РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.03.2026Справа № 910/16244/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного підприємства «Глазго-08» (вул. Дарвіна, буд. 12, кв. 49, Харківська обл., 61002; ідентифікаційний код 35974177)

до Київської митниці (Гавела Вацлава, буд. 8А, м. Київ, 03124; ідентифікаційний код 43997555) Державної митної служби України (вул. Дегтярівська, буд. 11Г, м. Київ, 04119; ідентифікаційний код 43115923)

про стягнення 52 039, 69 грн,

без виклику представників учасників процесу,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне підприємство «Глазго-08» (далі за текстом - ПП «Глазго-08», Позивач) з позовом до Київської митниці Державної митної служби України (далі за текстом - Київська митниця, Відповідач) про стягнення 43 877 грн збитку, завданого неправомірними рішенням Відповідача, 6 040, 59 грн нарахованих інфляційних втрат та 2 122, 10 грн - 3 % річних.

Позивач стверджує, що внаслідок прийняття Київською митницею протиправного рішення щодо класифікації товарів, ТОВ «Глазго-08» з метою недопущення простою товару, без жодних на те правових підстав сплатило митних платежів на загальну суму 78 002, 62 грн, які повернуті лише 05.12.2025. Також Позивач зазначає, що він сплатив штраф експедитору через простій транспортних засобів, а тому просить суд стягнути з Відповідача збитки які складаються зі сплаченого штрафу експедитору, інфляційні втрати та три проценти річних, нараховані на безпідставно сплачені Відповідачу кошти.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Заперечуючи щодо задоволення позову Відповідач зазначає, що прийняття митницею вказаного рішення жодним чином не впливало на затримку автомобіля з товаром, так як митниця здійснювала митні процедури в межах норм Митного кодексу України.

У відзиві Відповідач зазначає, що товар Позивач оформив та отримав після винесення рішення про визначення коду товару. Після скасування судами рішення про визначення коду товару Позивач за відповідною заявою у межах строку, встановленого відповідним Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 643 від 18.07.2017, отримав також і кошти надміру сплачених платежів, про що сам зазначає у позові.

З посиланням на судову практику у справі зокрема 910/17506/23 Відповідач зазначає, що в даному випадку Позивач не зазначає, що після подання ним до митниці заяви про повернення коштів, такі кошти повернені йому невчасно, тобто, не в межах строків, встановлених Порядком.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

16.01.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження з викликом сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Відповідача про розгляд справи в порядку загального провадження з викликом сторін.

20.01.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

03.02.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив та письмові пояснення Позивача.

12.02.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення Позивача.

20.02.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення Відповідача на додаткові пояснення Позивача.

23.02.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення Відповідача на додаткові пояснення Позивача та додаткові пояснення Позивача на заперечення Відповідача від 20.02.2026.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між ПП «Глазго-08» та компанією FORMICA Solution a.s. (Чеська Республіка) 21.08.2024 укладено Контракт № 2108-F на поставку обладнання - автоматичної штанцювальної машини моделі ТУМ 790.

З метою організації транспортування придбаного товару Позивач уклав з ТОВ «Тайміс» як експедитором Договір про транспортно-експедиторське обслуговування № Є16/05/22 від 16.05.2022.

Уточнення умов перевезення здійснено шляхом підписання між Позивачем та ТОВ «Тайміс» Заявки на перевезення вантажу № BA09/12/24_01 від 09.12.2024.

Зокрема, у зазначеній заявці погоджено здійснення перевезення автомобілем Volvo з реєстраційним номером КО7707AI та напівпричепом з реєстраційним номером НОМЕР_1 за маршрутом Чеська Республіка - Україна (м. Харків) з проходженням митного оформлення на митному посту «Столичний» у м. Києві.

Відповідно до пункту 3.2.5 Договору та Заявки, граничний строк на завантаження, розвантаження та митне оформлення вантажу на території України становить 48 годин.

Водночас пунктом 5.10 Договору передбачено, що у разі простою транспортного засобу під час завантаження/розвантаження чи митного оформлення понад установлений пунктом 3.2.5 Договору строк, Клієнт зобов`язаний сплатити Експедитору штраф у розмірі 50,00 євро за кожну розпочату добу простою.

Для митного оформлення товару Позивачем подано до Київської митниці (як відокремленого підрозділу Державної митної служби України) електронну митну декларацію № 24UA50U5, у якій товар задекларовано як «Б/в автоматична штанцювальна машина / Used automatic foil stamping & die cutting machine, модель ТУМ 790 -1 шт., серійний номер 1320237, рік випуску 2014». Позивачем застосовано код УКТЗЕД .

