ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2026 року м.Дніпро Справа № 912/630/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Чередко А.Є.

секретар судового засідання: Абадей М.О.

представники сторін:

від скаржника: Невечеров Д.В., представник;

арбітражний керуючий: Рябчун Р.М.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства АБ "Укргазбанк" на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2025 року у справі № 912/630/25 (суддя Коваленко Н.М.)

про неплатоспроможність Фізичної особи підприємця Піотровської Олени Леонідівни (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

ВСТАНОВИВ:

26.05.2025 року від боржника до суду надійшло клопотання, в якому боржник просив господарський суд в порядку п. 8 ч. 1 ст.90 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справі про неплатоспроможність Піотровської О.Л. закрити і застосувати наслідки щодо погашення незаявлених вимог кредиторів відповідно до ч. 4 ст.90 Кодексу України з процедур банкрутства.

26.05.2025 року від керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Рябчуна Р.М. до суду надійшло клопотанням про закриття провадження у справі про неплатоспроможність та Звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки виправлених Декларацій про майновий стан, наданих боржником.

Клопотання обґрунтоване тим, що станом на сьогоднішній день на адресу арбітражного керуючого від кредиторів не надійшло заяв з грошовими вимогами до боржника.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2025 року провадження у справі №912/630/25 про неплатоспроможність фізичної особи Піотровської Олени Леонідівни закрито; припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника - ОСОБА_1 ; припинено повноваження керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Рябчуна Романа Миколайовича; встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що до суду у передбачений ст. 45 КУзПБ строк не було подано письмових заяв з грошовими вимогами до боржника.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Приватне акціонерне товариство АБ "Укргазбанк" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що неподання АБ "Укргазбанк" заяви з грошовими вимогами у 30-денний строк зумовлене вчасним неповідомленням банку про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

Скаржник вважає, що за наявності підтвердженої заборгованості, яка стала підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, відсутність заявлених у визначений законом строк вимог конкурсних кредиторів не є підставою для закриття провадження.

Абітражний керуючий Рябчун Р.М. згідно відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Зазначає, що твердження скаржника з посиланням на висновки Верховного Суду про відсутність у справі доказів направлення арбітражним керуючим повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, що унеможливило скаржника бути обізнаним з наслідками неподання ним заяви з грошовими вимогами до боржника, як на підставу для скасування оскаржуваної ухвали, є помилковими, оскільки Кодексом України з процедур банкрутства в редакції станом на дату відкриття провадження у справі не передбачено такого обов`язку арбітражного керуючого - письмово повідомляти кредиторів (зазначених боржником у заяві про відкриття провадження у справі, та заборгованість перед якими стала підставою для відкриття судом такого провадження) про відповідні наслідки.

Крім того, матеріалами справи підтверджується та арбітражним керуючим додатково надаються докази письмового повідомлення АБ "Укргазбанк" про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та про правові наслідки неподання заяв з кредиторськими вимогами.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2025 року для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя доповідач: Верхогляд Т.А., судді: Іванов О.Г., Парусніков Ю.Б.

У судовому засіданні 26.02.2026 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Предметом апеляційного перегляду у цій справі є ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, якою також визнано погашеними вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства (далі-КУзПБ) строк.

Так, до господарського суду Кіровоградської області від ОСОБА_1 надійшла заява про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 10.04.2025 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Литвиненка С.С.; призначено попереднє судове засідання на 27.05.2025 року о 11:00 год.

10.04.2025 року за № 75767 у встановленому законодавством порядку оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції було встановлено, що до суду у передбачений ст. 45 КУзПБ строк не було подано письмових заяв з грошовими вимогами до боржника. Наведене суд зазначив підставою для закриття провадження у справі.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього суду; вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

При цьому "право на суд" та право на "доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише у такий спосіб та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Philis v Greece (Філіс проти Греції), §59; De Geouffre de la Pradelle v France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), §28, і Stanev v Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], §229).

Стаття 129 Конституції України до основних засад судочинства відносить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Тобто, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у ст.14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абз.3 п.п. 3.1 п.3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 року № 11-рп/2007).

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Конституційні гарантії захисту прав та інтересів в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу І, главі 1 розділу ІV ГПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у господарському судочинстві.

