РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2026 року м. Чернігівсправа № 927/1264/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Кузьменко Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Чернігівської окружної прокуратури (), вул. Шевченка,1, м. Чернігів, 14000

в інтересах держави в особі:

позивача: Чернігівської міської ради (), вул. Магістрацька, 7, м. Чернігів, 14000

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів, (), пр-т Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013

до відповідача-2: Комунального некомерційного підприємства Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради (), пр-т Михайла Грушевського, 34, м. Чернігів, 14034

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 234 612,76грн

без виклику представників сторін

Суть спору. Позиції учасників справи, їх заяви і клопотання та процесуальні дії суду щодо розгляду справи.

До Господарського суду Чернігівської області 30.12.2025 через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів, комунального некомерційного підприємства Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради, у якій прокурор просить суд:

- визнати недійсними додаткові угоди № 1 від 01.03.2021, № 4 від 25.08.2021, № 5 від 30.08.2021, № 6 від 30.09.2021, № 8 від 07.10.2021, № 9 від 08.10.2021, № 10 від 28.10.2021, № 11 від 08.11.2021 щодо внесення змін та доповнень до Договору № 3101054ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 19.01.2021;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів в дохід місцевого бюджету Чернігівської міської територіальної громади 234612,76 грн безпідставно отриманих коштів;

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладанні спірних додаткових угод було порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі. Враховуючи те, що вищезазначені додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України Про публічні закупівлі, прокурор, посилаючись на приписи ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати їх недійсними. Оскільки позивач сплатив кошти за поставлену електричну енергію відповідно до ціни, вказаній у спірних додаткових угодах, тобто за збільшеною ціною, прокурор на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 1 в дохід місцевого бюджету Чернігівської міської територіальної громади 234612,76 грн безпідставно отриманих коштів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 927/1264/25 була передана на розгляд судді Белову С.В.

Згідно з розпорядженням керівника апарату № 02-01/4/26 від 05.01.2026 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи на підставі п. 6 рішення зборів суддів Господарського суду Чернігівської області від 03.09.2020 та у в`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Белова С.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 927/1264/25 передана на розгляд судді Кузьменко Т.О.

08.01.2026 від відповідача-2 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-2 просить відмовити у задоволенні позову та зазначає таке:

- відповідач-2 не ініціював зміну істотних умов Договору, діяв на підставі умов Договору та отримував від відповідача-1 документи, які формально підтверджували коливання ціни на ринку;

- відповідач-2 не є належним відповідачем за вимогами про стягнення коштів, оскільки за результатами укладення додаткових угод до Договору не набував кошти, а навпаки сплатив кошти за фактично поставлену і спожиту електроенергію, і особою, яка отримала грошові кошти є постачальник електричної енергії (відповідач-1);

- законодавством не передбачено солідарну відповідальність замовника і постачальника у спорах щодо недійсності додаткових угод до договору про закупівлю та повернення коштів, сплачених за недійсним правочином;

- відповідач-2, як заклад охорони здоров?я, не мав права допустити припинення електропостачання та оперативно змінити постачальника електроенергії, оскільки не підписання додаткових угод могло привести до зупинки роботи медичного закладу;

- у разі визнання судом додаткових угод недійсними правові наслідки їх недійсності мають застосовуватися до відповідача-1, який ініціював та реалізував необґрунтоване підвищення ціни; правові підстави для покладення негативних майнових наслідків на відповідача-2 відсутні.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін, встановлено сторонам строки для заяв по суті позовних вимог.

Прокуратурі, позивачу та відповідачам ухвала суду від 12.01.2026 була доставлена до їх електронних кабінетів в ЄСІТС 12.01.2026, о 12:24, 12:17, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

В розумінні статті 242 ГПК України учасники належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про встановлені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, пояснень, заперечень.

