ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.03.2026 Справа № 914/3551/25

За позовом:Керівника Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони в інтересах держави в особі: позивача-1:Міністерства оборони України, м. Київ позивача-2: Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району, Львівська обл., м. Яворів
до відповідача:ОСОБА_1 , Волинська обл., с. Коршів
про:стягнення пені та штрафу
Суддя Крупник Р.В. Секретар Зусько І.С.
Представники учасників справи:
прокурор:Ваврин М.М.;
від позивача-1:Гудима В.О. представник;
від позивача-2:не з`явився;
від відповідачки:Ярошенко Д.В. адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони (надалі Прокурор) звернувся до Господарського суду Львівської області із позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (надалі Позивач-1), Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району (надалі Позивач-2) до ОСОБА_1 (надалі Відповідачка, ОСОБА_1 ) про стягнення пені та штрафу.

Ухвалою від 25.11.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 22.12.2025.

Ухвалою від 22.12.2025 відкладено підготовче засідання 16.01.2026.

Підготовче засідання 16.01.2026 не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Крупника Р.В. (у період з 15.01.2026 по 23.01.2026 включно).

Зважаючи на це, ухвалою від 27.01.2026 підготовче засідання призначено на 16.02.2026.

У підготовчому засіданні 16.02.2026 суд прийняв до розгляду заяву прокурора про збільшення розміру позовних вимог (вх. №5589/25 від 25.12.2025), продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 16.03.2026.

Прокурор та представник позивача-1 з`явилися у підготовче засідання 16.03.2026. Водночас, позивач-2 не забезпечив явку повноважного представника у підготовче засідання 16.03.2026.

Представник відповідача взяв участь у підготовчому засіданні 16.03.2026 у режимі відеоконференції.

Від прокурора до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (вх. №843/26 від 25.02.2026).

У ході проведення підготовчого засідання суд зазначив, що станом на 16.03.2026 залишається невирішеним клопотання відповідачки про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №924/698/23 (вх. №5603/25 від 26.12.2025).

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 1-3, 6 частини 1 статті 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно із пунктами 10, 19 частини 2 статті 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи, здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Суд зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідачка наполягає на необхідності передачі справи №914/3551/25 за територіальною підсудністю до Господарського суду Волинської області. На її переконання, при визначенні підсудності спору у справі прокурор повинен був виходити із загального правила про подання позову за місцезнаходженням ОСОБА_1 , передбаченого статтею 27 ГПК України, а не із правила про альтернативну підсудність, яке допускає подання позову у спорі, що виник з договору, за місцем виконання такого договору, передбаченого частиною 5 статті 29 ГПК України. Згідно із доводами відповідачки спір у даній справі не стосується зобов`язання про передачу товару, що виключає застосування правил альтернативної підсудності, адже стосується стягнення штрафних санкцій за договором (грошових коштів), тобто не основного, а зустрічного зобов`язання. Умовами договору, на підставі якого нарахована заявлена до стягнення неустойка, не визначено місця виконання грошового зобов`язання.

Прокурор заперечив проти вказаних доводів відповідачки у відповіді на відзив, вказавши, що спір виник із договорів поставки, укладених між відповідачкою та позивачем-2, які виконувалися на території Львівської області для потреб оборони держави. Так, місце поставки товару визначене умовами договорів у специфікаціях та фактично пов`язане з місцезнаходженням позивача-2, що знаходиться у с. Вербляни Яворівського району Львівської області. Саме за цим місцем мало бути виконано основне зобов`язання, невиконання якого стало підставою для нарахування штрафних санкцій. Відтак, справу правомірно прийнято до розгляду Господарським судом Львівської області.

Надаючи оцінку доводам та запереченням сторін, суд зазначає, що у даній справі предметом позову є матеріально-правові вимоги про стягнення з відповідачки неустойки у загальному розмірі 1`014`997,63 грн., з яких за Договором №168 від 25.03.2025 пеня становить 154`500,19 грн., штраф становить 413`932,20 грн., а за Договором №172 від 25.03.2025 пеня становить 121`376,64 грн., штраф становить 325`188,60 грн.