Частина перша статті 254 ГПК України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, і поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст.255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

Такий правовий висновок не має законодавчого утілення у ГПК України чи в КУзПБ, однак є усталеним під час перегляду справ про банкрутство та викладений у постановах Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі № 916/3206/17, від 03.06.2020 у справі № 910/18031/14, від 19.05.2020 у справі № 908/2332/19, від 03.03.2020 у справі № 904/7965/16, від 20.02.2019 у справі № 5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі № 911/5186/14, від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, у від 23.01.2020 у справі № 913/444/18, від 23.02.2023 у справі № 911/2794/21, від 17.05.2021 у справі № 911/2742/20, від 09.01.2023 у справі № 924/232/22, від 28.03.2024 у справі № 903/116/21.

Відповідно до абз. 24 ст.1 КУзПБ учасники у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, Фонд державного майна України, Національний банк України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника.

Сторони у справі про банкрутство (неплатоспроможність) - конкурсні кредитори (голова комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут) (абз.22 ст.1 КУзПБ).

За змістом абз.11 ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

Конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Порядок набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається ст. 45 КУзПБ, за змістом якої конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, за загальним правилом набуття статусу конкурсного кредитора законодавець пов`язує з наявністю у особи (як фізичної, так і юридичної) грошових вимог до боржника, поданих у встановленому законом порядку (подібний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 916/1965/13).

За висновком Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, сформульованого у пункті 56.16 постанови від 16.07.2020 року у справі № 910/4475/19, лише після вчинення всіх передбачених Законом про банкрутство (ст.23) чи КУзПБ (ст.45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (ч.6 ст.23 Закону про банкрутство, ч.6 ст.45, ст.47 КУзПБ) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, ст. 44 ГПК України).

Водночас, наявність такої ухвали (судового рішення) не є безумовною підставою, оскільки Господарський процесуальний кодекс України містить окремі підстави, які надають третім особам захистити їх порушене право. Тобто, відсутність відповідного судового рішення (ухвали про визнання або залучення особи учасником у справі про банкрутство (неплатоспроможність)) не може позбавляти особу процесуальних гарантій права на апеляційне оскарження за ст.254 ГПК України або невиправдано ускладнювати реалізацію цього права нижче мінімально допустимих стандартів на апеляційне оскарження, визначених Конституцією, Конвенцією, Законом України "Про судоустрій і статус суддів України", ГПК України, КУзПБ.

За змістом ч.1 ст.254 ГПК України судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та (або) обов`язків цієї особи (в тому числі створюються перешкоди для реалізації її суб`єктивного права чи законного інтересу або реального виконання обов`язку стосовно однієї із сторін спору).

Однак, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги. Доведення такого правового зв`язку є обов`язковим при розгляді справ про банкрутство.

Тому, за наявності відповідних обставин, суд має з`ясувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення таку особу наділено новими правами або покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому тощо. Тобто, суд має розглянути та вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.03.2024 року у справі № 903/116/21.

Правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи наділеним особливостями за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.

За змістом ст.116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність з метою реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення власної платоспроможності.

Аналіз положень Книги четвертої КУзПБ свідчить про наявність презумпції, за якою фізична особа - боржник, ініціюючи щодо себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди щодо плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

При цьому, з метою відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів фізичної особи-боржника, нормами КУзПБ визначено обов`язки боржника, зокрема на етапі ініціювання справи про його неплатоспроможність, зазначити, зокрема, вказати конкретизований список кредиторів із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (п.3 ч.2 ст.116 КУзПБ).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 у заяві про неплатоспроможність своїми кредиторами вказала: ПАТ АБ "Укргазбанк" з кредиторськими вимогами у розмірі 58 617, 26 доларів США, 4 522, 35 грн пені та 1 820, 00 судових витрат, а також 235 231, 77 грн заборгованості за другим кредитним договором; ТОВ "ФК "Гефест" з кредиторськими вимогами у розмірі 283 024, 86 грн.

До господарського суду 13.05.2025 року надійшла заява від 08.05.2025 року кредитора гр. ОСОБА_2 про визнання кредиторських вимог до боржника, з вимогою визнати вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 на суму 10 343 172, 00 грн та віднести до реєстру вимог кредиторів з правом вирішального голосу на Зборах кредиторів.

Однак в подальшому ОСОБА_2 повідомила про відкликання заяви з грошовими вимогами, яке було задоволено судом.