26.01.2026 від відповідача-1 через підсистему «Електронний суд» в межах встановленого процесуального строку надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач-1 просить відмовити у задоволенні позову та зазначає таке:

- підстави для здійснення самостійного представництва інтересів держави в суді у цій справі відсутні, оскільки прокурор звернувся в інтересах особи, яка не наділена повноваженнями щодо оскарження процедури закупівлі;

- жодна з наведених угод не містить в собі вимог щодо збільшення ціни товару понад десять відсотків, отже відповідна вимога ч. 2 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі сторонами дотримана; при укладенні спірних додаткових угод до договору було дотримано вимоги ч. 5 ст. 41 Закону, оскільки зазначену ціну збільшено в межах коливань ціни зазначеного товару на ринку; зміна умов договору та підписання додаткових угод відбувалася за згодою обох сторін;

- на момент укладення договору та спірних додаткових угод до нього, а також виконання сторонами умов договору, постанови Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 та від 21.11.2025 у справі №920/19/24 не діяли, тому не можуть застосовуватися до спірних правовідносин між сторонами; позиція відповідача-1 повністю узгоджується з окремими думками до зазначених постанов;

- договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК України. У справі, що розглядається, позовні вимоги полягають в недійсності додаткових угод до договору, але їх недійсність не означає відсутність між сторонами договірних відносин, адже відносини між ними врегульовані договором, тобто зобов`язання є договірними.

27.01.2026 від Чернігівської окружної прокуратури через підсистему «Електронний суд», в межах встановленого процесуального строку, надійшла відповідь на відзив, у якій прокуратура заперечила проти доводів відповідача-1, викладених у відзиві на позов, та вважає, що нею належним чином обґрунтовано підстави представництва інтересів держави у цій справі та звернення до суду з цим позовом, а спірні додаткові угоди укладені за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку та з перевищенням 10% ліміту збільшення ціни, що є підставою для визнання їх недійсними та, як наслідок, стягнення безпідставно набутих коштів. За доводами прокурора, заявлені до стягнення кошти у розмірі 234612,76 грн є такими, що буди безпідставно одержані відповідачем-1, тому у разі визнання судом недійсними спірних додаткових угод, відповідач-1 зобов?язаний повернути їх до місцевого бюджету Чернігівської міської територіальної громади, за рахунок якого здійснювалося фінансування закупівлі та оплата послуг електричної енергії комунальним закладом, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Відповідач-1 у наданих запереченнях на відповідь на відзив №1264, надісланих 28.01.2026 через підсистему «Електронний суд», в межах встановленого процесуального строку, повторно наголосив на відсутності підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави та вважає, що оскаржувані додаткові угоди були укладені правомірно.

Подані відповідачами відзиви на позов, відповідь на відзив прокуратури та заперечення відповідача-1 прийнято судом до розгляду та залучено до матеріалів справи.

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Щодо представництва прокурора суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Так, частиною 3 статті 53 ГПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (частини 4, 5 статті 53 ГПК України).

За приписами частин 3, 4, 7 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Отже, чинним законодавством визначено дві обов`язкові умови, за наявності яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді: 1) порушення або загроза порушення інтересів держави; 2) нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Щодо підстав представництва інтересів держави в особі Чернігівської міської ради.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, організаційна-правова форма Чернігівської міської ради орган місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про місцеве самоврядування, місцеве самоврядування в Україні це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 181 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Виходячи з приписів ч. 1, 3, 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, підприємства, установи та організації, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності. Територіальні громади сіл, селищ, міст, районів у містах безпосередньо або через органи місцевого самоврядування можуть об`єднувати на договірних засадах на праві спільної власності об`єкти права комунальної власності, а також кошти місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій і створювати для цього відповідні органи і служби. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 22.12.2022 у справі № 904/123/22, органам місцевого самоврядування надані широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. Так, частинами 1 та 2 статті 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно із ст. 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

На території міста Чернігова таким органом місцевого самоврядування є Чернігівська міська рада.

Відповідно до п. 1.3., 1.4. Статуту Комунального некомерційного підприємства Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 30.04.2025 № 233, Підприємство є об`єктом комунальної власності територіальної громади міста Чернігова, перебуває в управлінні виконавчого комітету Чернігівської міської ради та підпорядковується управлінню охорони здоров`я Чернігівської міської ради. Власником підприємства є територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради.

Джерелами формування майна та коштів Підприємства є з-поміж іншого: комунальне майно, передане підприємству відповідно до рішення про його створення; кошти місцевого бюджету тощо (п. 5.3. Статуту).

