ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/5133/25

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу №916/5133/25 за позовом ДЕПАРТАМЕНТУ КОМУНАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, буд. 1, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський інститут підприємництва та Права» (65076, м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 7, ) про стягнення 1 112 880,82 грн неустойки,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, вирішені судом заяви, клопотання сторін, вчинені судом процесуальні дії у справі:

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що 01.11.2013 між Департаментом освіти та науки Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський інститут підприємства та права» було укладено договір оренди № 16 (нова редакція), відповідно до якого останньому передано у строкове платне користування об`єкт комунальної власності нежитлові приміщення комунальних дошкільних навчальних закладів загальною площею 2211,3 кв. м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 13-А, строком до 31.10.2016. Надалі, додатковою угодою від 01.11.2016 про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2013 за погодженням сторін строк дії договору оренди було продовжено до 30.09.2019, що фактично становить 2 роки та 11 місяців. З урахуванням положень частини 1 статті 764 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а також пункту 7.8 договору оренди від 01.11.2013, строк дії договору оренди слід вважати продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, а саме на 2 роки та 11 місяців до 31.08.2022. Позивач зазначає, що після настання дати закінчення строку дії договору оренди від 01.11.2013, а саме 31.08.2022, відповідач не повернув об`єкт оренди Департаменту. У зв`язку з цим, на підставі пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 634 від 27.05.2022, договір оренди було продовжено на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців після його припинення або скасування. Крім того, рішенням Господарського суду Одеської області від 04.02.2025 у справі № 916/1332/24 з відповідача було стягнуто заборгованість з орендної плати у розмірі 10 769 731,23 грн, пеню у розмірі 500 658,20 грн, а також розірвано договір оренди № 16 нежитлових приміщень (нова редакція) від 01.11.2013. Водночас зазначеним рішенням суду відмовлено у задоволенні позовних вимог Департаменту в частині виселення ТОВ «Заклад загальної середньої освіти» ліцей «Просвіта» з нежитлової будівлі загальною площею 2211,3 кв. м, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 13-А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01). З урахуванням наведеного позивач стверджує, що договір оренди від 01.11.2013 є розірваним з 05.06.2025. Позивач також зазначає, що 14.08.2025 відповідач передав, а позивач прийняв із строкового платного користування нерухоме майно, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, а саме нежитлові приміщення комунальних дошкільних навчальних закладів загальною площею 2211,3 кв. м, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 13-А. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку за прострочення виконання зобов`язання щодо повернення об`єкта оренди, розраховану у розмірі подвійної орендної плати за період з 05.06.2025 по 14.08.2025, що становить 1 112 880,82 грн.

Відповідач правом на подання заперечення щодо розгляду справи в спрощеному провадженні без виклику сторін, відзиву на позов не скористався. За таких обставин, суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами з врахуванням положень ч.2 ст.178 ГПК України, якими передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, суд враховує, що ухвала суду від 08.01.2026 була надіслана за адресою реєстрації відповідача, але вручена відповідачу не була та 17.01.2026 повернута до суду з поміткою відділення зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», з цих підстав 21.01.2026 для відповідача судом зроблено публікацію на сайті суду із інформацією щодо розгляду даної справи.

Ухвалою суду від 08.01.2026 відкрито провадження у справі №916/5133/25; постановлено розглядати справу №916/5133/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

01.11.2013 між Департаментом освіти та науки Одеської міської ради (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Одеський інститут підприємства та права (Орендар) укладено договір оренди №16, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення комунальних дошкільних навчальних закладів в повному обсязі, загальною площею 2211.3 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 13-А. Цей договір діє з 01.11.2013 до 31.06.2016. Орендна плата визначається на підставі ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 04.10.1995 зі змінами та доповненнями рішень, Одеської міської ради та виконкому Одеської міської ради. За орендоване приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить за перший, після підписання договору оренди, місяць 41 416,67 гривень (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного Законодавства. До орендної плати не входить плата за комунальні послуги, вартість експлуатаційних витрат, плата за користування земельною ділянкою та інші послуги, які надаються спеціалізованими організаціями. Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності. Розмір орендної плати змінюється у випадках зміни методики її розрахунку, цін і тарифів, та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та рішеннями міської ради, що набрали чинності, в порядку передбаченому чинним законодавством. Орендодавець передав Орендарю в оренду нежиле приміщення, згідно з п. 1.1. Договору № 16 від 01.11.2013, який підписаний обома сторонами (п.п. 1.1., 1.3., 2.1. - 2.5., 3.4. договору оренди №16 від 01.11.2013).

Пунктом 4.7. договору оренди №16 від 01.11.2013 встановлено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, Орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати Орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати Орендодавцеві збитки у разі погіршення або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Згідно п.п. 5.1., 5.2. договору оренди №16 від 01.11.2013 за несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня, коли обов`язок повинен був бути виконаний.

