ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2026 р. Справа№ 910/6524/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Сибіги О.М.

Кравчука Г.А.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представника(-ів): згідно з протоколом судового засідання від 03.03.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 14.10.2025 (повний текст складено та підписано 27.10.2025)

у справі №910/6524/25 (суддя Бондаренко-Легких Г.П.)

за позовом Антимонопольного комітету України

до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

про стягнення пені у розмірі 2 475 000, 00 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" про стягнення пені у розмірі 2 475 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем його зобов`язань по сплаті штрафу, накладеного на відповідача відповідно до рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №52-р/тк від 13.10.2023, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 2 475 000, 00 грн за період прострочення.

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 Позов Антимонопольного комітету України до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" про стягнення пені у розмірі 2 475 000, 00 грн - задоволено.

Стягнуто з Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" пеню у розмірі 2 475 000 грн 00 коп. і зараховано зазначену суму у дохід загального фонду Державного бюджету України.

Стягнуто з Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" на користь Антимонопольного комітету України судовий збір у розмірі 29 700 грн 00 коп.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд виходив з того, що відповідач, всупереч вимогам ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", прострочив сплату штрафу, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 2 475 000, 00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення від 14.10.2025 у справі №910/6524/25 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене місцевим судом з порушенням норм матеріального права та недотриманні норм процесуального права. При цьому скаржник стверджує, що весь період з 10.01.2024 по 09.09.2024 підпадає під дію норми ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а тому нарахування пені за цей час є протиправним. Апелянт наголошує, що суд першої інстанції неправильно витлумачив правову норму щодо зупинення нарахування пені на період судового оскарження рішення АМКУ, оскільки закон прямо визначає, що пеня не нараховується на весь час судового розгляду, а не на окремі фрагменти. Також скаржник зазначає, що нарахування пені заявленого розміру з урахуванням того, що основне зобов`язання вже виконано добровільно, є дискримінаційним і таким, що не відповідає принципу добросовісного управління державним інтересом.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

15.12.2025 через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи викладені в ній, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Позивач наголошує на тому, що ним правомірно, відповідно до норм чинного законодавства про захист економічної конкуренції, була нарахована пеня у розмірі 2 475 000 гривень за прострочення сплати штрафу, накладеного Рішенням № 52-р/тк.

Також позивач зазначає, що посилання відповідача на абз. 2 ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", в якій зазначено, що двомісячний строк для сплати штрафу зупиняється на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Комітету, не можуть братися до уваги, оскільки зазначену норму було прийнято після того як Комітет прийняв рішення і ця норма до розгляду цієї справи не застосовується.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги, заяв та клопотань

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2025 апеляційну скаргу у справі №910/6524/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Коробенко Г.П., судді: Сибіга О.М., Кравчук Г.А.

19.11.2025 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі №910/6524/25 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Витребувано матеріали справи №910/6524/25 з Господарського суду міста Києва.

28.11.2025 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі №910/6524/25. Судове засідання призначено на 20.01.2026. Витребувано матеріали справи №910/6524/25 з Господарського суду міста Києва.

15.12.2025 матеріали справи №910/6524/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.

У судовому засіданні 20.01.2026 оголошено перерву до 17.02.2026.

17.02.2026 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладено на 03.03.2026.

У судовому засіданні 03.03.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 03.03.2026 з`явився представник позивача, який надав свої пояснення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідмолений шляхом доставки процесуальних документів до Електронного кабінету, що підтверджується довідкою від 26.02.2026.

Відповідно до частини п`ятої статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення відповідача про місце, дату і час судового розгляду, враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" за відсутності представника відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

13.10.2023 за результатами розгляду справи №240/60/16-рп/к.23 Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України прийнято рішення №52-р/тк, яким визнано:

- Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" у період з 07.11.2022 по 13.10.2023 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг із користуванням відведеними майданчиками для платного паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах м. Києва із частиною 100%, оскільки на цьому ринку в нього не було жодного конкурента;

- дії Комунального підприємства "Київтранспарксервіс", які полягають у включенні економічно необґрунтованих статей затрат до планової калькуляції вартості послуг з утримання майданчиків для паркування транспортних засобів за одну годину надання послуг, на основі якої розпорядженням Київської місткої військової адміністрації віл 97.11.2022 №735 було затверджено економічно необґрунтовані тарифи на такі послуги, порушенням, передбаченим частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг із користування відведеними майданчиками для платного паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах м. Києва, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умови існування значної конкуренції на цьому ринку.

За зазначене порушення на КП "Київтранспарксервіс" відповідно до статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" накладено штраф у розмірі 3 300 000, 00 грн.

Орган АМК України направив відповідачу копію рішення №52-р/тк від 13.10.2023 засобами поштового зв`язку, яке отримане останнім 30.10.2023, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення №71.

Таким чином, рішення №52-р/тк від 13.10.2023 було вручене відповідачу - 30.10.2023.

Не погодившись з рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №52-р/тк від 25.10.2023 КП "Київтранспарксервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення №52-р/тк від 13.10.2023, у зв`язку з чим 10.01.2024 відкрито провадження у справі №910/19743/23.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.04.2024 у справі №910/19743/23, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2024, у задоволені позову відмовлено.

За розрахунком позивача, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу є 01.01.2024 (30.12.2023 та 31.12.2023 вихідні дні).

