ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04 березня 2026 року Справа № 903/108/26

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А.С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л.Ю., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК-РЕНТ»

відповідача: фізичної особи-підприємця Тетерука Василя Сергійовича

про стягнення 31378,54 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Галайський Орест Вікторович, адвокат, ордер серії ВС№1436975 від 06.02.2026 (поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів);

від відповідача: н/з;

Права та обов`язки учаснику судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

установив:

06.02.2026 через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «ОК-РЕНТ» звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця Тетерук Василя Сергійовича у якому просить стягнути 31378,54 грн, з них 25300 грн безпідставно збережених коштів, 95,65 грн 3% річних, 982,89 грн пені та 5000 грн збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на рахунок відповідача ними помилково перераховано 168800 грн за договором з перевезення вантажу на підставі заявки-договору від 19.12.2025, замість 14000 грн, що перевищує погоджену сторонами суму оплати на 154800 грн. У подальшому відповідач частково повернув 129500 грн, а 25300 грн залишаються неповернутими та на переконання позивача свідчить про отримання ним коштів без достатньої правової підстави. Також, через неповернення відповідачем безпідставно збережених коштів нараховують 95,65 грн 3% річних, 982,89 грн пені. Крім того, зазначають, що позивачу завдано збитків, оскільки, з причин відсутності коштів на їхньому рахунку у достатній сумі, товариство було позбавлене можливості виконати зобов`язання зі сплати авансового платежу до 23.12.2025 згідно договору поставки №01/12/25-2 від 01.12.2025, укладеного з ТОВ «ФТП ІНВЕСТ», за невиконання якого передбачено накладення штрафних санкцій у розмірі 5000,00 грн.

Одночасно із позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «ОК-РЕНТ» подало заяву про забезпечення позову. При цьому, просили суд, вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на наявні в ФОП Тетерука Василя Сергійовича кошти, що перебувають на розрахунковому рахунку відповідача НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк» в межах ціни позову (31378,54 грн).

Ухвалою суду від 09.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 04.04.2026. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. Запропоновано позивачу подати суду: відповідь на відзив та наявні докази в строк 5 днів з дня його отримання, з врахуванням вимог ст. ст. 166, 184 ГПК України, копію відповіді на відзив з додатками надіслати відповідачу, докази надіслання надати суду; відповідачу заперечення на відповідь позивача, протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив з доказами надіслання позивачу.

Ухвалою суду від 09.02.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК-РЕНТ» про забезпечення позову задоволено. Постановлено накласти арешт на грошові кошти, в сумі 31378,54 грн, що належать фізичній особі-підприємцю Тетеруку Василю Сергійовичу та перебувають на розрахунковому рахунку НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк».

16.02.2026 через відділ документального забезпечення та контролю суду (електронну пошту суду) від відповідача надійшов лист з додатками, який не скріплений електронним цифровим підписом, що підтверджується актом від 16.02.2026, складений уповноваженими працівниками відділу документального забезпечення та контролю суду.

Згідно ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис".

Статтею 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" визначено, що електронний цифровий підпис це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 вказаного Закону, електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Згідно ч. 8 ст. 42 ГПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Згідно ч. 3 ст. 91 ГПК України учасники справи мають право подавати письмові докази у вигляді документів, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

В силу приписів ч. 2 ст. 170 ГПК України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (ч.4 ст. 170 ГПК України).

Враховуючи викладене, оскільки оригінал документу в паперовій формі до суду не надійшов, надісланий електронною поштою без електронного цифрового підпису лист не може вважатися офіційним, у зв`язку з чим суд постановляє останній повернути без розгляду.

17.02.2026 через систему Електронний суд надійшла заява від представника Товариства з обмеженою відповідальністю ОК-РЕНТ про проведення усіх судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ.

Ухвалою суду від 19.02.2026 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю ОК-РЕНТ про проведення судових засідань у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ задоволено. Постановлено подальші судові засідання за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю ОК-РЕНТ - адвоката Галайського Ореста Вікторовича по справі № 903/108/26 проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ.

