РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.03.2026Справа № 910/13142/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськова М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу

За позовом Комунального підприємства "Київкомунсервіс"

(04053, місто Київ, вул. Кудрявська, буд. 23, )

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Сахара ЛТД"

(51900, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Кірова, корпус 3,

офіс 223; )

Про стягнення 42 951,42 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Київкомунсервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сахара ЛТД" про стягнення заборгованість за договором №ВП-25974-Др/1 на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 01.08.2022 у сумі 47 830, 18 грн. за період з 01.09.2023 по 31.01.2025, інфляційні втрати в розмірі 7 116,00, проценти за користування коштами 3% річних в розмірі 2 039,42 грн. та пеню в розмірі 11 903,17 грн.

25.10.2025 через систему «Електронний суд» представником відповідача подано клопотання про повернення позовної заяви Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" без розгляду, як поданою з порушенням вимог підсудності.

Розглянувши подане клопотання суд виходить із наступного.

Визначаючи підсудність вищевказаного спору Господарському суду міста Києва, позивач у позовній заяві зазначив, що адресою відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сахара ЛТД" є Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Кірова, корпус 3, офіс 223.

Суд погоджується із твердженням позивача, що у відповідності до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України дана справа підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва, оскільки умовами Договору №Вп-25974-Др/1 на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 01.08.2022 року визначено місце виконання на об`єкті Замовника (прод.маг), що знаходиться за фактичною адресою: м. Київ, вул. М. Тимошенко, 29.

У відповідності до частини 1 статті 29 Господарського процесуального кодексу України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Так, частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Таким чином, суд відхиляє як необґрунтоване клопотання відповідача про повернення позову без розгляду, як поданого з порушенням вимог підсудності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 відкрито провадження у справі №910/13142/25; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

21.11.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в проти задовлення позовних вимог заперечує; вказує, що 16.05.2024 Відповідач як орендар повернув орендодавцю ТОВ "ФІНЕКО-ІНВЕСТ" приміщення за адресою місто Київ, вулиця Максима Тимошенка, будинок 29, сторони підписали акт приймання-передачі приміщення, за яким зафіксовано повне припинення права Відповідача на користування приміщенням.

26.11.2025 через систему «Електронний суд» Комунальне підприємство "Київкомунсервіс" подало до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сахара ЛТД» на користь КП «Київкомунсервіс» заборгованість у сумі 23 915,09 грн. за період з 01.09.2023-16.05.2025р.р., інфляційні втрати в розмірі 4 798,84 грн., 3% річних в розмірі 1 337,76 грн., пеню в розмірі 12 899,73 грн.

Згідно приписів п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

В той же час, ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

З огляду на те, що заява позивача про зменшення позовних вимог відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 46, 170 Господарського процесуального кодексу України, зокрема до неї додано докази направлення примірника такої заяви відповідачу, а також зважаючи на те, що вказана заява подана до суду до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне прийняти до розгляду відповідну заяву Комунального підприємства "Київкомунсервіс", у зв`язку з чим має місце нова ціна позову.

05.12.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Сахара ЛТД" подано відзив на позовну заяву, в котрому заявлено клопотання про зменшення розмір пені, що може бути стягнута з Відповідача, до 1 000 гривень.

08.12.2025 позивачем подано відповідь на відзив.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

03 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФінекоІнвест» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сахара ЛТД» (орендар) уклали договір оренди № 03/02-22, нежитлового приміщення І в літері «А», площею 115,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Київ, Оболонський район, вул. Маршала Тимошенка ( нова назва Левка Лук`яненка), 29. Приміщення належить Орендодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2007 року № 3593.

Пунктом 1.3 вищезазначеного договору оренди зазначається, що цільове призначення об`єкта оренди: ведення орендарем господарської діяльності, а саме розміщення магазину роздрібної торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами, алкогольними напоями, тютюновими виробами та іншими продовольчими товарами.