Згідно з Планом використання бюджетних коштів на 2021 рік Комунального некомерційного підприємства Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради, комунальному закладу охорони здоров`я, за рахунок бюджетних коштів Чернігівської міської територіальної громади, передбачено фінансування видатків на оплату електроенергії.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 7 БК України має бути дотримано принцип ефективності та результативності при складанні та виконанні бюджетів, де усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначені у Законі України Про публічні закупівлі.

Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. До основних принципів публічних закупівель віднесено зокрема, їх максимальна економія та ефективність.

Порушення норм законодавства у сфері публічних закупівель у зв`язку з укладенням з порушенням вимог закону додаткових угод (якщо таке буде доведено) має наслідком безпідставну зміну істотних умов договору після його укладення та збільшення ціни за одиницю товару, покладення на бюджетну установу економічно невигідних зобов`язань щодо необґрунтованого витрачання бюджетних коштів. Виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, є нераціональним та неефективним використанням бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України Про публічні закупівлі та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в статті 3 даного Закону.

Чернігівська міська рада, як орган місцевого самоврядування, та який у розумінні ст. 22 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких здійснювалася закупівля електричної енергії за договором), зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель.

Приймаючи до уваги, що кошти на оплату електричної енергії за Договором № 3101054ВЦ від 19.01.2021 спрямовані із місцевого бюджету Чернігівської міської територіальної громади, захист інтересів якої має здійснювати Чернігівська міська рада та враховуючи те, що засновником Комунального некомерційного підприємства Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради та власником його майна є Чернігівська міська рада, яка фінансує і контролює його діяльність, а також є головним розпорядником бюджетних коштів спрямованих для забезпечення діяльності закладу, саме Чернігівська міська рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету.

Чернігівською окружною прокуратурою листом від 09.12.2025 № 55-77-9330вих-25 повідомлено Чернігівську міську раду про порушення вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі під час укладення додаткових угод з ТОВ Енера Чернігів до Договору № 3101054ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 19.01.2021.

Листом від 17.12.2025 Чернігівська обласна рада повідомила прокуратуру, що заходів щодо оскарження у судовому порядку додаткових угод до Договору № 3101054ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 19.01.2021 не вживала та не заперечує проти здійснення представництва для захисту порушених інтересів держави прокурором.

Суд вважає, що такі дії позивача свідчать про його бездіяльність щодо захисту інтересів держави та територіальної громади.

Таким чином, компетентний орган був достеменно обізнаний з фактом порушення законодавства в сфері публічних закупівель, та в позивача було достатньо часу для вжиття будь-яких заходів з метою реагування на порушення інтересів держави, проте остання самостійно не захистила інтереси територіальної громади в суді.

У порядку частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор, попередньо, до звернення до суду, листом №55-77-9803ВИХ-25 від 24.12.2025 повідомив позивача про намір подати позов в інтересах держави в особі Чернігівської міської ради до ТОВ Енера Чернігів та КНП Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення безпідставно отриманих коштів.

З огляду на викладене суд зазначає, що прокурор навів достатні підстави для звернення з позовом до суду в інтересах держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

При цьому суд враховує, що можливість використання відповідачем безпідставно набутого майна, яким виступають у даному випадку грошові кошти, становить суспільний інтерес, а їх неповернення не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права у країні. Разом з тим, потенційно факт перерахування на рахунок відповідача зайвих бюджетних коштів порушує вимоги чинного законодавства, принципи максимальної економії та ефективності, а тому призводить до протиправного витрачання публічних коштів, унеможливлює раціональне та ефективне їх використання. Зазначене підриває фінансово-економічні основи держави та не сприяє забезпеченню виконання нею основних функцій та завдань. Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

З огляду на вищевикладене, заперечення відповідача-1 щодо представництва прокурором інтересів держави в особі Чернігівської міської ради не знайшли свого підтвердження та судом не приймаються.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

10.12.2020 на веб-сайті Рrоzоrro (ідентифікатор закупівлі № UA2020-12-10-009232-c) Комунальним некомерційним підприємством Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради оприлюднено оголошення про проведення відкритих торгів закупівлі 693000 кВт/год електричної енергії із строком поставки від 01.01.2021 до 31.12.2021.

