УХВАЛА

м. Київ

05.03.2026Справа №48/217

За скаргою Приватного підприємства "Берегиня"
на бездіяльністьСолом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України
у справі №48/217
за позовомКомунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва"
доПриватного підприємства "Берегиня"
простягнення 6 342,29 грн

Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники учасників справи:
від позивача:Мойсик М.В.
від відповідача:не з`явився
від органу ДВС:не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебувала справа №48/217 за позовом Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом`янської районної у місті Києві ради до Приватного підприємства "Берегиня" про стягнення 6 342,29 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.06.2011 у справі №48/217 позов Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом`янської районної у місті Києві ради задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства "Берегиня" на користь Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом`янської районної у місті Києві ради заборгованість у розмірі 6 100,45 грн, пеню у розмірі 241,85 грн, державне мито у розмірі 102,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 236,00 грн.

18.07.2011 на виконання рішення суду Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

05.02.2026 через систему "Електронний суд" від Приватного підприємства "Берегиня" надійшла скарга на бездіяльність Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій скаржник просить суд визнати неправомірною бездіяльність органу виконавчої служби, яка полягає у не знятті арешту з майна Приватного підприємства "Берегиня", накладеного постановою від 15.09.2011 в межах виконавчого провадження №28663360.

Також скаржник просить зобов`язати Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з майна Приватного підприємства "Берегиня", накладений постановою від 15.09.2011 в межах виконавчого провадження №28663360.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2026 розгляд скарги призначено у судовому засіданні на 17.02.2026; визнано обов`язковою явку представника Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у засідання; запропоновано Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" та Солом`янському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України суду надати письмові пояснення по суті скарги Приватного підприємства "Берегиня"; зобов`язано Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №28663360.

Крім того в ухвалі суду від 06.02.2026 судом було враховано зміну назви позивача з Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом`янської районної у місті Києві ради на Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва".

13.02.2026 через систему "Електронний суд" від Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" надійшли пояснення, в яких стягувач зазначив, що 08.10.2013 Приватне підприємство "Берегиня" перерахувало на розрахунковий рахунок Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом`янської районної м. Києві ради заборгованість за орендну плату відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2011 у справі №48/217 в розмірі 6 680,30 грн, а саме: борг у розмірі 6 100,45 грн, пеню у розмірі 241,85 грн, державне мито у розмірі 102,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 236,00 грн. Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом`янської районної у м. Києві ради до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції було направлено лист про повернення виконавчого документу без виконання у зв`язку зі сплатою боржником заборгованості на рахунок стягувача.

13.02.2026 через систему "Електронний суд" від Приватного підприємства "Берегиня" надійшла заява про розгляд скарги на бездіяльність органу виконавчої служби за відсутністю представника скаржника.

17.02.2026 через відділ діловодства суду від Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшли копії матеріалів зведеного виконавчого провадження №32818944, до складу яких входять виконавчі провадження №23800880, №30401382 та №28663360.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2026 відкладено судове засідання з розгляду скарги на бездіяльність Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на 05.03.2026.

В судове засідання 05.03.2026 з`явився представник стягувача, який підтримав скаргу боржника на бездіяльність Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Керуючись наведеною нормою, суд вважає за можливе розглянути скаргу Приватного підприємства "Берегиня" за відсутності представників боржника та органу державної виконавчої служби.

Суд, розглянувши скаргу Приватного підприємства "Берегиня", дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку про необхідність її задоволення частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У даній справі скаржником оспорюється бездіяльність державного виконавця через не зняття арешту з майна Приватного підприємства "Берегиня", накладеного постановою від 15.09.2011 в межах виконавчого провадження №28663360.

Так, постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції від 15.09.2011 у виконавчому провадженні №28663360 відкрито провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва №48/217 від 17.07.2011. Вказаною постановою також було накладено арешт на все майно, яке належить Приватному підприємству "Берегиня" в межах суми звернення стягнення - 6 680,30 грн.

Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції від 22.09.2011 вирішено приєднати виконавче провадження №28663360 до зведеного виконавчого провадження №32817944.

