УХВАЛА

05 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 927/213/25

Касаційний господарський суд у складі судді Верховного Суду Мамалуя О.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Киїнської сільської ради

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025

у складі колегії суддів: Михальська Ю.Б. - головуючий, Мальченко А.О., Тищенко А.І.

та на рішення господарського суду Чернігівської області від 28.07.2025

суддя: Фесюра М.В.

у справі № 927/213/25

за позовом фізичної особи-підприємця Нікітенка Володимира Володимировича,

до Киїнської сільської ради

про визнання недійсним правочину щодо одностороннього розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

Киїнська сільська рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 та на рішення господарського суду Чернігівської області від 28.07.2025 у справі №927/213/25.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 4 Закону встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позов у цій справі подано у 2025 році.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 01.01.2025 встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

Предметом позову в зазначеній справі є одна вимога немайнового характеру. Отже, при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 4844,80 грн (3028,00 грн) х 200 % х 0,8.

До касаційної скарги в якості доказу сплати судового збору додано квитанцію від 05.01.2026 № 3471-4101-7045-6822 про сплату судового збору у сумі 6056,00 грн та платіжну інструкцію від 21.01.2026 № 12 про сплату судового збору у сумі 4844,80 грн, проте зазначені документи не можуть вважатися належними доказами сплати судового збору у встановленому законодавством порядку, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При зверненні до суду, скаржник долучив до скарги копію квитанції від 05.01.2026 № 3471-4101-7045-6822 про сплату судового збору у сумі 6056,00 грн, з якої вбачається, що в графі "призначення платежу" зазначено: 2; Судовий збір, за позовом Киїнська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області, Верховний суд (Касаційний господарський суд). Також долучив копію платіжної інструкції від 21.01.2026 № 12 про сплату судового збору у сумі 4844,80 грн, з якої вбачається, що в графі "призначення платежу" зазначено: судовий збір, за позовом Киїнська сільська рада, на рішен.від 16.12.25 по справ №927/21/25, Верховний суд (касаційний господарський).

Згідно з приписами частин першої та другої статті 9 Закону судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 №163 затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг (далі - Інструкція), якою встановлені загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Згідно з пунктом 37 розділу ІІ Інструкції платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити обов`язкові реквізити, зокрема "призначення платежу".

Платник заповнює реквізит "призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України (пункт 41 розділу ІІ Інструкції).

Слід зауважити, що на офіційному веб-сайті Верховного Суду (https://supreme.court.gov.ua/supreme/) в розділі "судовий збір" зазначено приклад заповнення графи "Призначення платежу" в платіжному документі. Разом з тим, у графі "Призначення платежу" обов`язково необхідно вказати, зокрема, номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Отже, квитанція від 05.01.2026 № 3471-4101-7045-6822 про сплату судового збору у сумі 6056,00 грн, не може бути прийнята як належний доказ сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, оскільки у платіжному документі в графі "призначення платежу" не зазначено номера справи у якій сплачується судовий збір. Разом з тим платіжна інструкція від 21.01.2026 № 12 про сплату судового збору у сумі 4844,80 грн, також не може бути прийнята як належний доказ сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, оскільки у платіжному документі в графі "призначення платежу" вказано номер справи №927/21/25, тоді як касаційна скарга подається у справі №927/213/25.

Таким чином, додані скаржником до касаційної скарги квитанція від 05.01.2026 №3471-4101-7045-6822 про сплату судового збору у сумі 6056,00 грн та платіжна інструкція від 21.01.2026 № 12 про сплату судового збору у сумі 4844,80 грн, не можуть вважатися належними доказами сплати судового збору у встановленому законом порядку.

Водночас Суд зазначає, що процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, зокрема, податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, встановлена Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок).

Цей Порядок розроблено зокрема на виконання статті 7 Закону та визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, зокрема, податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету (пункт 2 розділ І Порядку).

Відповідно до пункту 5 розділу І Порядку, повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

У разі повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

З огляду на викладене Суд дійшов висновку, що касаційна скарга оформлена з порушенням вимог статті 290 ГПК України, оскільки до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом порядку.

Згідно з приписами частини другої статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Зі змісту частини другої статті 174 ГПК України вбачається, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме: надати документ, що підтверджує сплату судового збору у цій справі у встановленому порядку і розмірі 4844,80 грн.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Киїнської сільської ради на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2025 та на рішення господарського суду Чернігівської області від 28.07.2025 у справі №927/213/25 залишити без руху.

2. Надати Киїнській сільській раді строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Роз`яснити Киїнській сільській раді, що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду О. О. Мамалуй