Закупівля електричної енергії здійснювалася за рахунок коштів місцевого бюджету Чернігівської міської територіальної громади для забезпечення діяльності комунального закладу та належної організації надання медичних послуг у період із 01.01.2021 до 31.12.2021 (протокол затвердження річного плану закупівель: UA-P-2020-12-10-001453-b).

Переможцем зазначеної процедури закупівлі визнано ТОВ Енера Чернігів.

19.01.2021 між Комунальним некомерційним підприємством Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №3101054ВЦ на постачання електричної енергії споживачу (далі Договір).

Згідно з п 1.2 Договору умови Договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 та Закону України Про публічні закупівлі.

Згідно з п. 2.1. Договору, Постачальник зобов?язується поставити споживачу у терміни та на умовах визначених Договором електричну енергію, код ДК 021:20-5 (Електрична енергія) в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику за використану електричну енергію у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 3.4. Договору визначено період постачання електричної енергії за Договором: з 01.01.2021 по 31.12.2021.

Згідно з пунктами 5.1., 5.2. Договору загальна ціна Договору становить 1372140,00 грн з ПДВ.

Кількість товару та ціна за одиницю товару за 1 кВт/год електричної енергії визначається у додатку 2 до Договору, а саме: електрична енергія у кількості 693000 кВт/год за ціною 1,98 грн з ПДВ; всього ціна договору 1372140,00 грн з ПДВ.

Відповідно до п. 1 Комерційної пропозиції, що є додатком № 3 до Договору, підписаної споживачем, ціна (тариф) електричної енергії 1,98 грн з ПДВ за 1 кВт/год.

Відповідно до пунктів 5.3., 5.4. Договору ціна товару включає в себе вартість послуг оператора системи передачі щодо надання послуг з передачі електричної енергії, які необхідні для виконання цього договору.

Ціна товару не включає вартість послуг з розподілу електричної енергії. Вказані послуги оплачуються споживачем окремо.

За умовами п. 5.5. Договору ціна за одиницю товару та загальна ціна цього договору може змінюватися з дотриманням сторонами норм, передбачених статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Зміну ціни за одиницю товару та загальної ціни цього договору сторони оформлюють шляхом підписання додаткової угоди до договору, яка набуває чинності з дати її підписання, якщо інше не передбачено додатковою угодою, та є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 5.6. Договору сторони погодили, що ціна за одиницю товару може збільшуватися до 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. У цьому випадку зміна ціни за одиницю товару здійснюється у такому порядку:

- зміна ціни за одиницю товару допускається за умови надання постачальником документального підтвердження факту коливання ціни такого товару на ринку, а саме у торговій зоні «ОЕС України»;

- документальним підтвердженням факту коливання ціни товару на ринку може бути інформаційна довідка, висновок та інший документ Торгово-промислової палати України чи її територіального відділення або скріншот зі сторінки офіційного сайту Національної комісії регулювання електроенергетики та комунальних послуг України або скріншот з веб-сайту ДП «Оператор ринку» (https://www.oree.com.ua).

Під коливанням ціни за одиницю товару на ринку слід розуміти будь-яку зміну ціни за одиницю товару у наданих документах, порівняно із ціною за одиницю товару, визначеною у додатку 2 до договору. За такої умови ціна за одиницю товару збільшується пропорційно збільшенню середнього показника ціни у наданих документах відносно ціни за одиницю товару, визначеної у додатку 2 до договору, але не більше ніж на 10%.

Згідно з п. 5.11. Договору розрахунковим періодом за договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 6.1. Договору споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у Договорі.

Договір вважається укладеним та дійсним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (у разі їх наявності) та набуває чинності з 01.01.2021 і діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 13.1. Договору).

Пунктом 13.2. Договору передбачено, що істотні умови Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі.

