ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" березня 2026 р. Справа № 924/367/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю.В., при секретарі судового засідання Жиромській А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом виконувача обов`язків керівника Волочиської окружної прокуратури, м. Волочиськ в інтересах держави в особі 1) Департаменту освіти та науки Хмельницької обласної державної адміністрації, м. Хмельницький 2) Міністерства освіти і науки України, м. Київ

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут", м. Хмельницький

2) державного навчального закладу "Лісоводський професійний аграрний ліцей", с. Лісоводи, Хмельницький район, Хмельницька область

про визнання недійсними актів прийому-передач до договору та стягнення коштів

представники сторін:

від прокуратури: Лежнін І.О. згідно посвідчення,

від позивача 1, 2: не з`явилися,

від відповідача 1: Жовнірчук Б.О. згідно наказу,

від відповідача 2: не з`явився

встановив:

прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі 1) Департаменту освіти та науки Хмельницької обласної державної адміністрації, м. Хмельницький 2) Міністерства освіти і науки України, м. Київ з позовом до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут", 2) державного навчального закладу "Лісоводський професійний аграрний ліцей", в якому просить визнати недійсними акти приймання-передачі електроенергії №02 від 11.05.2021, №06 від 10.09.2021, №07 від 01.10.2021, №08 від 28.10.2021, №09 від 25.11.2021 до договору №20400052 від 12.03.2021, укладені між товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" та державним навчальним закладом "Лісоводський професійний аграрний ліцей"; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" на користь Департаменту освіти та науки Хмельницької обласної державної адміністрації кошти в сумі 74310,20 грн. за товар, не отриманий за договором №20400052 про постачання електричної енергії споживачу від 12.03.2021.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що 12.03.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" та державним навчальним закладом "Лісоводський професійний аграрний ліцей" укладено договір №20400052 про постачання електричної енергії споживачу в кількості 83 495 кВт*год на загальну суму 288 057,75 грн.; ціна за 1 кВт*год становила 3,45 грн. без ПДВ. В подальшому сторони договору змінювали ціну на електричну енергію, яка є істотною умовою договору, шляхом підписання актів приймання-передачі, а саме: актом приймання-передачі №02 від 11.05.2021 поставлено 8 621 кВт*год електричної енергії споживачу по ціні 2,986970 грн/кВт*год без ПДВ на суму 30 900,80 грн.; актом приймання-передачі №06 від 10.09.2021 поставлено 997 кВт*год електричної енергії споживачу по ціні 3,222170 грн/кВт*год без ПДВ на суму 3 855,00 грн.; актом приймання-передачі №07 від 01.10.2021 поставлено 4 040 кВт*год електричної енергії споживачу по ціні 3,456420 грн/кВт*год без ПДВ на суму 16 756,73 грн.; актом приймання-передачі №08 від 28.10.2021 поставлено 8 749 кВт*год електричної енергії споживачу по ціні 3,801720 грн/кВт*год без ПДВ на суму 39 913,50 грн.; актом приймання-передачі №09 від 25.11.2021 поставлено 12 153 кВт*год електричної енергії споживачу по ціні 4,18151 грн/кВт*год без ПДВ на суму 60 981,47 грн.

Прокурором також зазначено, що акти приймання передачі №02 від 11.05.2021, №06 від 10.09.2021, №07 від 01.10.2021, №08 від 28.10.2021, №09 від 25.11.2021 до договору на постачання електричної енергії споживачу укладені з порушенням вимог Закону та підлягають визнанню недійсними. Як вважає прокурор, ні вимогами Закону України Про публічні закупівлі (у тому числі ст. 41, якою передбачено випадки зміни умов договору в частині ціни за одиницю товару), ані умовами договору №20400052 про постачання електричної енергії споживачу від 25.03.2021 не передбачено можливості зміни обсягу та кількісного вираження товару без відповідного документального підтвердження саме коливання (стрімкого збільшення) ціни такого товару на ринку, що безпідставно мало місце при вчиненні вищевказаних оспорюваних правочинів. Тобто, не будь-яка довідка уповноваженого органу про ціну товару на ринку, а тим паче лист, є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише та, яка містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 27.03.2019р. у справі № 912/1580/18.

Прокурор наголошує, що внесення змін до істотних умов договору шляхом укладання вищевказаних оспорюваних правочинів суперечить вимогам ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а тому вони підлягають визнанню недійсними як такі, що суперечать вимогам ч. ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України.

Крім того, в порушення ст. ст. 526, 530, 629 ЦК України постачальником допущено неналежне виконання умов договору №20400052 про постачання електричної енергії споживачу від 25.03.2021, як наслідок, споживачем на користь ТОВ Хмельницькенергозбут безпідставно та зайво перераховано кошти у сумі 74310,20 грн. Визнання недійсними оспорюваних правочинів не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані договором, тобто зобов`язання є договірними. Тому отримана відповідачем оплата за товар, який не був поставлений ним, підлягає стягненню на підставі ст.ст.216, 1212 ЦК України, відзначено прокурором.