В подальшому постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 18.02.2015 в межах виконавчого провадження №28663360 наказ Господарського суму міста Києва від 48/217 від 18.07.2011 вирішено повернути стягувачу у зв`язку з надходженням від нього заяви №404/38 від 03.02.2015 про повернення виконавчого документа без виконання.

Як зазначає стягувач, 08.10.2013 Приватне підприємство "Берегиня" перерахувало на розрахунковий рахунок Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом`янської районної м. Києві ради заборгованість відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2011 у справі №48/217 в розмірі 6 680,30 грн, а саме: борг у розмірі 6 100,45 грн, пеню у розмірі 241,85 грн, державне мито у розмірі 102,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 236,00 грн.

Приватне підприємство "Берегиня" зверталось до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою вих. №1 від 05.01.2026 про зняття арешту з майна боржника, який був накладений Відділом державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві у виконавчих провадженнях №23800880, №26002723, №28663360, №29385284, №30401382, №35490899.

Листом вих. №21328 від 28.01.2026 Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомив боржника, що виконавчі провадження №30401382, №35490899, №23800880 завершені шляхом повернення виконавчих документів стягувачам, у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент винесення відповідних постанов). Орган виконавчої служби у листі зазначив, що повернення виконавчого документа стягувану не є закінченням виконавчого провадження у розумінні ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", а відтак підстави, передбачені ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", для зняття арешту з майна боржника у вказаних виконавчих провадженнях відсутні.

З викладеного вбачається, що в даному випадку має місце ситуація коли органом виконавчої служби у 2011 році накладено арешт на майно боржника у виконавчому провадженні №28663360 і станом на момент постановлення даної ухвали він діє, тобто більше ніж 14 років.

При цьому, як зазначає стягувач, 08.10.2013 боржником в повному обсязі виконано рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2011 у справі №48/217 шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом`янської районної м. Києві ради.

Тобто боржником в повному обсязі виконано рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2011 у справі №48/217 у жовтні 2013 року, однак в межах виконавчого провадження №28663360 з примусового виконання наказу виданого на виконання вказаного рішення продовжує діяти накладений арешт на майно боржника (при цьому виконавчий документ за заявою стягувача повернуто останньому ще у лютому 2015 року).

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження").

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ч. 2 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, визначеними виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 2 статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла станом на момент постановлення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу) визначено у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" (в чинній редакції) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Пунктом 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Так, судом враховано зазначені положення Закону України "Про виконавче провадження" та те, що в даному випадку виконавче провадження не було закінчено, а виконавчий документ було повернуто стягувачу за його заявою. При цьому фактично рішення суду виконано в повному обсязі, проте на майно боржника накладено арешт більше ніж 14 років.

Викладене свідчить про відсутність бездіяльності органу виконавчої служби щодо зняття арешту з майна боржника, оскільки положення Закону України "Про виконавче провадження" не передбачають такої підстави для зняття арешту, як повернення виконавчого документу стягувачу за його заявою.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З метою уникнення надмірного втручання органу державної виконавчої служби у право боржника на мирне володіння своїм майном, враховуючи триваючий період дії накладеного арешту (понад 14 років) задля виконання рішення суду, яке виконано боржником у повному обсязі, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з майна Приватного підприємства "Берегиня", накладеного постановою від 15.09.2011 в межах виконавчого провадження №28663360.

За таких обставин, скарга Приватного підприємства "Берегиня" підлягає частковому задоволенню з викладених вище підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 233, 234, 235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Приватного підприємства "Берегиня" задовольнити частково.

2. Зобов`язати Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з майна Приватного підприємства "Берегиня" (03061, м. Київ, просп. Відрадний, 16/50, буд. 16/50; ідентифікаційний код 30023797), накладеного постановою від 15.09.2011 в межах виконавчого провадження №28663360.

3. В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (05.03.2026) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення її повного тексту шляхом подання у відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено 18.03.2026

Суддя Роман БОЙКО