Згідно п. 3.9 договору оренди № 03/02-22 від 03.02.2022 року, Сторони погодили, що Орендар має право самостійно укласти прямі договори на отримання комунальних послуг, інтернет, охорона, пожежна безпека, вивіз сміття, електропостачання, водопостачання, водовідведення та ін.

Між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (далі - Позивач, за договором - Виконавець) та ТОВ «Сахара ЛТД» (далі - Боржник, за договором - Замовник) укладено договір №Вп-25974-Др/1 на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 01.08.2022 року (далі - Договір).

Пунктом 1.1. вищезазначеного договору Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послуги з вивезення (збирання, зберігання, перевезення, утилізація, захоронення) твердих побутових відходів (далі за текстом-ТПВ), що утворюються на об`єкті Замовника (прод.маг), що знаходиться за фактичною адресою: м. Київ, вул. М. Тимошенко,29, а Замовник зобов`язується прийняти і своєчасно оплачувати надані послуги.

Пунктом 1.2 договору, кількість (обсяг) побутових відходів, що підлягає вивезенню по факту утворення ТПВ згідно надання послуг з вивезення побутових відходів, становить 9,9 м3 в місяць.

Пунктом 2.1 договору тариф на послуги , які передбачені п. 1.1. цього договору та надаються КП «Київкомунсервіс», встановлено Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.03.2019 р. № 450 «Про внесення змін до тарифів на послугу з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, знешкодження, захоронення), що надає комунальне підприємство «Київкомунсервіс» як виконавець цих послуг. Тариф на послуги за цим договором становить: 234,22 грн. з ПДВ за 1 м3. В місяць - 2813,54 грн. з ПДВ.

Пунктом 2.2 договору тарифи на послуги, що надаються за даним договором, та норми накопичення ТПВ можуть бути змінені на підставі відповідних актів, прийнятих органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, або в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Офіційне опублікування та оголошення в засобах масової інформації про зміну тарифів на послуги, що надаються за даним договором та про зміну норм накопичення ТПВ є підставою для зміни вартості надання Послуг за цим Договором з дати опублікування такого акту у засобах масової інформації. При цьому така зміна тарифів чи норм накопичення ТПВ не потребує складання окремого письмового документу (додаткової угоди до Договору) і такі нові тарифи та норми накопичення ТПВ будуть застосовуватись при наданні Послуг за цим Договором з дня їх офіційного вступу в законну силу.

Розпорядженням № 638 Київської Міської Військової адміністрації від 31.08.2022 року, внесено зміни до тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів з урахуванням операцій поводження з побутовими відходами (збирання, перевезення, утилізація, захоронення) виконавцю послуг - Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської Міської Державної Адміністрації ) «Київкомунсервіс» для категорії інші споживачі встановлено тариф 284,20 грн. з ПДВ.

Пунктом 2.3 договору, оплата послуг за цим договором, у розмірі, що вказаний у п.2.1 даного договору з урахуванням ПДВ, здійснюється замовником щомісячно до 20го числа місяця наступного місяцем надання послуг.

Пунктом 3.9 договору, Замовник зобов`язується, здійснювати 100% оплату послуг на умовах, зазначених у п.2.3 та п.2.5. цього Договору.

Таким чином, спір у справі між сторонами виник з підстав того, що ТОВ «Сахара ЛТД» в порушення укладеного між сторонами Договору №Вп-25974-Др/1 надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2022 не у повному обсязі здійснило оплату за надані позивачем у період за період з 01.09.2023-16.05.2025 послуги, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 23 915,09 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 4 798,84 грн., 3% річних в розмірі 1 337,76 грн., пеню в розмірі 12 899,73 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

У ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зазначено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем комунальних послуг з поводження з побутовими відходами є суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" одиницею виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами є кілограм, тонна, кубічний метр або інша одиниця, визначена правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Одиниця виміру обсягу наданих послуг з поводження з побутовими відходами встановлюється органом місцевого самоврядування.

Послуга з поводження з побутовими відходами надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 25 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відходи" поводження з відходами - дії, спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 01.09.2023-16.05.2025 позивачем на умовах Договору №Вп-25974-Др/1 надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2022 були надані відповідачу послуги на загальну суму 23 915,09 грн.