У поясненнях по справі, сформованих через систему «Електронний суд» 09.05.2025, Міністерство освіти і науки України просить позовну заяву прокурора задовольнити в повному обсязі; справу розглядати за відсутності представника Міністерства освіти і науки України.

Відповідач 1 - товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" у відзиві на позовну заяву, сформованому в системі «Електронний суд 30.04.2025, позовні вимоги не визнає. Зазначає, що укладаючи оспорювані акти приймання-передачі, сторони не виходили за рамки 10-відсоткового збільшення ціни за одиницю товару, при цьому, загальна сума договорів не збільшувалась, а зменшувався обсяг закупівлі, що було погоджено з замовником, а обмеження строків зміни ціни за одиницю товару на дату укладення актів приймання-передачі не встановлено. Законодавство на момент виникнення спірних правовідносин не передбачало, які саме документи мають підтверджувати факт коливання ціни, який критерій віднесення цього коливання до значного та показник очевидної невигідності договору. Також закон не регулює, за який період має братися до уваги коливання або достатнім є просто відхилення ціни по відношенню до узгодженої у договорі. Всі ці чинники носять оціночний характер. Тому сторони передбачили їх у договорі і домовились про умови між собою, що цілком відповідає змісту положень Цивільного та Господарського кодексів України, вважає перший відповідач.

Відповідачем зазначено, що коливання ціни підтверджено ціновими довідками Хмельницької торгово-промислової палати. Спеціальним Законом № 922-VIII встановлено перелік підстав для зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, до яких відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону віднесено випадки, коли відбувається збільшення ціни за одиницю товару. У таких випадках законодавцем надано право сторонам договору про закупівлю шляхом укладення додаткових угод до такого договору збільшити ціну за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку, за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. При цьому, зміна істотних умов договору про закупівлю у бік збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку протягом строку дії договору про закупівлю можлива не частіше ніж один раз на 90 днів. Однак, таке обмеження щодо строків (частоти) зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії. Отже, законодавцем не обмежено будь-якими строками (періодичністю) можливість внесення сторонами договору про закупівлю бензину, дизельного пального, газу та електричної енергії, змін до такого договору в частині збільшення ціни за одиницю товару. При цьому зберігається обмеження щодо можливості збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку, за умови, що ця зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю. Частина п`ята статті 41 Закону № 922-VIII дає можливість сторонам змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню його ціни на ринку з одночасним зменшенням обсягів закупівлі цього товару та має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника товару. При цьому, застосування цієї норми можливе, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить виконання цього договору для однієї зі сторін договору невигідним, збитковим, зазначив перший відповідач. На переконання відповідача 1, порушень вимог закону з боку товариства не було. Також відповідачем 1 зроблено посилання на зміст роз`яснень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 24.11.2020р. № 3304-04/69987-06.

Крім того, відповідач зазначає, що якщо судом буде встановлено факт порушення законодавства про публічні закупівлі під час укладення актів приймання-передачі, то звертає увагу, що прокурором невірно визначено обсяг поставленої електричної енергії по договору та надає свій розрахунок надміру сплачених коштів.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав, наполягає на його задоволенні.

Позивач представника в судове засідання не направив, будь яких клопотань до суду не надходило.

Представник відповідача 1 підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву.

Відповідач 2 - державний навчальний заклад "Лісоводський професійний аграрний ліцей", правом на подання відзиву не скористався, представника до суду не направив. Належним чином повідомлений про час та дату слухання справ, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення від 16.05.2025, 03.06.2025. Крім того, Мматеріали справи містять довідки про доставку ухвали суду до електронного кабінету відповідача від 12.01.26 та 16.02.26.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Відповідно до п. 1.1 статуту ДНЗ «Лісоводський ПАЛ», затвердженого наказом Міістерства освіти i науки України від 05.03.2018 №228, ДНЗ «Лісоводський ПАЛ» є підпорядкованим Міністерству освіти i науки України державним закладом другого (базового) рівня професійної (професійно-технічної) освіти, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття робітничих кваліфікацій та профільної середньої освіти.

Згідно з п.п. 2.2, 2.3 вказаного статуту ДНЗ «Люоводський ПАЛ» є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки, печатку, несе відповідальність перед особою, державою, суспільством за виконання функцій держави i завдань, що покладені на нього.

Функції по управлінню майном, яке закріплюється за професійним ліцеєм, здійснює центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, крім передбачених законодавством випадків (п.7.9 статуту).

Відповідно до Положення Департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням начальника обласної військової адміністрації від 29.12.2022 №603/2022-р, Департамент є структурним підрозділом Хмельницької обласної державної адміністрації, підпорядкованим голові обласної державної адміністрації, підзвітним та підконтрольним Міністерству освіти і науки України.

