ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р. Справа № 922/4418/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Дергачівської міської ради Харківської області (адреса: 62303, Харківська обл., м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 5; )
до Селянського (фермерського) господарства "Колос" (адреса: 62321, Харківська обл., селище Слатине, вул. Дарвіна, буд. 34; )
про стягнення 744508,40 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Дергачівська міська рада Харківської області (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Селянського (фермерського) господарства "Колос" (далі - відповідач) 744 508,40 грн, а саме:

443056,39 грн - заборгованості із сплати орендної плати;

301452,05 грн - безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором оренди землі від 22.07.2004 в частині сплати орендної плати, та обов`язку останнього оплатити за користування об`єктом оренди після припинення договірних правовідносин.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.12.2025 суддею - доповідачем для розгляду даної справи визначено суддю Жельне С.Ч.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.12.2025 позовну заяву залишено без руху; надано позивачеві строк п`ять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме: - надання суду доказів сплати (доплати) судового збору за вимогу майнового характеру - 65,73 грн.

На підставі п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (а саме: звільнення судді з посади), призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 суддею-доповідачем для розгляду даної справи визначено суддю Байбака О. І.

Позивач надав до суду заяву про усунення недоліків (вх. № 29794 від 19.12.2025).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено сторонам строк для подання заяв по суті спору.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з вимогами п. п. 5-6 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення, зокрема, є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом доставлено копію ухвали від 26.12.2025 до електронних кабінетів позивача та відповідача в підсистемі Електронний суд, про що свідчить залучена до матеріалів справи довідка від 26.12.2025.

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про відкриття провадження у справі, а останні в розумінні вимог ст. 120, 232 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про розгляд справи.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.02.2025.

Розглянувши матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до рішенням Дергачівської міської ради від 22.12.2020 №31 «Про прийняття в комунальну власність Дергачівської міської ради земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності», наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 14 грудня 2020 р. №29-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 14 грудня 2020 р., у комунальну власність Дергачівської міської територіальної громади передано з державної власності, в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, 299 земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 2096,0824 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Дергачівської міської ради, в тому числі і земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0903.

Таким чином, власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0903 з 06.04.2021 року є Дергачівська міська рада, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 445921996, від 01.10.2025 року.

Матеріали справи також свідчать про те, що 22 липня 2004 року між Дергачівською районною державною адміністрацією, як орендодавцем, та Селянським (фермерським) господарством «Колос», як орендарем, укладено договір оренди землі (далі - договір).

Відповідно до п. 1 договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення фермерського господарства, яка знаходиться на території Слатинської селищної ради (резервний фонд), за межами населеного пункту.

Згідно з п.п. 2-4 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 50,00 га ріллі. На земельній ділянці об`єктів нерухомого майна, а також інших об`єктів інфраструктури не існує. Земельна ділянка вільна від будинків, споруд та інших об`єктів.

Пунктом 5 договору встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 435689,00 (чотириста тридцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) гривень.

Договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 договору).

Відповідно до п. п. 9-10 договору, орендна плата вноситься орендарем в розмірі 80 грн. за 1 га на рік. Загальний розмір орендної плати - 4000,00 (чотири тисячі) гривень на рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється, без урахування індексів інфляції.

Пунктом 11 договору встановлено, що орендна плата вноситься два рази на рік. Розрахунки закінчуються - 2000,00 грн. до 15 серпня, та 2000,00 грн. до 15 листопада поточного року.

Відповідно до п. 13 договору, орендна плата переглядається у разі:

- зміни до умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 31 договору, орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату.

Відповідно до п. 41 договору, за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

На виконання умов наведеного договору, відповідно до акту передачі - прийому земельної ділянки № б/н від 23.06.2004 року Дергачівська районна державна адміністрація в особі голови Дергачівської райдержадміністрації передала Фермерському господарству «Колос», а останнє в свою чергу прийняло земельну ділянку розміром 50.00 га ріллі, яка розташована на території Слатинської селищної ради за межами населеного пункту з кадастровим номером.

В подальшому, сторони уклали додаткову угоду № б/н від 16.09.2014, якою було поновлено вищезазначений договір оренди на 10 років, та пункт 2 договору викладено в новій редакції: «В оренду передається земельна ділянка (кадастровий номер :03:000:0903), загальною площею 50,0000 га державної власності сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (рілля).

