здійснення спірних донарахувань. Жодних обставин, які залишилися б невстановленими та потребували додаткового з`ясування, матеріали справи не містять.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

9. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 17.12.2018 ДП "Адміністрація морських портів України" звернулось до АТ "ДТЕК Одеські електромережі" із заявою-приєднанням до умов договору споживача з послуг розподілу електричної енергії, за технічними даними Паспорту точок розподілу, серед яких ЕІС-код 62Z150, ЕІС-код 62Z050 та ЕІС-код 62Z266.

10. Відповідно до пункту 1.1 Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії цей договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам (Споживач) як послуги Оператора системи розподілу. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до умов цього договору згідно з заявою-приєднання, що є Додатком 1 до цього Договору.

11. Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи розподілу згідно з Додатком 4 «Порядок розрахунків» (пункт 2.3).

12. Облік (у тому числі приладовий) електричної енергії, що передається Оператором системи розподілу та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №311 (зі змінами та доповненнями, далі - Кодекс комерційного обліку) та з урахуванням вимог цього Договору. За розрахункову одиницю розподіленого та спожитого обсягу електричної енергії береться одна кіловат година (кВт·год) (пункт 3.1)

13. Ціною цього Договору є вартість послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт (об`єкти) Споживача зазначені в Паспорті точки/точок розподілу за об`єктом Споживача (пункт 5.1)

14. Тариф (ціна) на послугу з розподілу електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в Додатку № 4 «Порядок розрахунків» до цього Договору (пункт 5.3).

15. Додатком № 4 до Договору визначено "Порядок розрахунків", пунктом 4 якого передбачено, що оплата послуг з розподілу електричної енергії, здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати на наступний розрахунковий період (крім індивідуальних, колективних побутових споживачів та суб`єктів господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установ та організацій, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення) до дати початку розрахункового періоду за який здійснюється оплата, якщо інше не узгоджене Сторонами.

16. У випадку, якщо у Споживача введена в експлуатацію система ЛУЗОД /АСКОЕ, показники із засобу(ів) обліку фіксуються Оператором системи розподілу на дату розрахунку та передаються до розрахункової системи, як звітні дані, при цьому Оператор системи розподілу формує об`єм розподілу електричної енергії для передачі Постачальнику електричної енергії та/або платіжні документи (пункт 19).

17. 09.02.2021 року між Позивачем (Основний споживач) та Відповідачем (Оператор системи розподілу) укладено Договір на спільне використання технологічних мереж № 25-Пп-ЧФ-21, пунктом 1.1 якого передбачено, що Основний споживач зобов`язується забезпечити технічну можливість доставки електричної енергії необхідного обсягу та рівня потужності (із забезпеченням якості, надійності та безперервності) власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок Оператора системи розподілу або інших суб`єктів господарювання, розподіл (передачу) електричної енергії яким забезпечує Оператор системи розподілу, а Оператор системи розподілу - своєчасно сплачувати вартість послуг Основного споживача з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього Договору.

18. Відповідно до додатку № 4 до вказаного договору, до Переліку об`єктів Оператора системи розподілу відноситься ПС "Іллічівськ" 110/10 кВ; ПС "Чорноморська" 110/10 кВ.

19. Відповідно до відомостей про приєднані електроустановки інших учасників роздрібного ринку до технологічних електричних мереж Споживача ЧФ ДП "АМПУ", до останнього приєднано зокрема ФОП Каратаєва В.А. та ФОП Власійчук О.В.

20. 03.03.2021 складено акт № 5002020 технічної перевірки, з якого вбачається наявність встановленого лічильника № 62049643 у споживача (ДП «АМПУ»), а також зазначено про наявність дистанційного зчитування як на балансі споживача, так і на балансі ОСР, акт підписано представниками Відповідача.

21. 15.03.2021 року складено акт № 1001055 технічної перевірки, з якого вбачається наявність встановленого лічильника № 62063487 у споживача (ДП "АМПУ"), а також зазначено про наявність дистанційного зчитування як на балансі споживача, так і на балансі ОСР, акт підписано представником Відповідача.

22. 25.03.2021 складено акт № 10010700 технічної перевірки, з якого вбачається наявність встановленого лічильника № 62063480 у споживача (ДП "АМПУ"), а також зазначено про наявність дистанційного зчитування як на балансі споживача, так і на балансі ОСР, акт підписано представником Відповідача.

23. 10.01.2025 працівниками відповідача складено акт № 1110048 технічної перевірки та опломбування комерційного вузла облік електричної енергії, заводський номер № 6049643, в якому зазначено про некоректність показів. Підстава перевірки - "проверка ПО" (мовою оригіналу). Зазначено про встановлення нових пломб. Акт підписано двома представниками відповідача, зазначено, що представник позивача від підпису відмовився.

24. Відповідачем представлено звіт позивача про покази обліку за розрахунковим місяцем - січень 2025 року, разом із обсягам субспоживачів, підключених через його мережі, за яким загальний обсяг активної електричної енергії 1453241 кВт*год (82909 кВт*год спожито субспоживачами).