25.03.2021 року Державним навчальним закладом «Лісоводський професійний аграрний ліцей» на веб-порталі Уповноваженого органу опубліковано звіт про результати проведення процедури закупівлі UA-2021-03-19-003849-c товару за кодом ДК 021:2015:09310000-5: Електрична енергія в кількості 83 495 кВт*год.

25.03.2021р. між державним навчальним закладом «Лісоводський професійний аграрний ліцей» (споживачем) та товариством з обмеженою відповідальністю Хмельницькенергозбут (постачальником) укладено договір № 20400052 про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник продає споживачу із 01.04.2021р. по 31.12.2021р. товар за кодом ДК 021:2015:09310000-5 Електрична енергія для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Ціна договору становить 288 057,75 грн., в т.ч. ПДВ 48009,62 грн. (п. 5.1. договору).

Ціна за одиницю товару визначається у додатку №1 до договору «Комерційна пропозиція постачальника» (п.5.2. договору).

Пунктом 5.6. договору передбачено, що на виконання вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі сторони домовились, що зміна ціни за одиницю товару та встановлення щомісячної ціни поставки товару здійснюється, виходячи з коливання ціни на ринку товару, а саме, зміни середньозваженої ціни на ринку на добу наперед (РДН).

Згідно з п. 5.7. договору у випадку, якщо коливання ціни на ринку Товару в сторону зменшення становитиме понад 10% відносно Базової ціни на Товар, сторони, керуючись п. 5 ч. 5. ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, дійшли згоди, що вартість Товару за відповідний розрахунковий період може зменшуватись без обмежень максимального відсотку.

Відповідно до п. 5.8. договору на виконання п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України " Про публічні закупівлі" зміна умов цього договору допускається у випадку зміни регульованих цін (тарифів), нормативів, які є складовими ціни електричної енергії, а саме: у випадку зміни регульованих цін (тарифів) на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП, що включені у вартість товару за цим договором.

У пунктах 5.9, 5.9.2 договору сторони визначили, що зміна ціни за одиницю товару згідно п. п. 5.6-5.7 договору здійснюється в письмовій формі шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі електричної енергії згідно з п. 5.14 договору; зміна ціни за одиницю товару згідно з підставами, наведеними в п. п. 5.6-5.7 договору, здійснюється в письмовій формі шляхом погодження та підписання сторонами згідно з вимогами договору відповідного акту приймання-передачі товару, що підтверджує поставку партії товару. Датою внесення змін до договору в частині зміни ціни за одиницю товару відповідно до умов договору є дата погодження та підписання обома сторонами відповідного акту приймання-передачі на партію товару. Наведений порядок внесення змін до договору є для сторін належним, допустимим та прийнятним щодо зміни ціни за договором.

Відповідно до п.13.6 договору істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, кім випадків передбачених умовами цього договору з урахуванням вимог ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно з п. 15 договору невід`ємною частиною договору є:

Додаток №1: Комерційна пропозиція постачальника;

Додаток №2: Примірна форма заявки на постачання електричної енергії споживачу;

Додаток №3: Примірна форма акту приймання-передачі електричної енергії.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками.

У Комерційній пропозиції постачальника визначено кількість електричної енергії 83495 кВт*год, загальна вартість договору 2888057,75 грн. та базова ціна без ПДВ 2,875 грн.

В подальшому сторони договору змінювати ціну на електричну енергію, яка є істотною умовою договору, шляхом підписання актів приймання-передачі, а саме: актом приймання-передачі №02 від 11.05.2021 поставлено 8 621 кВт*год електричної енергії споживачу по ціні 2,986970 грн/кВт*год без ПДВ на суму 30 900,80 грн.; актом приймання-передачі №06 від 10.09.2021 поставлено 997 кВт*год електричної енергії споживачу по ціні 3,222170 грн/кВт*год без ПДВ на суму 3 855,00 грн.; актом приймання-передачі №07 від 01.10.2021 поставлено 4 040 кВт*год електричної енергії споживачу по ціні 3,456420 грн/кВт*год без ПДВ на суму 16 756,73 грн.; актом приймання-передачі №08 від 28.10.2021 поставлено 8 749 кВт*год електричної енергії споживачу по ціні 3,801720 грн/кВт*год без ПДВ на суму 39 913,50 грн.; актом приймання-передачі №09 від 25.11.2021 поставлено 12 153 кВт*год електричної енергії споживачу по ціні 4,18151 грн/кВт*год без ПДВ на суму 60 981,47 грн.; актом приймання-передачі №10 від 23.12.2021 поставлено 16 145 кВт*год електричної енергії споживачу по ціні 4,18151 грн/кВт*год без ПДВ на суму 81 012,58 грн..

19.01.2022 між сторонами підписано додаткову угоду №19/22 від 19.01.2022, якою збільшено ціну договору на суму, що не перевищує 20% (53 000,00 грн.) договору та обсяг електричної енергії на 10 562,37 кВт*год.

31.01.2022 між сторонами підписано додаткову угоду №31/01, якою на підставі п.1 та п.7 ч.5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» збільшено ціну електричної енергії дл 4,37621 грн./кВт*год без ПДВ.