Ураховуючи, що після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до ОСОБА_1 не висунуто грошових вимог, суд першої інстанції у попередньому засіданні закрив провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.90 КУзПБ, зазначивши що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений КУзПБ строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

У п.8 ч.1 ст.90 КУзПБ визначено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог.

Згідно з ч.4 ст.90 КУзПБ у випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

У постанові від 05.10.2022 року у справі № 921/39/21 Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду сформував правову позицію щодо алгоритму дій суду у попередньому засіданні у разі не звернення кредиторів з грошовими вимогами до боржника.

Так, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду зауважив, що нормами КУзПБ встановлено саме обов`язок конкурсних кредиторів подати до господарського суду відповідні письмові заяви з вимогами до боржника у визначений законом строк. Разом з тим, хоч аналіз положень ч.4 ст.45 КУзПБ свідчить про право кредитора заявити відповідні вимоги і після закінчення строку, встановленого для їх подання (що не впливатиме на характер та черговість таких вимог та матиме значення лише щодо права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів), однак, на думку судової палати, таке право не може звільнити кредитора від правових наслідків недотримання ним вказаного обов`язку щодо подання письмової заяви з вимогами до боржника у відповідний строк.

Такими правовими наслідками є закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи та визначена ч.4 ст.90 КУзПБ можливість визнання погашеними вимог конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, а виконавчих документів за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню.

Здійснивши аналіз положень статей 45 (виявлення кредиторів та осіб, які мають бажання взяти участь у санації боржника), 90 (закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність)), 120 (наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника), 122 (виявлення кредиторів та попереднє засідання суду) КУзПБ, Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі № 921/39/21 дійшов висновку про відсутність підстав у господарського суду для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи у попередньому засіданні, попри неподання конкурсними кредиторами заяв з грошовими вимогами до боржника станом на дату проведення такого засідання, у тому числі й у межах визначеного ч.1 ст.45 цього Кодексу строку.

Судова палата зазначила, що у випадку, якщо після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність конкурсними кредиторами не подано до попереднього засідання заяв з грошовими вимогами до боржника, господарський суд за результатами такого засідання повинен постановити ухвалу, якою:

1) керуючись принципом судового контролю у справах про банкрутство та з урахуванням ролі арбітражного керуючого у цій категорії справ (наділеного нормами КУзПБ відповідними повноваженнями щодо взаємодії з кредиторами боржника), зобов`язати керуючого реструктуризацією боргів боржника письмово повідомити кредиторів (зазначених боржником у заяві про відкриття провадження у справі та заборгованість перед якими стала підставою для відкриття судом такого провадження) щодо правових наслідків неподання ними у порушення вимог ч.1 ст.45 КУзПБ заяв з грошовими вимогами до боржника;

2) призначити відповідно до п.2 ч.4 ст.122 КУзПБ судове засідання для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що рішеннями суду було стягнуто з боржника на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитними договорами.

При цьому, боржнику та керуючому реструктуризацією було відомо про прийняття вказаних рішень, оскільки такі рішення містяться в матеріалах справи і були подані самим боржником.

Проте, доказів своєчасного направлення повідомлення вказаному кредитору про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність матеріали справи не містять.

В свою чергу суд першої інстанції, всупереч наведеним вище правовим висновкам, не призначив судового засідання для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі, а передчасно закрив провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Цим самим суд порушив право ПАТ АБ "Укргазбанк" на заявлення грошових вимог до боржника, враховуючи також, що в ухвалі про закриття провадження у справі суд зазначив, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк, вважаються погашеними.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про передчасність закриття судом першої інстанції провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Колегія суддів не приймає до уваги подані арбітражним керуючим докази повідомлення ПАТ АБ "Укргазбанк" про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки таке повідомлення було відправлено кредитору 20.05.2025 року, тоді як провадження у справі закрито 27.05.2025 року. При цьому, вказані докази не подавались до суду першої інстанції.

Як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувану ухвалу прийнято з порушення норм процесуального права, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду від 27.05.2025 року належить скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства АБ "Укргазбанк" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2025 року у справі № 912/630/25 скасувати.

Справу направити до господарського суду Кіровоградської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана в повному обсязі 04.03.2026 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя А.Є. Чередко