25. 31.01.2025 року між позивачем та відповідачем підписано акт № 8288-1 надання послуги з розподілу електричної енергії за січень 2025 року, загальним обсягом 1 422 979,000 кВт*год та вартістю 2 806 384,94 грн.

26. 28.02.2025 року між позивачем та відповідачем підписано акт 3461-1 надання послуги з розподілу електричної енергії за лютий 2025 року загальним обсягом 1 704 621,000 кВт*год та вартістю 3 361 836,50 грн.

27. Позивачем отримано лист відповідача від 20.02.2025, в якому останній посилається на те, що 10.01.2025 представниками відповідача проведено технічну перевірку комерційного обліку електричної енергії ПС Транспортна ком.48 Порт (ДП "АМПУ") заводський номер № 62049643. В ході перевірки встановлено порушенням схеми комерційного обліку електричної енергії не з вини споживача. Схема обліку відновлена, лічильник працює в своєму класі точності. Позивача повідомлено, що в розрахунковому періоді лютого місяця 2025 року по ЕСІ-коду 776266 буде виконано перерахунок у відповідності до п. 8.6.11, 8.6.18-8.6.21 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №311 (зі змінами), а саме відповідно до п. 8.6.11 по середньодобовому обсягу споживання електричної енергії після відновлення роботи вузла обліку на основі двох найближчих до періоду розрахунку зчитаних та переданих фактичних показів лічильника при умові, що між датами зняття цих показів не менше ніж 28 днів (без урахування днів, коли електроустановки споживача були відключені оператором системи), та за період з 19.12.2024р. 15:34 по 10.01.205р. 12:51 (час та день, зафіксовані АСКОЕ).

28. Позивачем надано відповідь відповідачу, листом від 26.02.2025, в якому позивач зазначив, що не приймає перерахунок виконаний відповідачем та наголошує про безпідставність такого перерахунку, оскільки такі дії не відповідають вимогам положень, закріплених у пункті 5.16.15, 5.16.16, 5.16.17 глави 5.16 розділу V, в абзаці 3 пункті 8.6.18, пункті 8.6.21 глави 8.6 розділу VIII ККОЕЕ, в абзаці 77 пункті 1.1.2 глави 1.1 розділу І ПРРЕЕ.

29. Відповідачем 28.02.2025 виставлено позивачу акт № 2149-1 надання послуги з розподілу електричної енергії за січень 2025 року, загальним обсягом 113 303,000 кВт*год та вартістю 223 455,04 грн.

30. Відповідачем виставлено Позивачу рахунок за послуги з розподілу електричної енергії № 2149 за січень 2025 р. від 28.02.2025 кількістю 113 303,000 кВт*год та вартістю 223455,04 грн з ПДВ. Додатком до вказаного рахунку визначено розрахунок нарахувань, відповідно до якого: за ЕІС-кодом 988150 (2 клас) спожито 20 653 кВт*год, вартістю - 40 731.64 грн; за ЕІС-кодом 62X050 (2 клас) спожито 75 837 кВт*год, вартістю - 149 564.97 грн; за ЕІС-кодом 776266 (2 клас) спожито 16 813 кВт*год, вартістю - 33 158,43 грн.

31. Відповідачем складено 11.03.2025 попередження позивачу про припинення (обмеження) споживання електричної енергії споживачу, в якому повідомляє, що у зв`язку з несплатою та/або неповною оплатою послуг, згідно з умовами договору про розподіл електричної енергії, яка на дату формування попередження складає 268 146 грн за послугу з розподілу електричної енергії, з урахуванням попередньої оплати на березень 2025.

Позиція Верховного Суду

32. Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, та заперечення викладені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково.

33. Як вказувалось предметом спору у справі є вимога про визнання протиправними дії АТ "ДТЕК Одеські електромережі" щодо донарахування обсягу споживання електричної енергії, згідно акту надання послуг з розподілу електричної енергії за січень 2025 року № 2149-1 з обсягами 113 303 кВт год на суму 268 146,05 грн з ПДВ.

34. Суди визнали позов обґрунтованим та задовольнили.

35. Касаційний суд вважає неправильними висновки судів про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на наступне.

36. Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

37. Частина 1 ст.16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

38. Положеннями статті 20 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) та статті 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

39. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 визначено, що суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника.

40. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною.

41. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

42. Поряд з цим, колегія суддів акцентує, що застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

43. Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

44. Отже, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Суд, відповідно до викладеної в позові вимоги, може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, який не суперечить закону, але лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів (такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 ).

45. Верховний Суд зауважує, що у постанові від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом (пункти 6.5 - 6.7 постанови).

46. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16.

47. У постанові від 28.05.2020 у справі № 910/7164/19 Верховний Суд зазначив, що ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

48. Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18.