Згідно наявних в матеріалах справи актів приймання- передачі електричної енергії та рахунків-фактур за договором № 20400052 про постачання електричної енергії споживачу від 25.03.2021 постачальником поставлено 75 820 кВт*год електричної енергії, за яку замовником перераховано 338 247,09 грн. з ПДВ.

Згідно листів від 16.09.2024 №51-3611, від 23.09.2024 №1/17352-24 Департамент освіти і науки Хмельницької ОДА, Міністерством освіти та науки України не вживалися та не будуть вживатися заходи представницького характеру шляхом звернення до суду з позовом про визнання недійсними актів приймання передачі до договору та стягнення надмірно сплачених коштів.

Листами від 02.04.2025 року прокурор на підставі ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" попередньо повідомив Департамент освіти та науки Хмельницької ОДА, Міністерство освіти та науки України про намір здійснювати представництво в суді інтересів держави шляхом звернення до суду з позовом про визнання недійсними актів приймання-передачі до договору №2040052 від 25.03.2021 та стягнення безпідставно набутого майна (коштів) в сумі 74 310,20 грн.

Дослідивши наявні в справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд враховує наступне.

Частиною 3 ст. 4 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами 4, 5 ст. 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) №3-рп/99 від 08.04.1999 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Системне тлумачення положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 27 Закону Украши «Про Державний бюджет України на 2016» з 2016 року розпочато процес передачі закладів професійної освіти з державної у комунальну власність. Бюджетним кодексом України визначено, що фінансування таких закладів на умовах регіонального замовлення, здійснюється з обласних бюджетів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.10.2017 №831-р «Питання управління державними закладами професійної освіти, підпорядкованими Міністерству освіти i науки» до завершения процедури передачі з державної власності у комунальну власність державних закладів професійної освіти окремі функції передані обласним державним адміністраціям, у тому числі щодо здійснення матеріально- тежнічного та фінансового забезпечення закладів освіти, аналізу та контролю за провадженням їх фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до Положення Департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням начальника обласної військової адміністрації від 29.12.2022 №603/2022-р, Департамент є структурним підрозділом Хмельницької обласної державної адміністрації, підпорядкованим голові обласної державної адміністрації, підзвітним та підконтрольним Міністерству освіти і науки України.

В даному випадку стороною договору є державний навчальний заклад «Лісоводський ПАЛ», який є одержувачембюджетних коштів, закупівля продукції здійснювалась за бюджетні кошти, тому порядок її проведення встановлюється та регулюється вимогами законодавства в сфері публічних закупівель.

Прокурор зазначає, що метою проведення публічних торгів слугувало обрання найбільш економічно вигідної пропозиції. Водночас, за час дії договору, постачальником поставлено значно меншу кількість товару, що створило перешкоди в реалізації державним навчальним закладом «Лісоводський ПАЛ», Департаментом освіти та науки Хмельницької ОВА, Міністерству освіти і науки України своїх завдань та функцій, що не відповідає державному інтересу.

Порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" унеможливлює раціональне та ефективне використання бюджетних коштів і здатне спричинити істотну шкоду інтересам держави.

Використання бюджетних коштів з порушенням вимог законодавства підриває матеріальну і фінансову основу держави, чим останнім завдається значна матеріальна шкода.

Звернення прокурора до суду у цій справі спрямоване на дотримання встановлених Конституцією України принципів верховенства права та законності, а також задоволення суспільної потреби у дотриманні вимог чинного законодавства під час витрачання бюджетних коштів.

Листами від 16.09.2024 №51-3611, від 23.09.2024 №1/17352-24 Департамент освіти і науки Хмельницької ОДА, Міністерством освіти та науки України повідомили прокуратуру, що останніми не вживалися та не будуть вживатися заходи представницького характеру шляхом звернення до суду з позовом про визнання недійсними актів приймання передачі до договору та стягнення надмірно сплачених коштів.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що зверненню прокурора з позовом у справі передувало відповідне інформування уповноваженого державою органу про спірні правовідносини.

Проте, такий орган в межах розумного строку не здійснив та не мав наміру здійснювати захист порушених інтересів у належний спосіб.

Тобто, підставою реалізації прокуратурою представницьких функцій у цьому випадку стала усвідомлена пасивна поведінка органу, уповноваженого здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, а саме, нездійснення ним захисту інтересів держави. Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020р. у справі № 912/2385/18.

З огляду на зазначене, прокурор, звертаючись до суду із позовом у даній справі, відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави в суді, визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Закон України "Про публічні закупівлі" визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад.

Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Як зазначено в ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021р. у справі № 927/491/19 висловив правову позицію, що закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Отже, ключовим у даній нормі Закону є те, що для збільшення ціни за одиницю товару має бути реальне коливання ціни такого товару на ринку в сторону збільшення, що повинно оцінюватися починаючи від підписання договору та до моменту укладення відповідної додаткової угоди (або ж момент розповсюдження дії додаткової угоди), тобто на момент укладання додаткової угоди ціни на товар повинні бути вищими, ніж на момент укладання основного договору про закупівлю (або ж додаткової угоди, у разі її обґрунтованого укладення).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема, відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із вказаного випливає, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, що входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником; ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З матеріалів справи вбачається, що 25.03.2021р. між державним навчальним закладом «Лісоводський професійний аграрний ліцей» (споживачем) та товариством з обмеженою відповідальністю Хмельницькенергозбут (постачальником) укладено договір № 20400052 про постачання електричної енергії споживачу.

В подальшому, між сторонами укладено ряд додаткових правочинів, якими підвищено ціну за одиницю товару. При цьому, судом враховується, що стосовно належності такого способу захисту інтересів держави як визнання недійсним актів прийому-передачі слід звернути увагу на ухвалу Великої палати Верховного суду від 11.08.2022р. у справі № 916/546/21. Верховний Суд зауважив, що встановлення правової природи акта приймання-передачі це питання дослідження як змісту такого акта, так й інших доказів. Висновок з цього приводу, у разі його необхідності для вирішення справи, повинен робити суд у межах кожної окремої справи залежно від того, чи підтверджує він волевиявлення сторін, а також чи має юридичні наслідки.

З приводу наведеного судом береться до уваги, що у пунктах 5.9, 5.9.2 договору № 20400043 від 15.02.2021р. сторони визначили, що зміна ціни за одиницю товару згідно п. п. 5.6-5.7 договору здійснюється в письмовій формі шляхом підписання сторонами акту приймання-передачі електричної енергії згідно з п. 5.14 договору; зміна ціни за одиницю товару згідно з підставами, наведеними в п. п. 5.6-5.7 договору, здійснюється в письмовій формі шляхом погодження та підписання сторонами згідно з вимогами договору відповідного акту приймання-передачі товару, що підтверджує поставку партії товару. Датою внесення змін до договору в частині зміни ціни за одиницю товару відповідно до умов договору є дата погодження та підписання обома сторонами відповідного акту приймання-передачі на партію товару. Наведений порядок внесення змін до договору є для сторін належним, допустимим та прийнятним щодо зміни ціни за договором.

З огляду на це суд робить висновок, що оспорювані акти є правочинами, оскарження яких в даних правовідносинах є ефективним способом захисту інтересів держави.

Уклавши договір №20400052 про постачання електричної енергії споживачу від 25.03.2021 року, сторони погодили всі його істотні умови та порядок внесення змін до них.

Зокрема, істотними умовами договору про закупівлю є предмет (найменування, кількість, якість), ціна (порядок визначення ціни) та строк дії договору. Крім того, істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених умовами цього договору з урахуванням вимог ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (п. 13.6. договору).

Суд враховує, що кожна зміна істотних умов договору про закупівлю, зокрема ціни за одиницю товару, повинна мати самостійне, належне та документально підтверджене обґрунтування. Документи, якими обґрунтовується зміна ціни, повинні містити підтвердження фактичного коливання ринкової ціни товару, динаміку такого коливання, джерела інформації та їх співвідношення з попередніми періодами.

Як встановлено судом, сторони договору змінювати ціну на електричну енергію, яка є істотною умовою договору, шляхом підписання актів приймання-передачі.

Зокрема, актом приймання-передачі №02 від 11.05.2021р., збільшено ціну електричної енергії з 3,45 грн./кВт*год до 3,58 грн./кВт*год з ПДВ (на 3,8%) та поставлено 8 621 кВт*год електричної енергії споживачу на суму 30 900,80 грн. У вказаному акті приймання-передачі (п. 1.2) зазначено, що коливання цін становить 7,67%. До вказаного акту приймання-передачі долучено інформаційну довідку Хмельницької торгово-промислової палати №22-05/382 від 07.05.2021р., згідно якої зазначено збільшення середньозваженої ціни на ринку на добу наперед РДН в березні 2021 року порівняно з квітнем 2021 року за 1 кВт*год (з 1,37425 грн до 1,45022 грн).

Водночас, вказана довідка Хмельницької торгово-промислової палати не містить інформацію про здорожчання ціни на конкретні дати, а містить лише відомості про відношення цін на електричну енергію березня та квітня 2021 року. В той же час, згідно відомостей, розміщених ДП Оператор ринку на власному веб-сайті, середньозважені ціни на ринку на добу вперед станом на 25.03.2021р. (дата укладення договору) складали 1634,55 грн/МВт*год, а станом на 11.05.2021р. (дата складання акту приймання-передачі №02) складали 868,51 грн./МВт*год, тобто зменшилася на 46,9 %, що також свідчить про недотримання п. 5.6 Договору.