Відповідно до п.п. 7.1., 7.8 договору оренди №16 від 01.11.2013 питання не врегульовані цим договором, вирішуються у відповідності з чинним законодавством. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Додатком №1 до договору оренди №16 від 01.11.2013 є розрахунок орендної плати та відшкодування комунальних послуг, згідно з яким орендна ставка становить 10% від експертної оцінки (5 000 000 грн); орендна плата без ПДВ, грн./міс. становить 41 666,67 грн (5 000 000,0 * 0,1 (10 %) / 12 міс.); розрахунок земельного податку грн./міс: 52 407,81/12 міс. 4 367,32 грн. Таким чином, плата за оренду приміщення, грн./міс. становить: 4367,32 грн + 41 666,67 грн = 46 033,99 грн без ПДВ; разом з ПДВ 55 240,79 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції. За орендоване приміщення Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату з 01.01.2013, що розрахована на 01.11.2013 з урахуванням податку на додану вартість, індексу інфляції та податку на землю.

Додатковою угодою про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 01.11.2016 за погодженням сторін строк дії договору оренди №16 від 01.11.2013 було продовжено до 30.09.2019, що фактично становить 2 роки та 11 місяців.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.02.2022 у справі № 916/3133/21 було задоволено позовні вимоги Департаменту та внесено зміни до договору оренди нежилого приміщення №16 від 01.11.2013, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Одеський інститут підприємництва та права та Департаментом освіти та науки Одеської міської ради, в частині зміни найменування сторони орендодавця на Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.02.2025 у справі №916/1332/24, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.06.2025, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський інститут підприємництва та права заборгованість з орендної плати в сумі 10 769 731,23 грн з 05.01.2018 по 31.12.2023, пеню в сумі 500 658,20 грн на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради. Вказаним рішенням також розірвано договір оренди №16 нежитлових приміщень (нова редакція) від 01.11.2013, укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Одеський інститут підприємництва та права, та виселено Товариство з обмеженою відповідальністю Одеський інститут підприємництва та Права з нежитлової будівлі загальною площею 2211.3 кв.м., розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 13А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.06.2025 по справі № 916/712/25 стягнуто з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 2 739 979,16 грн та пеню в сумі 249 959,37 грн за період з січня 2024 року по січень 2025 року за договором оренди №16 від 01.11.2013.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.11.2025 по справі № 916/2567/25 стягнуто з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 961 599,17 грн та пеню в сумі 20 000,00 грн за період з лютого 2025 року по червень 2025 року.

За актом від 14.08.2025 орендар (відповідач) передав, а балансоутримувач (позивач) прийняв із строкового платного користування нерухоме майно, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, а саме: нежитлове приміщення комунальних дошкільних навчальних закладів загальною площею 2211,3 кв.м., що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 13-А.

Позивачем також надано суду розрахунок неустойки у розмірі подвійної плати за користування об`єктом нерухомості за час прострочення за період з 05.06.2025 по 14.08.2025 яка складає 1 112 880,82 грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши позицію позивача, мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, суд дійшов наступних висновків.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1, 5 ст.762 ЦК України).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Положеннями ст. 549 ЦК України визначено загальне поняття штрафних санкцій, яке у господарському судочинстві включає неустойку, штраф, пеню, яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил господарської діяльності, невиконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. За порушення такого зобов`язання (якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення).

Отже, в розумінні загальних та спеціальних норм права, санкція (неустойка) яка передбачена ст. 785 ЦК України є мірою відповідальності, визначеною законодавцем за неправомірне користування майном після припинення договору. З огляду на те, що зазначена міра відповідальності застосовується до триваючого правопорушення (неповернення майна орендодавцю), санкція також має характер тривалості у часі (зобов`язання сплатити подвійну плату за користування річчю за весь час неправомірного користування майном). Відтак, зазначена санкція (неустойка), як така, що визначена спеціальною нормою права має певні особливості у застосуванні в порівнянні з іншими штрафними санкціями, які охоплюються загальними визначеннями ст. 549 ЦК України. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 916/1319/19.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Наявність обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Як встановлено судом, 01.11.2013 між Департаментом освіти та науки Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський інститут підприємства та права» було укладено договір оренди № 16, відповідно до умов якого останньому передано в строкове платне користування об`єкт комунальної власності нежитлові приміщення комунальних дошкільних навчальних закладів в повному обсязі, загальною площею 2211,3 кв.м, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 13 А, строком до 31.10.2016. Додатковою угодою від 01.11.2016 про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення №16 від 01.11.2013 за погодженням сторін строк дії договору оренди було продовжено до 30.09.2019, що фактично становить 2 роки та 11 місяців.

Подалі, відповідно до положень ч. 1 ст. 764 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції яка діяла на момент виникнення правовідносин) та п 7.8 договору оренди №16 від 01.11.2013 , термін дії договору було продовжено на той самий термін і на тих саме умовах, а саме на 2 роки 11 місяців до 31.08.2022.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.02.2025 по справі №916/1332/24, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.06.2025, було розірвано договір оренди № 16 від 01.11.2013. 14.08.2025 між сторонами був підписаний акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Одеси, відповідно до якого відповідач передав, а позивач прийняв із строкового платного користування нерухоме майно за договором оренди №16 від 01.11.2013, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси, а саме нежитлове приміщення комунальних дошкільних навчальних закладів загальною площею 2211,3 кв.м, розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 13-А.

