УХВАЛА

м. Київ

17.03.2026Справа № 910/9021/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Щасливий»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 9.726.644,00 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін

від позивача Нечай О.Д., ордер серії ВЕ № 1162172 від 15.07.2025

від відповідача Курдюмов М.М., адвокат за довіреністю № 322-Д від 31.12.2025

СУТЬ СПОРУ:

21.07.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Щасливий» до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 9.726.644,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами були укладені договори № 912/01 від 31.10.2019 та № 927-01 від 04.11.2019, відповідно до яких позивачем продано вироблену ним електричну енергію відповідачу за період з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2023 року на загальну суму 131.919.261,00 грн (з урахуванням ПДВ), що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії. Відповідачем проведено частковий розрахунок на суму 122.192.617,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за вказаний період становить 9.726.644,00 грн. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вищевикладеними вимогами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 відкрито провадження у справі № 910/9021/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/9021/25 від 14.10.2025 позов задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Щасливий» 9.726.643,85 грн основного боргу, 145.899,66 грн витрат по сплаті судового збору; в іншій частині в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Державним підприємством «Гарантований покупець» подано апеляційну скаргу, у зв`язку з чим, на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2025, матеріали справи № 910/9021/25 були 11.12.2025 скеровані до Північного апеляційного господарського суду.

Постановою Північного апеляційного господарського суду № 910/9021/25 від 26.02.2026 рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі № 910/9021/25 залишено без змін.

11.03.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі № 910/9021/25 на один рік з моменту ухвалення рішення. Необхідність відстрочити виконання судового відповідач мотивує тим, що оператор системи передачі (НЕК «Укренерго») не виконав власні грошові зобов`язання перед відповідачем за надані послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, розмір вартості якої затверджується НКРЕКП, що стало підставою для звернення ряду виробників з позовами до Гарантованого покупця. В період воєнного стану Гарантований покупець бере участь у функціонуванні критичної сфери інфраструктури. Разом з іншими учасниками ринку, на яких покладено виконання спеціальних обов`язків, Гарантований покупець здійснює забезпечення населення України доступною електричною енергією за фіксованим, пільговим тарифом до 31.05.2024 по 2,64 грн ща 1 кВт/год, а з 01.06.2024 - 4,32 грн за 1 кВт/год. У зв`язку з окупацією державою-агресором найбільшого об`єкту генеруючого електричну енергію в Україні - Запорізької АЕС, знищенням великої кількості об`єктів генерації електричної енергії, в т.ч. з альтернативних джерел енергії та зменшенням виробництва електричної енергії, істотно зменшилось надходження коштів у електроенергетичну галузь. Разом з тим, відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан), заборгованість за товари, роботи та послуги перед Гарантованим покупцем становить понад 40,9 млрд грн. Заборгованість відповідача перед контрагентами складає понад 45 млрд грн. Також, відповідно до рядка 1420 балансу непокритий збиток Гарантованого покупця на 30.09.2024 складає понад 243,79 млн. грн. Таким чином, документами останньої фінансової звітності підтверджується негативний фінансовий стан відповідача. За таких умов, сплата позивачу грошових коштів на виконання рішення суду у надзвичайно складних умовах воєнного часу ще більше ускладнить ситуацію на ринку електричної енергії та призведе до недоотримання багатьма учасниками ринку коштів та як наслідок неможливості здійснення ними господарської діяльності у критичній сфері інфраструктури, якою є сфера електроенергетики.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/9021/25 від 12.03.2026 заяву призначено до розгляду на 17.03.2026.

11.03.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на заяву відповідача про відстрочку виконання рішення суду, в яких зазначає, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували наявність виключних підстав для надання відстрочки виконання судового рішення, а також зазначаємо підстави, з яких на думку позивача, заява про відстрочення виконання судового рішення не підлягає задоволенню. Відповідач не долучив належних доказів у підтвердження посилань на скрутне фінансове становище, що унеможливлює встановлення обставин на які посилається заявник. Зокрема, не долучено виписки по рахункам ДП «Гарантований покупець», які б дійсно підтверджували неможливість погашення заборгованості в повному обсязі одразу. Крім того, відсутні жодні докази, що підтверджували б розмір інших наявних зобов`язань відповідача. Посилання на вплив воєнного стану на господарську діяльність ДП «Гарантований покупець» не доводить неможливість виконання зобов`язань за рішенням суду. При цьому, позивач, ТОВ «Вітряний парк Щасливий» також є підприємством критичної інфраструктури, а саме «зеленої» енергетики, виробничі потужності якого (підстанції та ВЕУ) знаходяться у зоні бойових дій (біля м. Очаків) та зазнають постійної шкоди внаслідок обстрілів російською федерацією. Відсутні будь-які підтвердження, що обставини на які посилається відповідач як на підставу свого прохання про відстрочку зникнуть через один рік, і позивач дійсно виконає зобов`язання в повному обсязі. Окремо вказує, що за 6 місяців з моменту відкриття провадження у справі та до подання заяви про відстрочення відповідач не зробив жодних значних платежів. Позивач просить відмовити у задоволенні заяви відповідача у повному обсязі; надати можливість взяти участь у судовому засіданні з розгляду заяви в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі поданого клопотання від 11.08.2025, що міститься в матеріалах справи.

Відповідач в судовому засіданні 17.03.2026 вимоги заяви про відстрочку виконання рішення суду підтримав повністю.

Позивач в судовому засіданні 17.03.2026 проти задоволення заяви відповідача заперечував повністю.

Розглянувши подану заяву відповідача, суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відстрочення виконання рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

У даному випадку суд враховує доводи відповідача, що стан виконання Державним підприємством «Гарантований покупець» перед виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії зумовлена певними об`єктивними обставинами, які не свідчать про відсутність вини відповідача, однак вказують на її ступінь, як такий, що не пов`язаний з його умислом.

Зокрема, виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем щодо купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом зумовлено вказівкою Закону, відповідно до якого єдиним напрямком діяльності відповідача є виконання функцій гарантованого покупця електричної енергії. Тому діяльність відповідача, яка хоч і має характер підприємництва, зазнає імперативного регуляторного впливу держави, недосконалість якого в значній мірі зумовлює стан виконання грошових зобов`язань відповідача.

При цьому, враховуючи майновий стан та баланс інтересів обох сторін, умови в яких перебуває держава в умовах особливого періоду та воєнного стану, стабільне функціонування стратегічних підприємств енергетичного комплексу, суд дійшов висновку про достатню винятковість наведених обставин для застосування визначеної ст. 331 Господарського процесуального кодексу України процедури відстрочення виконання судового рішення, а тому вважає можливим відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі № 910/9021/25 на шість місяців.

В той же час, суд враховує, що в силу закріплених в пункті 1 ст. 6 Конвенції принципів на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02).

Однак, за практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003).

Оцінивши наведені відповідачем пояснення, суд дійшов висновку, що відстрочення виконання рішення суду у цій справі до 14.06.2026 не призведе до невиправданої затримки виконання рішення суду, реалізації гарантованого для стягувача права на отримання результату вирішення спору між сторонами та не порушить справедливої рівноваги та справедливого балансу у розумінні статті 6 Конвенції.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення заяви Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі № 910/9021/25 на шість місяців, тобто до 14.06.2026, який не перевищує одного року з дня ухвалення такого рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 234, 331 ГПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі № 910/9021/25 задовольнити частково.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 у справі № 910/9021/25 до 14.06.2026.

3. В іншій частині в задоволенні заяви відмовити повністю.

Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В.Сівакова