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки підлягає проведенню на замовлення та за рахунок орендаря у річний строк з моменту державної реєстрації даної додаткової угоди із поданням орендарем у встановленому законом порядку впродовж цього ж строку технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на розгляд та затвердження відповідного органу місцевого самоврядування та укладення угоди про внесення змін до договору оренди в частині нормативної грошової оцінки та розміру орендної плати».

Однак, як зазначає позивач, отримавши в оренду земельну ділянку відповідач порушим свої зобов`язання в частині внесення орендної плати.

Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Харківській області, викладеної у листі від 16.07.2025 №14513/5/20-40-04-13-05, відповідачем останнє внесення орендної плати здійснювалося за 2021 рік.

За даними Державного земельного кадастру нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0903 складає:

За 2021 рік 1634832,39 грн.

За 2022 рік 1634832,39 грн.

За 2023 рік 1634832,39 грн.

За 2024 рік 1718208,84 грн.

За 2025 рік - 1924197,73 грн.

Як зазначає позивач, термін дії Договору закінчився 23.07.2024, однак відповідач земельну ділянку яка була предметом оренди за договором йому не повернув.

Як свідчать матеріали справи, листами від 26.03.2024 №1355/03-31 та від 10.05.2024 №2021/03-31 позивач повідомляв відповідача про те, що не має наміру продовжувати термін дії договору оренди на новий строк, однак відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою протягом всього часу з моменту закінчення терміну дії договору оренду до теперішнього часу.

Питання щодо нарахування збитків власникам (землекористувачам) земельних ділянок сільськогосподарського призначення було внесено на розгляд комісії з визначення збитків власникам (землекористувачам) земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Дергачівської міської територіальної громади, створеної та затвердженої розпорядженням начальника міської військової адміністрації від 14.03.2025 року №122 (далі комісія).

Як вбачається з матеріалів справи, комісією було здійснено виїзд за місцем розташування земельної ділянки та встановлено, що дійсно земельна ділянка до тепер використовується, засіяна соняшником.

Як вбачається з протоколу № 1 засідання комісії від 19.08.2025 Селянське (фермерське) господарство «Колос» зверталось до Господарського суду Харківської області з позовом до Дергачівської міської ради про визнання поновленим договору оренди стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0903.

Рішенням суду від 01.08.2025 року у справі № 922/1191/25 у задоволенні позову Селянському (фермерському) господарству «Колос», відмовлено.

У своїх зверненнях, які передували зверненню до суду, Селянське (фермерське) господарство «Колос» зазначало, що воно продовжує користуватися даною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди.

За результатами розгляду комісією (протокол № 1 засідання комісії від 19.08.2025, Акт з визначення збитків власникам (землекористувачам) земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Дергачівської міської територіальної громади від 21.08.2025) були нараховані Селянське (фермерське) господарство «Колос» збитки в сумі 736132,28 грн., які фактично складаються з несплаченої останнім орендної плати за договором до моменту сплину терміну його дії, та безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою після сплину терміну дії договору.

Як свідчать матеріали справи, 08.09.2025 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія з вимогою погашення заборгованості з орендної плати. Однак, як зазначає позивач, відповіді на претензію не надійшло, заборгованість не сплачена.

Згідно з наданим Дергачівською міською радою розрахунком, нею було нараховано Селянському (фермерському) господарству «Колос»:

1. За неповну оплату орендної плати:

- за період з 01.04.2021 по 31.12.2021 виходячи з нормативної грошової оцінки 1634832,39 грн, з урахуванням сплати орендної плати у розмірі 49350 грн. за цей період відповідачем: 1634832,39 х 12% : 100% = 196179,89 : 12 (міс) = 16348,32 х 9 (міс) = 147132,88 грн. 49350 грн. = 97784,97 грн.

2. За несплату орендної плати:

- за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 виходячи з нормативної грошової оцінки 1634832,39 грн: 1634832,39 х 12% : 100% = 196179,89 : 12 (міс) = 16348,32 х 2 (міс) = 32696,66 грн.

- за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 виходячи з нормативної грошової оцінки 1634832,39 грн: 1634832,39 х 12% : 100% = 196179,96 грн.

- за період з 01.01.2024 по 24.07.2024 виходячи з нормативної грошової оцінки 1718208,84 грн: 1718208,84 х 12% : 100% = 206185,06 грн. : 12 міс = 17182,08 грн. х 6 = 103092,53 грн (за період 01.01.2024 по 30.06.2024) +13302,26 грн (за період 01.07.2024 по 24.07.2024) =116394,80 грн.