Таким чином, із закінченням 05.06.2025 (дата набрання законної сили рішення ГСООвід 04.02.2025 по справі №916/1332/24) строку дії договору оренди №16 від 01.11., відповідач, з огляду на відсутність укладення нового договору оренди, використовував до 14.08.2025 орендоване майно без правових підстав, порушуючи положення ст. 785 ЦК України, адже в наявних в матеріалах справи відсутній акт повернення з оренди нерухомого майна та дана обставина не заперечується сторонами. З урахуванням викладеного, суд зазначає, що користування майном після припинення договору є таким, що здійснювалося відповідачем не відповідно до його умов, а тому є неправомірним користуванням майном.

На підставі викладеного, позивачем нараховано до стягнення з відповідача неустойку у розмірі 1 112 880,82 грн за прострочення виконання зобов?язань щодо повернення об?єкта оренди, яка розрахована у розмірі подвійної орендної плати за кожен місяць прострочення за період з 05.06.2025 по 14.08.2025.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок неустойки за період з 05.06.2025 по 14.08.2025 у розмірі 1 112 880,82 грн, суд встановив, що вказаний розрахунок є частково необґрунтованим з огляду на таке.

Позивачем не було враховано висновки, наведені у постанові Верховного суду від 27.05.2025 у справі №904/8325/21, де викладено наступне: Як вже зазначалося, частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України передбачено право наймодавця вимагати від наймача, у разі невиконання ним обов`язку щодо повернення речі, сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі. За умовами пункту 3.1 договору оренди, укладеного між сторонами, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 № 786 (зі змінами), або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - серпень 2011 року - 4 437,63 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - вересень 2011 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індексації за вересень. Згідно з частиною першою статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 Цивільного кодексу України, статей 283, 284, 286 Господарського кодексу України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором оренди у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ. Після спливу строку дії договору оренди невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві. Такий правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19. Ураховуючи наведені положення законодавства можна дійти висновку про те, що з моменту припинення договору оренди та до часу повернення орендарем майна, орендодавець має право здійснити нарахування неустойки відповідно до положень частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України у розмірі подвійної плати за найм речі, тобто орендної плати. При цьому розмір такої неустойки має розраховуватися виходячи із розміру орендної плати станом на день припинення договору оренди майна. Проте суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги про стягнення неустойки відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України, не звернули уваги на те, що позивачем розрахунок неустойки зроблено із застосуванням індексу інфляції, який нараховується, у свою чергу, на орендну плату. З урахуванням викладеного для правильного вирішення спору у справі, яка розглядається, необхідним є встановлення обставин щодо правильності розрахунку неустойки, нарахованої позивачем відповідно до частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, а тому суди дійшли передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог..

З огляду на вищевикладене, виключенню судом підлягає застосований індекс інфляції, нарахований на орендну ставку. Відтак, розмір неустойки слід розраховувати виходячи із розміру орендної плати станом на день припинення договору оренди № 16 від 03.11.2013, а саме - 05.06.2025, оскільки рішенням ГСОО від 04.02.2025 по справі №916/1332/24, яке набрало законної сили 05.06.2025 було розірвано договір оренди № 16 від 03.11.2013.

Таким чином, судом здійснено перерахунок неустойки за період з 05.06.2025 по 14.08.2025 відповідно до розміру орендної плати без індексу інфляції станом на день припинення договору оренди № 16 від 03.11.2013, та за підрахунком суду розмір неустойки за означений період становить 880 994,92 грн, що складається з орендної плати станом на день припинення договору оренди № 16 від 03.11.2013 без індексу інфляції за період з 05.06.2025 по 14.08.2025 (неустойка обраховується з 06.06.2025 по 13.08.2026).

Враховуючи викладене, судом підлягають частковому задоволенню заявлені ДКВ ОМР позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ «Одеський інститут підприємництва та Права» неустойки за несвоєчасне повернення останнім орендованого нежитлового приміщення за період з 05.06.2025 по 14.08.2025 у розмірі 880 994,92 грн.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 10 571,94 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов ДЕПАРТАМЕНТУ КОМУНАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, буд. 1, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський інститут підприємництва та Права» (65076, м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 7, ) про стягнення 1 112 880,82 грн неустойки.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський інститут підприємництва та Права» (65076, м. Одеса, вул. Іцхака Рабіна, 7, ) на користь ДЕПАРТАМЕНТУ КОМУНАЛЬНОЇ ВЛАСНОСТІ ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, буд. 1, ) 880 994 (вісімсот вісімдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) грн 92 коп неустойки, 10 571 (десять тисяч п`ятсот сімдесят одну) грн 94 коп судового збору.

3. Відмовити у решті частини заявлених Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (вул. Артилерійська,1, м. Одеса, 65039, e-mail: , ) позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10.03.2026.

Суддя І.А. Малярчук