Під час здійснення митного контролю правильності визначення коду УКТЗЕД Відповідач запропонував Позивачу надати додаткові документи, після чого заборонив виїзд транспортного засобу. У зв`язку з цим водій подав товар до зони митного контролю 19.12.2024 о 08:47, що започаткувало перебіг 48-годинного строку нормативного простою транспортного засобу.

За результатами митного оформлення Відповідачем прийнято Рішення щодо класифікації товарів № 25UA4-КТ від 03.01.2025, відповідно до якого правильним визнано код УКТЗЕД .

На підставі цього рішення Відповідачем складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2025/000007.

На переконання Позивача, з метою запобігання простою транспортного засобу він був змушений здійснити митне оформлення товару відповідно до вимог, визначених рішенням та карткою відмови, шляхом подання нової електронної митної декларації № 25UA23UO із застосуванням коду УКТЗЕД та сплатою митних платежів у загальній сумі 78 002,62 грн, зокрема: ввізне мито - 65 002,18 грн, ПДВ - 13 000, 44 грн.

Сплата здійснена відповідно до платіжної інструкції № 5 від 08.01.2025 на суму 77 214 грн, а залишок коштів обліковувався на депозитному рахунку митного органу та був згодом списаний Відповідачем.

Вважаючи прийняті Відповідачем рішення протиправними, Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі № 520/8350/25, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2025 року, позов задоволено, скасовано Рішення щодо класифікації товарів № 25UA4-КТ від 03.01.2025 та Картку відмови № UA100320/2025/000007.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 31.10.2025.

Як зазначає Позивач, кошти в сумі 78 002,62 грн повернуто Відповідачем на користь Позивача 05.12.2025, що підтверджується відповідною банківською випискою.

На думку Позивача, протягом періоду з 08.01.2025 (дата сплати коштів Позивачем) по 05.12.2025 (дата їх повернення Відповідачем) Відповідач безпідставно утримував грошові кошти в розмірі 78 002,62 грн.

Крім того, Позивач стверджує, що внаслідок неправомірного затримання митного оформлення вантажу та прийняття протиправного рішення щодо класифікації товару виник понаднормовий простій автотранспортного засобу на території України.

У зв`язку з цим Позивач змушений був сплатити ТОВ «Тайміс» штраф за понаднормовий простій у розмірі 43 877,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2572 від 09.01.2025.

Позивач вважає, що протиправні дії та рішення Відповідача перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням зазначеного понаднормового простою транспортного засобу та, відповідно, зі сплатою Позивачем штрафу на користь експедитора ТОВ «Тайміс» за Договором про транспортно-експедиторське обслуговування № Є16/05/22 від 16.05.2022, що спричинило заподіяння Позивачу збитків.

Вважаючи свої права порушеними, Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення з Відповідача 43 877 грн збитків (сума сплаченого штрафу за простій), 6 040,59 грн інфляційних втрат та 2 122,10 грн - 3% річних.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина 1 статті 1173 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі № 920/715/17.

Суд також зазначає, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Як зазначено судом вище, Позивач стверджує, що внаслідок здійснення Відповідачем затримки в митному оформлені вантажу та прийняття неправомірного рішення про визначення коду товару, ПП «Глазго - 08» понесло збитки, які складаються із суми сплаченого штрафу експедитору за простій автотранспорту (43 877 грн).

Відносини, пов`язані зі здійсненням митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України, законами України з питань оподаткування та іншими нормативно-правовими актами з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації органом доходів і зборів України.

Здійснення державної митної справи базується на принципах, передбачених статтею 8 Митного Кодексу України, зокрема, принципів: законності та презумпції невинуватості; визнання рівності та правомірності інтересів усіх суб`єктів господарювання незалежно від форми власності; додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб; відповідальності всіх учасників відносин, що регулюються цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Митного кодексу України митні органи - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури; митна процедура - зумовлені метою переміщення товарів через митний кордон України сукупність митних формальностей та порядок їх виконання.

За змістом частин 1, 2 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках.

Частинами 1 - 4 статті 318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Митний контроль товарів, транспортних засобів у пунктах пропуску через державний кордон України здійснюється відповідно до типових технологічних схем митного контролю, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1 та 2 частини 1 статті 320 МК України форми та обсяги митного контролю обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.