3. Безпідставно збережені кошти:

- за період з 25.07.2024 по 31.12.2024 виходячи з нормативної грошової оцінки 1718208,84 грн.: 1718208,84 х 12% : 100% = 206185,06 грн. : 12 міс = 17182,08 грн. х 5 = 85910,40 грн (за період 01.08.2024 по 31.12.2024) + 3879,82 грн (за період 25.07.2024 по 31.07.2024) = 89790,27 грн.

- за період з 01.01.2025 по 30.11.2025 виходячи з нормативної грошової оцінки 1924197,73 грн: 1924197,73 х 12% : 100% = 230903,76 :12х11=211661,78 грн.

Всього нараховано Селянському (фермерському) господарству «Колос» 443056,39 грн - орендної плати та 301452,05 грн - безпідставно збережених коштів.

Окремо позивач зазначає, що відповідачу не нараховувалась орендна плата за період з 01.03.2022 по 31.12.2022 року.

Обставини щодо стягнення боргу та безпідставно збережених коштів в наведених вище сумах стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпунктів 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі є договором, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оренду землі» Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно з ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Відповідно до пункту 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Згідно пункту 69.14 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

В даному випадку, позивач здійснює нарахування відповідачу орендної плати за договором виходячи з розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки та зазначаючи що такий розмір орендної плати становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік.

В обґрунтування правомірності такого розрахунку позивач посилається на вимоги пункту 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, та зазначає, що саме відповідачем не виконано умови щодо укладення додаткової угоди до договору в частині розміру орендної плати, тоді як на території Дергачівської міської територіальної громади орендна плата за землі сільськогосподарського призначення відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України нараховується у розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки.

Всього за період з 01.04.2021 по 24.07.2024 позивачем нараховано відповідачу 443056,39 грн орендної плати.

Однак, розглянувши вказаний розрахунок суд констатує його невідповідність умовам укладеного між сторонами договору оренди землі від 22.07.2004.

Як вже зазначалося, статтею ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що розмір орендної плати встановлюється за згодою сторін у договорі. Також згідно з п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати є договір оренди.

При цьому, відповідно до п. п. 9-10 договору, орендна плата вноситься орендарем в розмірі 80 грн. за 1 га на рік. Загальний розмір орендної плати - 4000,00 (чотири тисячі) гривень на рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється, без урахування індексів інфляції.

Пунктом 11 договору встановлено, що орендна плата вноситься два рази на рік. Розрахунки закінчуються - 2000,00 грн. до 15 серпня, та 2000,00 грн. до 15 листопада поточного року.

Відповідно до п. 13 договору, орендна плата переглядається у разі:

- зміни до умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених законом.

Однак, в даному випадку матеріали справи не містять будь-яких доказів перегляду сторонами договору орендної плати з моменту укладання договору і до моменту сплину терміну його дії.

Посилання позивача з цього приводу на законодавчі зміни, які відбулися з прийняттям Податкового кодексу України суд вважає безпідставними, оскільки без внесення відповідних змін до договору вимоги орендодавця щодо сплати орендарем іншого розміру орендної плати, ніж той що передбачено умовами укладеного між сторонами договору, суперечить вимогам цього договору.

При цьому, зміни до договору оренди землі щодо розміру орендної плати у зв`язку з вимогами Податкового кодексу України (зокрема, встановлення мінімального порогу у 3% від нормативно-грошової оцінки) здійснюються виключно шляхом укладення додаткової угоди. Це обов`язкова процедура, оскільки розмір плати є істотною умовою договору, що підлягає державній реєстрації у відповідному реєстрі прав.

Таким чином, виходячи зі встановленого договором розміру орендної плати 4000 грн на рік (тобто 333,33 грн. на місяць виходячи з розрахунку: 4000 : 12 = 333,33), які до того ж не підлягають індексації, за заявлений позивачем період з 01.04.2021 по 23.07.2024 (без врахування періоду з 01.03.2022 по 31.12.2022 року) підлягає сплаті орендна плата в сумі 9 580,60 грн., в т.ч.:

2 666,64 грн. - за період з 01.04.2021 по 31.12.2021 (333,33 грн. х на 8 міс = 2 666,64 грн.);

666,66 грн. - за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 (333,33 грн. х на 2 міс = 666,66 грн.);

4000 грн. - за період з 01.01.2023 по 31.12.2023;

2247,30 грн. - за період з 01.01.2024 по 23.07.2024 (2000 грн. за 6 міс + 247,30 за 23 дні липня = 2247,30 грн.).