Актом приймання-передачі № 06 від 10.09.2021р. збільшено ціну електричної енергії з 3,58 грн./кВт*год до 3,87 грн./кВт*год з ПДВ (на 8,1%) та поставлено 997 кВт*год електричної енергії споживачу на суму 3 855,00 грн. До вказаного акту приймання-передачі долучено інформаційну довідку Хмельницької торгово-промислової палати №22-05/856 від 31.08.2021р., згідно якої зазначено збільшення середньозваженої ціни на ринку на добу наперед РДН в серпні 2021 року порівняно з липні 2021 року за 1 кВт*год (з 1 444,05 грн. до 2 076,95 грн).

Водночас, вказана довідка Хмельницької торгово-промислової палати не містить інформацію про здорожчання ціни на конкретні дати, а містить лише відомості про відношення цін на електричну енергію липня та серпня 2021 року. Вказане підвищення ціни суперечить вимогам п.2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі та п. 13.6 договору.

Актом приймання-передачі № 07 від 01.10.2021р. збільшено ціну електричної енергії з 3,87 грн./кВт*год до 4,15 грн./кВт*год з ПДВ (на 7,2%) та поставлено 4040 кВт*год електричної енергії споживачу на суму 16 756,73 грн. У вказаному акті приймання-передачі (п. 1.2) зазначено, що коливання цін становить 12,96%. До вказаного акту приймання-передачі долучено інформаційну довідку Хмельницької торгово-промислової палати №22-05/969 від 27.09.2021р., згідно якої зазначено збільшення середньозваженої ціни на ринку на добу наперед РДН за вересень 2021 року порівняно з серпнем 2021 року за 1 кВт*год (з 2076,95 грн. до 2227,92 грн).

Водночас, вказана довідка Хмельницької торгово-промислової палати не містить інформацію про здорожчання ціни на конкретні дати, а містить лише відомості про відношення цін на електричну енергію серпня та вересня 2021 року. Враховуючи те, у випадку визнання недійсними актів приймання-передачі №02 від 11.05.2021р., №06 від 01.09.2021р. відсоткове співвідношення збільшення ціни, яке здійснено 01.10.2021 року, у порівняні з базовою ціною, яка визначена у договорі (3,45 грн/кВт) відбулося більше ніж на 10% (а саме 20,3%) , чим порушено вимоги п.2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а також п. 13.6 договору.

Актом приймання-передачі № 08 від 28.10.2021р. збільшено ціну електричної енергії з 4,15 грн./кВт*год до 4,56 грн./кВт*год з ПДВ (на 9,8%) та поставлено 8749 кВт*год електричної енергії споживачу на суму 39 913,5 грн. До вказаного акту приймання-передачі долучено інформаційну довідку Хмельницької торгово-промислової палати №22-05/1089 від 25.10.2021р., згідно якої зазначено збільшення середньозваженої ціни на ринку на добу наперед РДН в жовтні 2021 року порівняно з вереснем 2021 року за 1 МВт*год (з 2227,92 грн. до 2728,56 грн.).

Водночас, вказана довідка Хмельницької торгово-промислової палати не містить інформацію про здорожчання ціни на конкретні дати, а містить лише відомості про відношення цін на електричну енергію вересня та жовтня 2021 року. Враховуючи те, у випадку визнання недійсними актів приймання-передачі №02 від 11.05.2021р., №06 від 10.09.2021р., №07 від 01.10.2021р., відсоткове співвідношення збільшення ціни, яке здійснено 28.10.2021 року, у порівняні з базовою ціною, яка визначена у договорі (3,45 грн/кВт) відбулося більше ніж на 10% (а саме 32,2%) , чим порушено вимоги п.2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а також п. 13.6 договору.

Також актом приймання-передачі № 09 від 25.11.2021р. збільшено ціну електричної енергії з 4,56 грн./кВт*год до 5,02 грн./кВт*год з ПДВ (на 10%) та поставлено 12153 кВт*год електричної енергії споживачу на суму 60 981,47 грн. У вказаному акті приймання-передачі (п. 1.2) зазначено, що коливання цін становить 15,92%. До вказаного акту приймання-передачі долучено інформаційну довідку Хмельницької торгово-промислової палати №22-05/1204 від 23.11.2021р., згідно якої зазначено збільшення середньозваженої ціни на ринку на добу наперед РДН в листопаді 2021 року порівняно з жовтнем 2021 року за 1 МВт*год (з 2728,56 грн. до 3352,35 грн.).

Водночас, вказана довідка Хмельницької торгово-промислової палати не містить інформацію про здорожчання ціни на конкретні дати, а містить лише відомості про відношення цін на електричну енергію жовтня та листопада 2021 року. Враховуючи те, у випадку визнання недійсними актів приймання-передачі №02 від 11.05.2021р., №06 від 10.09.2021р., №07 від 01.10.2021р. та №08 від 28.10.2021р. відсоткове співвідношення збільшення ціни, яке здійснено 25.11.2021 року, у порівняні з базовою ціною, яка визначена у договорі (3,45 грн/кВт) відбулося більше ніж на 10% (а саме на 45,2%), чим порушено вимоги п.2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а також п. 13.6 договору.