Форми та обсяги митного контролю, визначені відповідно до пункту 2 частини першої цієї статті, є обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів. Прийняття цими посадовими особами рішення щодо нездійснення митного контролю у зазначених формах та обсягах не допускається (частина 4 статті 320 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 255 МК України митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Судом встановлено, що для митного оформлення товару Позивачем подано в електронному вигляді митну декларацію типу ІМ/40, якій присвоєно реєстраційний номер 24UA50U5, для здійснення митного оформлення товару: «Б/в автоматична штанцювальна машина / Used automatic foil stamping & die cutting machine, модель ТУМ 790 - 1 шт., серійний номер 1320237, рік випуску 2014». Позивачем застосовано код УКТЗЕД .

19.12.2024 о 08:47 вантаж поміщено до зони митного контролю, а під час проведення митного оформлення Київська митниця запропонувала надати додаткові документи для перевірки правильності класифікації.

03.01.2025 Відповідачем прийнято Рішення щодо класифікації товарів № 25UA4-КТ, відповідно до якого правильним визнано код УКТЗЕД , та на підставі цього рішення складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2025/000007.

Відповідно до частини 1 статті 24 МК України кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси. Як передбачено частиною другою вказаної статті рішення - окремі акти, якими органи доходів і зборів або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні.

Отже, судом встановлено, що Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 31.07.2025 у справі № 520/8350/25, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2025, адміністративний позов ПП «Глазго-08» до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень задовольнив, зокрема: визнав протиправним та скасував Рішення щодо класифікації товарів № 25UA4-КТ від 03.01.2025 та визнав протиправною та скасував Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100320/2025/000007.

В силу положень частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені Харківським окружним адміністративним судом у рішенні від 31.07.2025 (яке набрало законної сили 31.10.2025), у справі № 520/8350/25 мають преюдиціальне значення при розгляді цієї справи.

Зокрема, у рішенні від 31.07.2025 у справі № 520/8350/25 судом встановлено, що Позивач здійснив декларування імпортованого товару відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі, щодо визначення коду УКТ ЗЕД. Водночас митний орган не підтвердив належними та допустити доказами наявність підстав для зміни вказаного позивачем коду товару УКТ ЗЕД, що свідчить про протиправність Рішення № 25UA4-КТ та Картки відмови № UA100320/2025/000007, а тому вони підлягають скасуванню.

Як зазначено судом вище, за змістом приписів статей 1166 та 1173 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, заподіяних органом державної влади, необхідною є наявність трьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправності поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками; наявність вини необхідним елементом не є, оскільки відповідальність у такому разі настає незалежно від вини особи, що заподіяла шкоду.

Отже, суд виходить з того, що причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Таким чином, з огляду на встановлені вище обставини, суд погоджується з доводами Позивача, що внаслідок прийняття Київською митницею неправомірного рішення щодо класифікації товарів № 25UA4-КТ від 03.01.2025, яке стало підставою для відмови в оформленні митної декларації та складання Картки відмови № UA100320/2025/000007, а також спричинило затримку випуску товару та транспортного засобу, Позивачу заподіяні збитки у вигляді штрафу за понаднормовий простій транспортного засобу, сплаченого експедитору ТОВ «Тайміс» відповідно до умов Договору про транспортно-експедиторське обслуговування № Є16/05/22 від 16.05.2022 та Заявки № BA09/12/24_01 від 09.12.2024.

Разом з тим, на переконання суду, підлягає відшкодуванню лише збиток у формі штрафу, сплаченого експедитору за понаднормовий простій автотранспортного засобу, який виник безпосередньо внаслідок протиправних дій Відповідача та тривав з моменту поміщення товару до зони митного контролю 19.12.2024 о 08:47 до моменту завершення митного оформлення за правильним кодом УКТ ЗЕД та випуску товару.

Зокрема, обґрунтованою до стягнення є сума збитків у розмірі 43 877,00 грн, яка підтверджується платіжною інструкцією № 2572 від 09.01.2025 та розрахунком штрафу за період перевищення 48-годинного нормативного строку, передбаченого пунктом 3.2.5 Договору та Заявки на перевезення.

Також Позивачем заявлено вимогу про стягнення 6 040, 59 грн інфляційних втрат та 2 122, 10 грн 3 % річних, нарахованих на суму 78 002, 62 грн за період з 08.01.2025 (дата сплати коштів Позивачем) по 05.12.2025 (дата повернення коштів Відповідачем).