11.09.2024 відповідач сплати штраф накладений рішенням №52-р/тк від 25.10.2023, що підтверджується платіжною інструкцією №8526.

Проте, оскільки відповідач сплатив штраф з простроченням двомісячного строку з дня отримання рішення, позивач направив відповідачу претензію вих.№300-20.3/02-3235 від 21.03.2025 в якій вимагав у останнього сплатити пеню.

Однак, на момент звернення позивача до суду з даним позовом, він (позивач) не отримував від відповідача документів, що підтверджують сплату пені за прострочення сплати штрафу накладеного рішенням №52-р/тк від 13.10.2023.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає, що у зв`язку з простроченням відповідачем строку на оплату штрафу, в силу частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" останній зобов`язаний сплати пеню у розмірі, розрахованому позивачем.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на те, що на час оскарження рішення №52-р/тк від 13.10.2023 нарахування позивачем пені за весь період з 10.01.2024 по 09.09.2024 є протиправним, а відтак, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів сторін

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та надані позивачем пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні чи скасуванню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 56 зазначеного Закону особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до наявних у справі доказів копію рішення відповідач отримав 30.10.2023.

Відтак, як правильно встановлено місцевим господарським судом, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу було 01.01.2024.

Згідно п. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню (частина 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Судом встановлено, що відповідач, не погоджуючись з рішенням Антимонопольного комітету України №52-р/тк від 13.10.2023, у відповідності до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом щодо визнання протиправним та скасування рішення №52-р/тк від 13.10.2023.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.04.2024 у справі №910/19743/23, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2024 у задоволені позову відмовлено.

Таким чином, рішення по справі №910/19743/23 в силу статті 284 Господарського процесуального кодексу України набрало законної сили 09.09.2024 та не було оскаржене в порядку касаційного провадження.

Проте відповідач сплатив штраф, накладений рішенням №52-р/тк від 13.10.2023, лише 11.09.2024.

Відповідно до п. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Згідно з п. 7 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету (п. 9 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням №52-р/тк від 13.10.2023, зупинялось на час його оскарження відповідачем в суді першої та апеляційної інстанції.

Позивач, розраховує пеню:

- з 02.01.2024 (наступний день після двомісячного строку для сплати штрафу накладеного рішенням №52-р/тк) по 09.01.2024 включно (день, який передував винесенню ухвали судом першої інстанції про відкриття провадження у справі №910/19743/23);

- з 01.05.2024 (наступний день після прийняття судом першої інстанції рішення по справі №910/19743/23) по 10.06.2024 включно (день, який передував винесенню ухвали судом апеляційної інстанції про відкриття апеляційного провадження у справі №910/19743/23);

- 10.09.2024 (наступний день після прийняття судом апеляційного інстанції постанови у справі №910/19743/23 та день, який передував даті сплати штрафу, накладеного рішенням №52-р/тк).

В силу приписів частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи в суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснюються.

Таку правову позицію викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.06.2022 у справі №917/530/21, від 11.06.2019 у справі №910/9272/18, від 22.01.2019 у справі №915/304/18, від 19.03.2019 у справі №904/3536/18 та від 27.11.2018 у справі №910/4081/18.

За наведеного вище, є безпідставними твердження скаржника, наведені в апеляційній скарзі про те, що пеня не нараховується на весь час судового розгляду.

Щодо посилань апелянта на абз. 2 ч. 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", в якій зазначено, що двомісячний строк для сплати штрафу зупиняється на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Комітету, колегія суддів зазначає таке.

Законом України №3295-ІХ від 09.08.2023 до Закону України "Про захист економічної конкуренції" внесені зміни, зокрема, доповнено частину 3 статті 56 абзацом 2 наступного змісту: "Строки, передбачені абзацом першим цієї частини (сплата штрафу протягом двох місяців з моменту отримання рішення), зупиняються на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а також на час проведення перевірки чи перегляду рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органом Антимонопольного комітету України".

Згідно пункту 1 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №3295-ІХ від 09.08.2023, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2024 року.

Пунктом 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №3295-ІХ від 09.08.2023 установлено, що рішення органів Антимонопольного комітету України, прийняті до дня набрання чинності цим Законом, підлягають виконанню відповідно до законодавства, яке діяло на момент прийняття рішення.

Отже, оскільки рішення №52-р/тк органом АМК України прийняте 13.10.2023, тобто до набрання чинності Закону України №3295-ІХ від 09.08.2023, яким внесені зміни до частини 3 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", відповідач зобов`язаний був сплатити штраф протягом двох місяців з дня отримання копії рішення та такі строки не зупинялись на час розгляду судом справи про оскарження рішення №52-р/тк від 13.10.2023, про що обгрунтовано виснував суд першої інстанції.

За таких обставин, вимоги позивача до відповідача про стягнення пені в розмірі 2 475 000, 00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задовленню у заявленому позивачем розмірі.

Таким чином, дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та ухвалив законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони зводяться виключно до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, та не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Комунального підприємства "Київтранспарксервіс".

Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі рішення від 14.10.2025 відсутні.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів також погоджується із здійсненим судом першої інстанції розподілом судових витрат, а витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги відповідно до статті 129 ГПК України покладаються судом на апелянта, оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 129, 267-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі №910/6524/25 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс".

Матеріали справи №910/6524/25 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.03.2026

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді О.М. Сибіга

Г.А. Кравчук