Вищенаведене не спростовано відповідачем 1, водночас, вказаним вище спростовуються доводи товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" щодо неправомірності оспорюваних правочинів, при цьому, з приводу того, що відповідач 1 аргументує підстави для підняття ціни за спірними правочинами довідкою торгово-промислової палати щодо середньозважених цін купівлі-продажу електричної енергії на ринку на добу наперед на внутрішньодобовому ринку на відповідні дати, за результатами чого дійшли до висновку про коливання ціни за одиницю товару у бік збільшення, судом відзначається, що відповідачем 1 безпідставно не взято до уваги твердження прокурора про те, що збільшенням ціни спірними актами приймання-передачі порушено пропорційність, вимогу про дотримання якої визначає зміст статті 41 Закону, адже згідно відомостей, розміщених ДП Оператор ринку на власному веб-сайті, середньозважені ціни на ринку на добу вперед у вказані періоди зменшувались.

Стаття 652 ЦК України передбачає, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, Закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%.

Верховним Судом у постанові від 07.09.2022 р. у справі № 927/1058/21 висловлено правову позицію, що обмеження у 10 % застосовується як максимальний ліміт: щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

24 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі №922/2321/22, в якій вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції Закону №114-ІХ) збільшувати ціну товару більш ніж на 10% від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.

У пунктах 88-90 наведеної постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у разі зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, у порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Такий правовий висновок неодноразово також був викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 квітня 2024 року у справі № 922/433/22, від 01 жовтня 2024 року у справі № 918/779/23, від 06 лютого 2025 року у справі № 910/5182/24, від 18 лютого 2025 року у справі № 925/889/23 тощо, де інтерпретовано та застосовано положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" як імперативну норму, яка визначає верхню межу дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10% від ціни товару, погодженої сторонами в договорі про закупівлю.

Отже, згідно з положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у редакції Закону № 114-ІХ) зміна ціни в договорі закупівлі допускається за таких умов:

- збільшення ціни за одиницю товару до 10%;

- збільшення ціни має бути пропорційне збільшенню ціни цього товару на ринку в разі коливання його ціни на ринку;

- така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю;

- така зміна може відбуватися не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю;

- обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

До того ж застосована законодавцем при формулюванні цієї норми конструкція "не частіше ніж один раз на 90 днів" фактично надає можливість вносити зміни до ціни товару неодноразово, але лише в межах дозволеного відсоткового збільшення ціни за одиницю товару - не більше 10 %.

Законом №1530-ІХ внесено зміни до Закону № 922-VIII (у редакції Закону №114-ІХ) та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону в такій редакції: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".

Внесеними Законом №1530-IX змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII слова "підписання договору про закупівлю" замінені словами "підписання договору про закупівлю /внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", а друге речення після слів "дизельного пального" доповнено словом "природного". Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10 % залишилося незмінним і застосовується й надалі.

Так, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону №114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону № 1530-IX визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.

Іншими словами, зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", внесені Законом №1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.

Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом №1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIIIу редакції Закону №1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10%. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10% ціни, встановленої в договорі закупівлі.

Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII унормовано на рівні не більше 10 %.

До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2025 року у справі №920/19/24.

Отже, норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII.

Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10% ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.

Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону №922-VIII.

Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.

До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.

Велика Палата Верховного Суду з урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, беручи до уваги усталену та послідовну судову практику, вважає, що зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10% при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2025 року у справі №920/19/24 наголошено на тому, що, з`ясовуючи законодавчу еволюцію пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, суд звертає увагу на нормативне закріплення подібної можливості у постанові КМУ №1178, у підпункті 2 пункту 19 (в редакції постанови КМУ №1067) якої, з-поміж іншого, визначено, що обмеження щодо збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10% застосовується щодо кожного окремого випадку збільшення ціни за одиницю товару (без обмеження кількості змін), а змінена ціна за одиницю товару не повинна перевищувати 50% ціни за одиницю товару, що передбачена в початковому договорі про закупівлю.

Тобто положеннями постанови КМУ №1178 (в редакції постанови КМУ від 01 вересня 2025 року № 1067), на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, чітко визначені як можливість застосування 10-відсоткового обмеження щодо збільшення ціни щодо кожного окремого випадку збільшення (без обмеження кількості змін), а не в цілому до усіх внесених змін, так і граничне значення на рівні 50%, на яке може бути змінена передбачена в початковому договорі про закупівлю ціна за одиницю товару, що вкотре додатково підтверджує, що приписи частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII не передбачають можливість збільшення ціни за одиницю товару на 10% під час кожного внесення змін до договору про закупівлю.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10% не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом №1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10%, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.

В даному випадку ціни, встановлені у актах приймання-передачі №2, №6, №7, №8, №9 перевищували відповідну межу, тобто, вартість товару збільшувалась понад 10% від початково встановленої в договорі ціни електроенергії.