49. В даному випадку, обираючи спосіб захисту, як-то визнання протиправними дій АТ "ДТЕК Одеські електромережі" щодо донарахування обсягу споживання електричної енергії, згідно акту надання послуг з розподілу електричної енергії за січень 2025 року № 2149-1, позивачем в позові втілюється безпосередня мета, яку він прагне досягти, вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

50. Позивач наголошує, що він вважає безпідставним нарахування відповідачем вартості послуг, згідно акту надання послуг з розподілу електричної енергії за січень 2025 року № 2149-1. На переконання позивача, обраний ним спосіб захисту відновить його, як він вважає, порушене право щодо правильності нарахування оплати за послуги з розподілу електричної енергії за укладеним сторонами договором.

51. При цьому, суд апеляційної інстанції також вказував на те, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає положенням ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, та має практичну мету, оскільки, зважаючи на несплату позивачем оспорюваного нарахування відповідачем було надіслано позивачу попередження про можливість припинення (обмеження) електропостачання (розподілу) електричної енергії, у зв`язку із заборгованістю за спірний період.

52. Водночас суд апеляційної інстанції зробивши такі висновки не зазначив, яким чином відновиться право за захистом якого звернувся позивач, якщо позивач просить визнати неправомірними дії щодо нарахування за актом, тоді як, навіть у випадку задоволення позову, така задоволена вимога як визнання неправомірними дій є фактично превентивною.

53. Апеляційним судом не враховано, що позивач фактично намагається встановити помилковість нарахувань у спірний період за вказаним актом. Встановлення таких обставин, з огляду на наведені вище правові позиції Верховного Суду, не може бути самостійним предметом розгляду в окремій судовій справі. Встановлення таких обставин, як правомірність та правильність здійсненого відповідачем нарахування вартості послуг з розподілу електричної енергії за наданим відповідачем позивачу актом, може бути предметом доказування при вирішенні спору про право, зокрема: про стягнення заборгованості з оплати за отримані/неотримані послуги, в залежності від встановлених судами обставин щодо надання таких послуг. Тому задоволення вимоги про визнання протиправними дій АТ "ДТЕК Одеські електромережі" щодо донарахування обсягу споживання електричної енергії, згідно акту надання послуг з розподілу електричної енергії за січень 2025 року № 2149-1 не призведе до поновлення прав позивача, які він насправді вважає порушеними, а спричинить подання наступних позовів та ініціювання інших судових процесів з метою приведення здійснених відповідачем нарахувань за послуги розподілу електричної енергії у відповідність до отриманої інформації та законодавства.

54. До того ж, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 визначено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в однаковій мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Таким чином, визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Колегія суддів зазначає, що наведений спосіб захисту є виключно превентивним, спрямованим на усунення правової невизначеності та застосовується саме з метою захисту порушеного інтересу позивача у правовій невизначеності, а не порушеного права.

55. Отже, фактично обраний позивачем спосіб захисту права є неефективним.

56. Тоді як, за усталеною практикою Верховного Суду обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин ( такі висновки містяться у постановах від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 15.01.2026 у справі № 902/1125/20).

57. Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

58. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права (такий висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі №910/18962/20).

59. Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, відтак, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті. Вказані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес (постанова Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/3368/18).

60. Так, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц). Звернення позивач з позовною вимогою із змістом визнання протиправними дій АТ "ДТЕК Одеські електромережі" щодо донарахування обсягу споживання електричної енергії, згідно акту надання послуг з розподілу електричної енергії за січень 2025 року № 2149-1 позбавлено сенсу, оскільки, в майбутньому передбачає звернення з подібною вимогою (за наявності підстав).

61. За таких обставин Верховний Суд констатує про обрання позивачем неефективного способу захисту права, що відповідно є самостійною підставою для відмови у позові.

62. З урахуванням зазначеного, касаційний суд вважає, що судові рішення у справі підлягають скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у позові.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

63. Пунктом 3 частини першої статті 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

64. Згідно зі статтею 311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

65. Ураховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові. Касаційна скарга ДП "Адміністрація морських портів України" підлягає задоволенню частково, оскільки підстави, з яких Верховний Суд зробив висновок про скасування оскаржуваних судових рішень, не були доводами касаційної скарги.

Судові витрати

66. За змістом частини четвертої статті 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в позові, сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн та касаційної скарги у розмірі 6 435,50 грн покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Одеської області від 04.06.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 у справі № 916/964/25 скасувати та прийняти нове рішення.

3. У задоволенні позовних вимог Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" (Адміністрації морського порту Чорноморськ) до Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" про визнання протиправними дій Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" щодо донарахування обсягу споживання електричної енергії згідно акту надання послуг з розподілу електричної енергії за січень 2025 року № 2149-1 з обсягами 113303 кВт год на суму 268146,05 грн з ПДВ - відмовити.

4. Стягнути з Державного підприємства "АДМІНІСТРАЦІЯ МОРСЬКИХ ПОРТІВ УКРАЇНИ" (01135, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 14, Код ) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ" (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, буд. 28-Б, Код ) 3 633,60 грн (три тисячі шістсот тридцять три грн) 60 коп. судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної та 6 435,50 грн (шість тисяч чотириста тридцять п`ять грн) 50 коп за подання касаційної скарги.

5. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Одеської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.А. Кролевець

Судді О. М. Баранець

О. О. Мамалуй