Підставами позову слугують обставини неналежного виконання відповідачкою зобов`язання з поставки деревини, яке вона взяла на себе згідно із Договором №168 від 25.03.2025 та Договором №172 від 25.03.2025. Відповідно до умов специфікації до Договору №168 від 25.03.2025 відповідачка мала виконати зобов`язання з поставки за адресою: село Вербляни Яворівського району Львівської області, а згідно з специфікацією до Договору №172 від 25.03.2025 за адресою: Старицький гарнізон (пісочна дорога).

Судом встановлено, що у провадженні Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду перебуває справа №924/698/23 за позовом першого заступника керівника Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти, молоді та спорту Красилівської міської ради та Красилівської міської ради до ТОВ «Енергопрод Сервіс» про визнання недійсними додаткових угод №2 від 14.10.2022 та №3 від 14.11.2022 до договору №43 від 17.02.2022 про закупівлю електричної енергії, а також стягнення 41`420,73 грн.

Перед об`єднаною палатою у справі №924/698/23 поставлено питання про необхідність відступу від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.06.2022 у справі №924/674/21, щодо застосування частин 1 та 5 статті 29 ГПК України, яка визначає правила альтернативної підсудності.

При передачі справи №924/698/23 на розгляд об`єднаної палати, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду виходив із того, що частиною 5 статті 29 ГПК України передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці. Отже, правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами.

Відповідно до статті 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Колегія суддів зазначила, що у справі, що переглядається, спір про стягнення з відповідача грошових коштів не стосується предмета договору поставки, а місце поставки не має значення для визначення юрисдикції спору. Іншими словами, за синалагматичним договором, який передбачає зустрічні зобов`язання, юрисдикцію спору слід визначати залежно від того, з якого саме зобов`язання виник спір.

Тому, на думку колегії суддів, для визначення юрисдикції спору про стягнення грошових коштів не застосовується пункт 3 частини 1 статті 532 ЦК України.

У разі спору про стягнення грошових коштів для цілей визначення юрисдикції спору не підлягає застосуванню і пункт 4 частини 1 статті 532 ЦК України. Цей пункт визначає місце, в якому провадиться виконання зобов`язання про фізичну сплату коштів готівкою боржником безпосередньо кредитору. На це, зокрема, вказує можливість понесення витрат, пов`язаних із зміною місця виконання, а така можливість у разі сплати безготівкових коштів виключається. Сплата безготівкових коштів здійснюється шляхом надання боржником доручення обслуговуючому боржника банку і зарахування коштів на рахунок кредитора в банку, який його обслуговує.

Отже, поняття місця виконання грошового зобов`язання шляхом безготівкових розрахунків позбавлене сенсу в контексті визначення юрисдикції і не може бути встановлене договором. У зв`язку з цим, не підлягає застосуванню і частина 5 статті 29 ГПК України незалежно від того, чи зазначене в договорі місце виконання, чи ні.

На переконання колегії суддів, у справі, що переглядається, територіальна юрисдикція спору має визначатись за загальним правилом частини 1 статті 27 ГПК України.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що справи №914/3551/25 та №924/698/23 є подібними, а у справі №924/698/23 очікується постановлення Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду судового рішення у подібних правовідносинах, висновки якої будуть впливати на можливість розгляду судом справи №914/3551/25.

Таким чином, з метою недопущення неоднакового застосування норм права та необхідності врахування актуальної позиції Верховного Суду в подібній справі, з`ясувавши думку учасників справи, враховуючи встановлені вище обставини, суд вважає за необхідне зупинити розгляд справи до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №924/698/23 Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Керуючись статтями 2, 12, 177, 182, 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі №914/3551/25 до прийняття Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду судового рішення у справі №924/698/23.

2. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повну ухвалу складено та підписано 18.03.2026.

Суддя Крупник Р.В.