Разом з тим, як вже зазначалося, підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Харківській області, викладеної у листі від 16.07.2025 №14513/5/20-40-04-13-05, ФГ «Колос» по Дергачівській територіальній громаді Харківського району Харківської області (UA0018741):

- задекларовано в податковій звітності по орендній платі з юридичних осіб за 2020 рік 63 438,12 грн (5 286,51 грн щомісячно) та за 2021 рік 63 438,12 грн (5 286,51 грн щомісячно), сплачено орендної плати у 2020 року - 64 000 грн, у 2021 році - 65 800 гривень.

- на цей час встановлено, що СГ «Колос» (п.н. 23911905) не звітує з 2022 року.

Крім того, позивач в позовній заяві здійснюючи розрахунок розміру орендної плати, зокрема за період з 01.04.2021 по 31.12.2021, врахував сплату відповідачем орендної плати у розмірі 49350 грн. (згідно даний податкових органів) за цей період, тобто фактично визнав що дана сума підлягає врахування в рахунок орендної плати нарахованої після 01.04.2021.

Таким чином, з даного листа Головного управління ДПС у Харківській області та наданого позивачем розрахунку орендної плати вбачається, що відповідачем за 2021 рік внесено орендну плату в більшому розмірі ніж це взагалі передбачено договором за період з 01.04.2021 по 23.07.2024.

Відповідно, доводи позивача про наявність у відповідача заборгованості з орендної плати за період з 01.04.2021 по 31.12.2021 свого підтвердження матеріалами справи не знайшли. Зазначене ж зумовлює прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову в даній частині вимог.

Щодо вимог про стягнення безпідставно збережених коштів суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 206 ЗК України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЗК України, власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Стаття 1212 ЦК досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 1212 ЦК положення глави 83 ЦК застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди (ст. ст. 22, 1166 ЦК України) таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за п. 4 ч. 3 ст. 1212 ЦК вина не має значення, оскільки, важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

У п. 65 постанови від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Згідно з п. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З аналізу змісту норм ст. ст. 1212-1214 ЦК України, абз. 4 ч. 1 ст. 144, абз. 5 ч. 1 ст. 174 ГК України випливає, що зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (кондикційне зобов`язання) виникає за одночасної наявності трьох умов: 1) відбувається набуття чи збереження майна; 2) правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні; 3) набуття чи збереження здійснюється за рахунок іншої особи.

З матеріалів справи вбачається, що в даному разі наявні усі три названі ознаки.

По-перше, судом встановлено, що відповідач дійсно зберіг (заощадив) у себе майно - грошові кошти у вигляді несплаченої орендної плати, що нараховується за володіння і користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:0903 після сплину 23.07.2024 терміну дії договору оренди.

Факт використання відповідачем земельної ділянки після сплину терміну дії договору підтверджується висновками, викладеними в протоколі № 1 засідання комісії від 19.08.2025, та жодним чином не спростовується відповідачем в процесі розгляду даної справи. Зокрема комісією встановлено, що земельна ділянка до тепер використовується та засіяна соняшником.

Також суд враховує в цьому контексті факт відсутності в матеріалах справи будь-яких доказів повернення відповідачем земельної ділянки на користь позивача після сплину терміну дії договору або припинення фактичного користування земельною ділянкою.

До того ж, Селянське (фермерське) господарство «Колос» зверталось до Господарського суду Харківської області з позовом до Дергачівської міської ради Харківської області про визнання поновленим договору оренди стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0903. Однак, рішенням суду від 01.08.2025 року у справі № 922/1191/25 у задоволенні позову Селянському (фермерському) господарству «Колос», відмовлено. При цьому, з протоколу № 1 засідання комісії від 19.08.2025 вбачається, що у своїх зверненнях, які передували зверненню до суду, Селянське (фермерське) господарство «Колос» зазначало, що воно продовжує користуватися даною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди.

Разом з тим, відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем, володіння і користування чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. У результаті відбулося збереження (заощадження) останнім належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати.

По-друге, правові підстави для набуття чи збереження майна відсутні. Передача прав володіння і користування земельною ділянкою згідно з ст. 206 ЗК України, п. п. 14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України здійснюється за плату, що має вноситися на користь позивача на підставі договору оренди земельної ділянки. Правові підстави для одержання відповідачем прав володіння і користування земельною ділянкою безоплатно відсутні. Так само відсутні правові підстави для не нарахування, несплати орендної плати за землю тощо.