Положення частини 2 статті 625 ЦК України встановлюють, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд враховує, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533- 535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Подібний висновок викладений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до статті 24 МК України будь-яка особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня або до суду, якщо вважає, що такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси, створено перешкоди для їх реалізації або на неї незаконно покладено будь-які обов`язки. Тобто, рішення, дії або бездіяльність посадових осіб митних органів можуть бути піддані судовому контролю. Проте, факт їх скасування чи визнання неправомірними не може в обов`язковому порядку свідчити про наявність винних дій посадових осіб митниці, особливо у формі умислу, оскільки вони в будь-якому випадку вчинені в межах визначеної митним законодавством компетенції в рамках реалізації своїх повноважень. Факт визнання неправомірним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів свідчить лише про скасування у судовому порядку відповідного результату митного контролю та в жодному разі не свідчить про неправомірність дій митниці, які передували його винесенню.

За приписами пункту 43.1 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Частиною 7 ст. 55 Митного кодексу України передбачено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до статті 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету (стаття 45 Бюджетного кодексу України).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з`ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості, митного контролю і митного оформлення, декларант може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення або дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов`яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643, який набрав чинності з 26.09.2017 (далі - Порядок № 643).

Згідно із пунктом 1 розділу III Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

У пунктах 4 - 7 зазначеного Порядку, зокрема, передбачено, що після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО. Внесення до Реєстру інформації щодо заяви, поданої платником у паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі, здійснює працівник Підрозділу. Заяву платника, внесену до Реєстру, розглядають відповідні структурні підрозділи митниці Держмитслужби, за визначенням керівника митниці. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО. Якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів. Сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання.

Повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюють територіальні органи Казначейства протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття електронного висновку митниці Держмитслужби (пункт 11 Порядку № 643).

Таким чином, порядок повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів чітко регламентований і передбачає сукупність послідовних дій учасників зазначених правовідносин, а тому й питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення спірних сум річних та інфляційних необхідно вирішувати у площині наведених норм права.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.10.2024 року у справі № 910/17506/23.

Судом встановлено, що рішення щодо класифікації товарів визнано протиправним та скасовано рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025, яке набрало законної сили 31.20.2025. Згідно зі статтею 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, обов`язок Київської митниці з повернення ПП «Глазго - 08» помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів виникає виключно після подання Позивачем відповідної заяви та у строки, передбачені Порядком № 643.

З матеріалів справи вбачається, що відповідна заява про повернення 78 002, 62 грн подана Позивачем 18.11.2025 шляхом направлення засобами поштового зв`язку на адресу митниці, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, фіскальним чеком та накладною № 980.

Заяву Київська митниця отримала 20.11.2025, що підтверджується роздруківкою із офіціного сайту «Укрпошта» щодо поштового відправлення № 980.

Кошти надійшли на рахунок Позивача 05.12.2025, а фактично операція з перерахування відбулась 03.12.2025, що підтверджується випискою по рахунку від 05.12.2025.

Втім в матеріалах справи відсутній електронний висновок митниці Держмитслужби, що позбавляє можливості суд перевірити своєчасність перерахування Відповідачем коштів після подання Позивачем заяви, та відповідно, у випадку несвоєчасного повернення коштів здійснити в межах визначеного Позивачем періоду перевірку розрахунків в порядку статті 625 ЦК України.

Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи встановлене вище, суд дійшов висновку, що Позивачем доведено протиправність рішення Київської митниці щодо класифікації товару № 25UA4-КТ від 03.01.2025 та пов`язаної з ним Картки відмови, що підтверджено преюдиціальним рішенням у справі № 520/8350/25, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими протиправними діями та виникненням понаднормового простою транспортного засобу, внаслідок чого позивач зазнав збитків у розмірі 43 877грн (сплачений штраф експедитору).

Водночас Позивачем не доведено підстав для застосування статті 625 ЦК України щодо інфляційних втрат та 3 % річних на суму надміру сплачених митних платежів, оскільки Позивач не надав доказів несвоєчасності повернення йому грошових коштів в силу чого позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства «Глазго-08» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства «Глазго-08» (вул. Дарвіна, буд. 12, кв. 49, Харківська обл., 61002; ідентифікаційний код 35974177) збитки в розмірі 43 877 (сорок три тисячі вісімсот сімдесят сім) грн 00 коп.

3. Стягнути з Київської митниці (вул. Гавела Вацлава, буд. 8А, м. Київ, 03124; ідентифікаційний код 43997555), як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Дегтярівська, буд. 11Г, м. Київ, 04119; ідентифікаційний код 43115923) на користь Приватного підприємства «Глазго-08» (вул. Дарвіна, буд. 12, кв. 49, Харківська обл., 61002; ідентифікаційний код 35974177) судовий збір - 2 042 (дві тисячі сорок дві) грн 43 коп.

4. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 09.03.2026

Суддя Антон ПУКАС