27.02.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. При цьому зазначає, що на виконання зобов`язань щодо повернення грошових коштів, які збереглися відповідачем без достатньої правової підстави, 13.02.2026 року ФОП Тетерук Василь Павлович перерахував на розрахунковий рахунок ТОВ «ОК-РЕНТ» 25300 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 95,65 грн 3% річних та 982,89 грн пені, зазначає, що ФОП Тетеруком Василем Павловичем такі вимоги визнаються в повному обсязі, але на момент написання відзиву на позовну заяву, останній позбавлений можливості здійснити відповідний платіж на користь позивача, так як всі карткові рахунки станом на 26.02.2026 року відповідача заблоковані на підставі ухвали Господарського суду Волинської області від 09.02.2026 року у справі № 903/108/26. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 5000 грн завданих збитків, то відповідач вважає дану позовну вимогу необґрунтованою. Позивачем не доведено жодним належним, достовірним та допустимим доказом наявності причинного зв`язку між несвоєчасним поверненням зайво перерахованих позивачем на рахунок відповідача грошових коштів та невиконанням грошових зобов`язань ТОВ «ОК-РЕНТ» перед ТОВ «ФТП ІНВЕСТ» за договором поставки № 01/12/25-2 від 01.12.2025 року, в частині здійснення авансового платежу за товар у розмірі 1 201 347,70 гривень до 23 грудня 2025 року від дати отримання товару (п. 5.1. договору поставки № 01/12/25-2 від 01.12.2025 року), а відтак просить відмовити у задоволенні відповідної вимоги. Крім того, у зв`язку з участю представника відповідача в судовому засіданні Луцького міськрайонного суду Волинської області по розгляду кримінального провадження просить підготовче судове засідання у даній справі провести за відсутності відповідача та його представника. Не заперечує проти закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду по суті. Даний відзив з додатками долучений до матеріалів справи.

Крім того, до відзиву на позовну заяву відповідачем долучено клопотання про скасування заходів забезпечення позову. При цьому просить суд скасувати вжиті судом в ухвалі Господарського суду Волинської області від 09.02.2026 у даній справі заходи забезпечення позову, у вигляді накладення арешту на грошові кошти в сумі 31378,54 грн, що належать фізичній особі-підприємцю Тетеруку Василю Сергійовичу та перебувають на розрахунковому рахунку НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування зазначеного клопотання зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідачем 13.02.2026 року перераховано на розрахунковий рахунок позивача 25300 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3, у застосуванні заходів забезпечення позову відпала необхідність, а продовження строку дії вжитих судом заходів забезпечення позову у вигляді арешту на рахунок відповідача, порушить рівність становища обох сторін, баланс їх інтересів та позбавить відповідача можливості здійснювати господарську діяльність.

03.03.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву у якому зазначають, що з доводами відповідача в частині відмови у відшкодуванні збитків не погоджуються, вважають останні безпідставними та необґрунтованими. Зазначають, що саме з причин невчасного повернення коштів відповідачем, позивач був позбавлений можливості виконати свої зобов`язання вчасно, що призвело до застосування до останнього штрафної санкції в розмірі 5000 грн. Дана відповідь на відзив з додатками долучена до матеріалів справи.

04.03.2026 відповідач не прибув у судове засідання, хоча вчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №R68 (ухвалу суду від 09.02.2026 вручено відповідачу 13.02.2026).

У судовому засіданні 04.03.2026 представник позивача не заперечив щодо закриття провадження у справі в частині стягнення 25300 грн основного боргу. Щодо клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вважає останнє передчасним та просив відмовити у його задоволенні..

Як вбачається із матеріалів справи відповідач оплатив позивачу 25300 грн безпідставно збережених коштів, що підтверджується платіжною інструкцією №3 від 13.02.2026.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Отже, враховуючи те, що відповідач після звернення позивача до суду з даним позовом та після відкриття судом провадження у даній справі оплатив заборгованість, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у частині позовних вимог щодо стягнення 25300 грн безпідставно збережених коштів на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1-10, 13 статті 145 ГПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Верховним Судом у постановах від 21.11.2022 у справі №916/621/22 та від 15.08.2019 у справі №15/155-б зазначено про те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Отже забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю (аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.01.2024 у справі №904/2636/19).