По-третє, відповідач зберіг майно саме за рахунок позивача. Судом встановлено, що власником відповідної земельної ділянки є саме позивач. Таким чином, на підставі ст. 206 ЗК України, п. п. 14.1.136 п. 14.1. ст. 14 ПК України власником майна фактично збереженого відповідачем (коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою) також є позивач. Таким чином, збереження (заощадження) відповідачем коштів у вигляді орендної плати за користування земельною ділянкою призвело до збільшення (накопичення) цих коштів у нього за рахунок їх неодержання позивачем.

Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати останнім за користування земельною ділянкою, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під категорію виправдане очікування, що є загальновизнаною в т. ч. в практиці визначення Європейського суду з прав людини.

Кваліфікація спірних правовідносин як зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави означає необхідність застосування у даній справі передбачених ст. ст. 1212-1214 ЦК України правових наслідків дій/бездіяльності відповідача у в вигляді збереження (заощадження) у себе відповідних сум орендної плати.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного Суду, викладеної в постановах від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

Також аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 922/981/18, від 09.02.2021 у справі № 922/3617/19, від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19, від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, від 20.09.2022 у справі № 922/3684/20 та від 28.09.2022 у справі № 925/1370/20.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 25.07.2024 по 30.11.2025 суд визнає такими, що ґрунтуються на вимогах Закону.

Згідно з поданим позивачем розрахунком, розмір безпідставно збережених коштів становить 301452,05 грн.

В обґрунтування правомірності такого розрахунку позивач посилається на вимоги пункту 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, та зазначає, що на території Дергачівської міської територіальної громади орендна плата за землі сільськогосподарського призначення відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України нараховується у розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки.

При цьому, за даними Державного земельного кадастру нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0903 складає: за 2024 рік 1718208,84 грн., за 2025 рік - 1924197,73 грн.

З цього приводу суд зазначає, що після сплину терміну дії укладеного між сторонами договору визначення розміру плати за користування земельною ділянкою має відбуватися саме з урахуванням існуючих законодавчих вимог, зокрема передбачених пунктом 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України.

Крім того, як вже зазначалося, питання щодо нарахування збитків власникам (землекористувачам) земельних ділянок сільськогосподарського призначення було внесено на розгляд комісії з визначення збитків власникам (землекористувачам) земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Дергачівської міської територіальної громади, створеної та затвердженої розпорядженням начальника міської військової адміністрації від 14.03.2025 року №122.

При цьому, комісія, з посиланням на те, що на території Дергачівської міської територіальної громади плата за землі сільськогосподарського призначення відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України нараховується у розмірі 12 відсотків від нормативної грошової оцінки, дійшла висновку про нарахування відповідачу плати за користування земельною ділянкою після сплину терміну дії договору саме виходячи з наведеного розміру, що підтверджується як протоколом № 1 засідання Комісії від 19.08.2025 так і Актом з визначення збитків власникам (землекористувачам) земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Дергачівської міської територіальної громади від 21.08.2025.

Оскільки відповідач в процесі розгляду даної справи зазначених обставин не спростував та не надав суду доказів здійснення оплати за користування земельною ділянкою після сплину терміну дії Договору, суд за наслідками розгляду справи приходить до висновку про задоволення заявленого позову в даній частині вимог, та стягнення з відповідача на користь позивача 301452,05 грн. - безпідставно збережених коштів за вказаний вище період користування земельною ділянкою.

З урахуванням вимог ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню 3 617,42 грн витрат по сплаті судового збору.

Згідно з ст. 26 Закону України Про правовий режим воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, відповідно до Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну загострену обстановку в місті Харків, введення в зв`язку з цим особливого режиму роботи суду, при прийнятті даного рішення суд був вимушений вийти за межі строку, встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 238-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Колос" (адреса: 62321, Харківська обл., селище Слатине, вул. Дарвіна, буд. 34; ) на користь Дергачівської міської ради Харківської області (адреса: 62303, Харківська обл., м. Дергачі, пл. Перемоги, буд. 5; ; з зарахуванням на р/р UA0020599. ГУК у Харківській області/МТГ Дергачі/18010900, Державне Казначейство України):

301452,05 грн - безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати;

3617,42 грн - витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

СуддяО.І. Байбак