При цьому, позивачем долучено до матеріалів справи копії актів надання послуг за спірний період, які направлялись відповідачу в системі електронного документообігу.

До позовної заяви позивачем долучені докази направлення відповідачу рахунків на оплату через програму М.Е.Dос в Єдиному реєстрі податкових накладних реєструє податкові накладні, до яких відповідач має доступ, що свідчить про обізнаність факту нарахування йому вартості послуг за договором.

З витягу М.Е.Dос., долученого до матеріалів справи, вбачається підтвердження факту отримання та час одержання електронного документа, статус документів - доставлено контрагенту і підтверджується одержання електронного документа відповідачем, а також документів які мають електронний цифровий підпис.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу. Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження. У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

Проте, як було встановлено вище, відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору не здійснив оплату за надані позивачем у період з 01.09.2023-16.05.2025 послуги, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 23 915,09 грн.

Оскільки матеріали справи не містять доказів висловлення відповідачем будь-яких заперечень щодо інформації, вказаної позивачем у надісланих актах за спірний період, а нарахування наданих послуг здійснювалось позивачем відповідно до того обсягу побутових відходів, який вказаний у п. 1.2 Договору №Вп-25974-Др/1 надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2022, суд дійшов висновку, що за період 01.09.2023-16.05.2025 позивачем відповідно до умов Договору було надано відповідачу послуги на загальну суму 23 915,09 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 23 915,09 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Сахара ЛТД" за Договором №Вп-25974-Др/1 надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2022 у сумі 23 915,09 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" в частині стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю "Сахара ЛТД" суми основного боргу у розмірі 23 915,09 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 12 899,71 грн. за період з 21.09.2023 по 24.11.2025.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.2 Договору №Вп-25974-Др/1 надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2022 за прострочення оплати послуг з вивезення побутових відходів за цим договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Отже, розмір пені у правовідносинах між позивачем та відповідачем за Договором №Вп-25974-Др/1 надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2022врегульований Законом України "Про житлово-комунальні послуги" та не може перевищувати 0,01 відсотка від суми боргу за кожен день прострочення.

У ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Втім, формулювання у ч. 1 ст. 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" про те, що споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення, вказує на те, що такий розмір пені в будь-якому випадку не може перевищувати 0,01 відсотка від суми боргу за кожен день прострочення, тобто збільшення пені у спірних правовідносинах законом не допускається.

Крім того, умовами Договору №Вп-25974-Др/1 надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.08.2022 сторони не встановили іншого періоду нарахування пені, ніж той, що визначений у ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (протягом 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано).

При цьому, умова договору про нарахування пені за кожен день прострочення (п. 5.2 договору) не встановлює іншого періоду нарахування пені, ніж той, що визначений у ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а є механізмом нарахування пені.

Однак, як вбачається з розрахунку пені, долученого позивачем до позовної заяви, вказаних вимог позивачем дотримано не було, у зв`язку з чим суд здійснив власний розрахунок пені (в межах заявленого позивачем періоду нарахування), та дійшов висновку, що обґрунтованим розміром пені, що підлягає стягненню з відповідача, є 439,35 грн.

З огляду на те, що за перерахунком суду розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача за результатом перерахунку суду становить 439,35 грн., суд залишає клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 1 000,00 грн без розгляду.

Також, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 4 798,84 грн. та 3% річних в розмірі 1 337,76 грн.

Стосовно вказаних позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що він є арифметично вірним, таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 4 798,84 грн. та 3% річних в розмірі 1 337,76 грн., а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сахара ЛТД" (51900, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Кірова, корпус 3, офіс 223; ідентифікаційний код: 39430993) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київкомунсервіс" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 23; ідентифікаційний код: 33745659) суму основного боргу у розмір 23915,09 грн., пеню у розмірі 439,35 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 798,84 грн., 3% річних в розмірі 1 337,76 грн. та судовий збір у розмірі 1719,65 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов