ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.03.2026 Справа № 914/611/26

За заявою:Товариства з обмеженою відповідальністю «Юджин-Люкс», м. Дніпро
до боржника:Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМ», Львівська обл., с. Бучали
про:видачу судового наказу
Суддя Крупник Р.В.

ВСТАНОВИВ:

03.03.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Юджин-Люкс» (надалі Заявник, ТОВ «Юджин-Люкс») звернулося до Господарського суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМ» (надалі Боржник) 31`000,00 грн. основного боргу, 24`425,16 грн. пені, 7`149,83 грн. інфляційних втрат, 2`407,81 грн. 3% річних за Договором оренди №42-01/08/2020 від 01.08.2020.

Подана заява обґрунтована невиконанням боржником умов Договору оренди №42-01/08/2020 від 01.08.2020 в частині своєчасного внесення орендних платежів. Як стверджує заявник, у боржника існує борг за договором у розмірі 31`000,00 грн., а також зобов`язання оплатити 24`425,16 грн. пені, 7`149,83 грн. інфляційних втрат, 2`407,81 грн. 3% річних за неналежне виконання умов договору.

09.03.2026 судом частково задоволено заяву ТОВ «Юджин-Люкс» та видано судовий наказ про стягнення із боржника 31`000,00 грн. основного боргу, 498,96 грн. пені, 7`149,83 грн. інфляційних втрат, 2`407,81 грн. 3% річних за Договором оренди №42-01/08/2020 від 01.08.2020.

Проаналізувавши зміст заяви ТОВ «Юджин-Люкс» та співставивши її з наданими доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу в частині стягнення пені у розмірі 23`926,20 грн., з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено пунктом 8 частини 1 статті 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 3.1.5 Договору оренди №42-01/08/2020 від 01.08.2020 орендна плата за користуванням об`єктом оренди на місяць становить 1`000,00 грн. Орендну плату орендар зобов`язаний вносити в повному розмірі у національній грошовій одиниці України гривні, за кожен місяць не пізніше 28 числа поточного місця за наступний місяць на підставі договору.

У даній справі судом було видано наказ про стягнення із боржника на користь заявника 31`000,00 грн. основного боргу, який виник за період з січня 2021 року по липень 2023 року включно.

Згідно із пунктом 7.7 Договору оренди №42-01/08/2020 від 01.08.2020 у разі прострочення сплати орендної плати та інших платежів за договором, орендодавець має право застосувати відносно орендаря неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожен день прострочення від несплаченої суми заборгованості.

На підставі вказаного пункту заявник здійснив нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 31.07.2023 по 02.03.2026 на суму 31`000,00 грн., яка становить заборгованість за період з січня 2021 року по липень 2023 року.

Суд звертає увагу на те, що згідно із частиною 6 статті 232 ГК України (чинного на момент виникнення прострочення) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умовами Договору оренди №42-01/08/2020 від 01.08.2020 не передбачено нарахування пені поза межами встановленого законом шестимісячного строку. Відтак, суд доходить висновку, що у заявника не виникло право вимагати від боржника сплати пені понад строк, встановлений частиною 6 статті 232 ГК України.

Разом з тим, зміст розрахунків заявника засвідчує, що він все ж нараховує пеню понад строк, встановлений частиною 6 статті 232 ГК України.

Враховуючи, що сплата оренди за кожен наступний місяць мала проводитися не пізніше 28 числа поточного місяця, то прострочення за орендними платежами, як і право на нарахування пені у межах шестимісячного строку виникали наступного дня після 28 числа поточного місяця.

Таким чином, шестимісячний обмежувальний строк для нарахування пені за несвоєчасно сплаченими орендними платежами за 2021-2022 роки, а також за січень-лютий 2023 року сплив ще до першого дня, з якого заявник розпочав нарахування, тобто до 31.07.2023. Зокрема, оплата за лютий 2023 року мала бути проведена до 28.01.2023, прострочення за цей місяць розпочалося з 29.01.2023, а шестимісячний строк для нарахування пені сплив 28.07.2023. Відтак, у заявника не виникло право на нарахування пені за період з 31.07.2023 по 02.03.2026 на суму боргу у розмірі 26`000,00 грн., який виник за 2021-2022 роки, а також за січень-лютий 2023 року.

Крім того, у нього не виникло право на нарахування пені за березень-липень 2023 року понад такі періоди:

- за березень 2023 року: прострочення виникло 01.03.2023, а право на нарахування пені могло бути реалізованим до 31.08.2023;

- за квітень 2023 року: прострочення виникло 29.03.2023, а право на нарахування пені могло бути реалізованим до 28.09.2023;

- за травень 2023 року: прострочення виникло 29.04.2023, а право на нарахування пені могло бути реалізованим до 28.10.2023;

- за червень 2023 року: прострочення виникло 29.05.2023, а право на нарахування пені могло бути реалізованим до 28.11.2023;

- за липень 2023 року: прострочення виникло 29.06.2023, а право на нарахування пені могло бути реалізованим до 28.12.2023.

Зважаючи на це, а також враховуючи межі нарахування визначені заявником (зокрема те, що першим днем застосування пені є 31.07.2023), у ТОВ «Юджин-Люкс» виникло та було ним реалізоване право на стягнення 498,96 грн. пені, судовий наказ про стягнення яких і було видано судом.

У той же ж час, заявник не надав доказів наявності у нього права на нарахування пені у розмірі 23`926,20 грн. (24`425,16 - 498,96), зокрема погодження сторонами права на нарахування пені понад шість місяців, а тому підстави для стягнення вказаної суми відсутні.

Викладене вище слугує підставою для відмови у задоволенні заяви ТОВ «Юджин-Люкс» про видачу судового наказу про стягнення 23`926,20 грн. пені на підставі пункту 8 частини 1 статті 152 ГПК України.

Згідно із частиною 1 статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Приписами частини 2 статті 152 ГПК України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись статтями 147, 148, 150, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Юджин-Люкс» про видачу судового наказу в частині вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.КОМ» 23`926,20 грн. пені за Договором оренди №42-01/08/2020 від 01.08.2020 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 254-257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі.

Суддя Крупник Р.В.