Отже чинним ГПК України передбачена незмінність заходів забезпечення позову до часу виконання рішення або зміни способу його виконання. Винятком із цих правил є випадки, коли: 1) потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або 2) змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або 3) забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Нормами чинного законодавства не визначено підстав та меж розгляду клопотання учасника справи про скасування заходів забезпечення позову, оскільки заходи забезпечення позову, як правило, вживаються за вмотивованим клопотанням позивача для забезпечення ефективного захисту порушених прав.

Водночас забезпечити баланс між правами та інтересами сторін покликаний інститут скасування заходів забезпечення позову. Саме розглядаючи клопотання про скасування заходів забезпечення позову, відбувається реалізація принципу змагальності учасників процесу.

При цьому, під час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову суд не оцінює правомірність та доцільність вжиття ним заходів забезпечення позову, а лише з`ясовує, чи потреба у забезпеченні позову відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Як вже зазначив суд вище, відповідач після відкриття провадження у справі та накладення арешту на грошові кошти оплатив позивачу 25300 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3 від 13.02.2026, у зв`язку з чим суд закрив провадження у справі в цій частині.

Суд зауважує, що відповідно до п. 6 ч.1 ст. 3 Цивільного кодексу України, цивільне законодавство і правосуддя у приватних спорах опирається на базові принципи, які можуть бути застосовані як норми прямої дії до кожного спору, підвідомчого судам. Зокрема, до цих принципів відноситься і принцип розумності.

Для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм.

При цьому, принцип розумності являє собою зважене вирішення питання регулювання правових відносин з урахуванням усіх учасників правовідносин.

Статтею 13 Конвенції встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31.07.03 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як наслідок, держава несе обов`язок забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.04 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема, і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах (п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.03 №3-рп/2003 у справі №1-12/2003).

Суд також звертає увагу на імперативну норму ч.9 ст. 145 ГПК України, якою передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд, з метою недопущення обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача на даному етапі судового розгляду, вважає за можливе частково задовольнити клопотання фізичної особи-підприємця Тетерука Василя Сергійовича та скасувати заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти у розмірі 25300 грн (тобто у тій частині, яку оплатив відповідач, а суд закрив провадження у справі).

В іншій частині заява відповідача підлягає відхиленню, оскільки підстава забезпечення не відпала та не змінились обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову. Крім того, відповідачем не обгрунтовано, що існування заходів до забезпечення позову в частині накладеного арешту на грошові кошти в сумі 6078,54 грн, що належать фізичній особі-підприємцю Тетеруку Василю Сергійовичу та перебувають на розрахунковому рахунку НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк» позбавить відповідача можливості здійснювати господарську діяльність.

У судовому засіданні 04.03.2026 представник позивача вказав, що не заперечує проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Відповідно до ст. 195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Суд, на виконання вимог ст. 195 ГПК України, враховуючи строки розгляду справи, постановив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 31.03.2026.

Згідно із ч. 2 ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 145, 231-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

постановив:

1. Закрити провадження у справі №903/108/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК-РЕНТ» до фізичної особи-підприємця Тетерука Василя Сергійовича в частині стягнення 25300 грн основного боргу (безпідставно збережених коштів), у зв`язку з відсутністю предмету спору.

2. Клопотання фізичної особи-підприємця Тетерука Василя Сергійовича про скасування заходів забезпечення позову задовольнити частково.

3. Скасувати вжиті ухвалою Господарського суду Волинської області від 09.02.2026 по справі №903/108/26 заходи забезпечення позову, в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 25300 грн, що належать фізичній особі-підприємцю Тетеруку Василю Сергійовичу ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) та перебувають на розрахунковому рахунку НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк».

4. В іншій частині клопотання фізичної особи-підприємця Тетерука Василя Сергійовича відмовити.

5. Повідомити сторони про те, що розгляд справи по суті відбудеться 31 березня 2026 року об 14:30 год. в приміщенні Господарського суду Волинської області за адресою: пр-т Волі,54а, м. Луцьк, в залі судових засідань № 208 та в режимі відеоконференції з представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ОК-РЕНТ» - Галайським О.В.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення 04.03.2026 та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвала суду підписана 06.03.2026

Суддя А. С. Вороняк