Таким чином, суд вважає, що ТОВ Хмельницькенергозбут не обгрунтовано коливання ціни на електроенергію упродовж 2021 року в тому вигляді, який відображений в оспорюваних актах приймання - передачі, послідовно змінено вартість електроенергії, за відсутності доказів, що її вартісні показники упродовж дії договору зростали в такій прогресії, що виконання його умов стало вочевидь невигідним (збитковим) для відповідача.

Враховуючи вищевикладене, внесення змін до істотних умов договору шляхом укладання вищевказаних оспорюваних правочинів суперечить вимогам ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а тому вони підлягають визнанню недійсними як такі, що суперечать вимогам ч. ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України.

Щодо посилань відповідача на лист Мінекономіки від 24 листопада 2020 року №3304-04/69987-06 "Щодо укладення, виконання, зміни та розірвання договору про закупівлю", суд зазначає таке.

Лист від 24 листопада 2020 року № 3304-04/69987-06 не є нормативно-правовим актом і тому не створює та не створював для осіб жодних прав чи обов`язків щодо дотримання визначеної у них інформації (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2021 року у справі № 927/491/19).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Враховуючи наведене, надання Міністерством економіки України листів або роз`яснень, які суперечать висновку щодо застосування норм права, викладеному у постановах Верховного Суду, а у цьому випадку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року у справі №922/2321/22, прямо порушує наведені вище правові приписи та жодним чином не може вплинути на правильність застосування норм Закону України "Про публічні закупівлі" (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 922/2497/23).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача коштів в сумі 74 310,2 грн., перерахованих за товар, який не був отриманий відповідно до умов договору, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Недійсність спірних додаткових угод не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані договором, тобто зобов`язання є договірними. Подібні висновки наведені в постановах Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі №927/550/20, від 18 червня 2021 року у справі №927/491/19.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За приписами пункту 1 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Зважаючи на недійсність оспорюваних правочинів (актів приймання-передачі) та приписи ч. 1 ст. 216 ЦК України, судом відзначається, що зобов`язання сторін за період вчинення оспорюваних правочинів регулюються умовами договору №20400052 від 25.03.2021р. та додаткової угоди №31/01 від 31.01.2022 до договору, якою внесено зміни до договору через зміну регульованих тарифів на передачу та розподіл електричної енергії та яка не оспорюється. Відтак, внаслідок визнання судом недійсними оспорюваних правочинів, грошові кошти в сумі 74310,20 грн., одержані товариством з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут", є такими, підстава набуття яких відпала, а тому відповідач 1 зобов`язаний їх повернути Департаменту освіти та науки Хмельницької обласної державної адміністрації, що відповідає приписам статей 216, 1212 Цивільного кодексу України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтовані в повному обсязі, підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір у справі покладається на відповідачів у рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним акт приймання-передачі №02 від 11.05.2021 до договору №20400052 про постачання електричної енергії споживачу від 25.03.2021, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю Хмельницькенергозбут та Державним навчальним закладом "Лісоводський професійний аграрний ліцей".

Визнати недійсним акт приймання-передачі №06 від 10.09.2021 до договору №20400052 про постачання електричної енергії споживачу від 25.03.2021, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю Хмельницькенергозбут та Державним навчальним закладом "Лісоводський професійний аграрний ліцей".

Визнати недійсним акт приймання-передачі №07 від 01.10.2021 до договору №20400052 про постачання електричної енергії споживачу від 25.03.2021, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю Хмельницькенергозбут та Державним навчальним закладом "Лісоводський професійний аграрний ліцей".

Визнати недійсним акт приймання-передачі №08 від 28.10.2021 до договору №20400052 про постачання електричної енергії споживачу від 25.03.2021, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю Хмельницькенергозбут та Державним навчальним закладом "Лісоводський професійний аграрний ліцей".

Визнати недійсним акт приймання-передачі №09 від 25.11.2021 до договору №20400052 про постачання електричної енергії споживачу від 25.03.2021, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю Хмельницькенергозбут та Державним навчальним закладом "Лісоводський професійний аграрний ліцей".

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" (м. Хмельницький, вул. Свободи, 57/2, код 42035266) на користь Департаменту освіти та науки Хмельницької обласної державної адміністрації (м. Хмельницький, Майдан Незалежності, 1, код 44243885 кошти за неотриманий товар в сумі 74310,2 грн. (сімдесят чотири тисячі триста десять гривень 20 коп.).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькенергозбут" (м. Хмельницький, вул. Свободи, 57/2, код 42035266) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, код 02911102) 9084,00 грн. (дев`ять тисяч вісімдесят чотири гривні 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Стягнути з державного навчального закладу "Лісоводський професійний аграрний ліцей" (Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Лісоводи, вул. Сугерова, 2, код 05537756) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, код 02911102) 9084,00 грн. (дев`ять тисяч вісімдесят чотири гривні 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя Ю.В. Гладюк

Повний текст рішення складено 11.03.2026 року.

Віддрук. 1примірника:1 - до справи.

Прокуратурі, позивачам, відповідачам рішення надіслати в кабінети ЕС.