У подальшому між сторонами укладено ряд додаткових угод до Договору, що стосуються зміни ціни за одиницю товару, а саме:

- додатковою угодою №1 від 01.03.2021 викладено п. 1 додатку №3 Комерційна пропозиція, додаток 2 «Специфікація» та п. 5.1. Договору в новій редакції, а саме з 01.02.2021 збільшено ціну за 1кВт/год на 9,99% до 2,142565 грн з ПДВ; зменшено обсяг постачання до 640419 кВт/год; загальна ціна Договору становить 1372139,33 грн з ПДВ;

- додатковою угодою №4 від 25.08.2021 викладено п. 1 додатку №3 Комерційна пропозиція, додаток 2 «Специфікація» та п. 5.1. Договору в новій редакції, а саме з 01.08.2021 збільшено ціну за 1кВт/год на 9,99% до 2,32137 грн з ПДВ; зменшено обсяг постачання до 591090 кВт/год; загальна ціна Договору становить 1372138,59 грн з ПДВ;

- додатковою угодою №5 від 30.08.2021 викладено п. 1 додатку №3 Комерційна пропозиція, додаток 2 «Специфікація» та п. 5.1. Договору в новій редакції, а саме з 05.08.2021 збільшено ціну за 1кВт/год на 9,99% до 2,518040 грн з ПДВ; зменшено обсяг постачання до 544923 кВт/год; загальна ціна Договору становить 1372137,91 грн з ПДВ;

- додатковою угодою №6 від 30.09.2021 викладено п. 1 додатку №3 Комерційна пропозиція, додаток 2 «Специфікація» та п. 5.1. Договору в новій редакції, а саме з 01.09.2021 збільшено ціну за 1кВт/год на 9,99% до 2,734356 грн з ПДВ; зменшено обсяг постачання до 501813 кВт/год; загальна ціна Договору становить 1372135,39 грн з ПДВ;

- додатковою угодою №8 від 07.10.2021 викладено п. 1 додатку №3 Комерційна пропозиція, додаток 2 «Специфікація» та п. 5.1. Договору в новій редакції, а саме з 02.09.2021 збільшено ціну за 1кВт/год на 9,99% до 2,972282 грн з ПДВ; обсяг постачання становить 591708,74 кВт/год; загальна ціна Договору становить 1372135,39 грн з ПДВ;

- додатковою угодою №9 від 08.10.2021 викладено п. 1 додатку №3 Комерційна пропозиція, додаток 2 «Специфікація» та п. 5.1. Договору в новій редакції, а саме з 03.09.2021 збільшено ціну за 1кВт/год на 9,99% до 3,233977 грн з ПДВ; обсяг постачання становить 582104,55 кВт/год; загальна ціна Договору становить 1372135,39 грн з ПДВ;

- додатковою угодою №10 від 28.10.2021 викладено п. 1 додатку №3 Комерційна пропозиція, додаток 2 «Специфікація» та п. 5.1. Договору в новій редакції, а саме з 01.10.2021 збільшено ціну за 1кВт/год на 9,38% до 3,5042388 грн з ПДВ; обсяг постачання становить 577713,58 кВт/год; загальна ціна Договору становить 1372135,39 грн з ПДВ;

- додатковою угодою №11 від 08.11.2021 викладено п. 1 додатку №3 Комерційна пропозиція, додаток 2 «Специфікація» та п. 5.1. Договору в новій редакції, а саме з 04.10.2021 збільшено ціну за 1кВт/год на 9,62% до 3,807415 грн з ПДВ; обсяг постачання становить 573173 кВт/год; загальна ціна Договору становить 1372134,20 грн з ПДВ.

Крім того, матеріали справи містять додаткову угоду №11 від 01.12.2021, якою викладено п. 5.1. Договору та додаток 2 «Специфікація» в новій редакції, а саме загальна ціна Договору становить 1366634,20 грн з ПДВ; обсяг постачання 571728 кВт/год; ціна 3,5042388 грн з ПДВ за 1кВт/год. Зазначена додаткова угода набуває чинності з моменту підписання її сторонами (а.с.84).

Як вбачається з матеріалів справи, документальним обґрунтуванням для укладання спірних додаткових угод до Договору стали надані відповідачем документи, а саме: експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-57 від 15.02.2021, експертні висновки Харківської торгово-промислової палати 1842/21 від 10.08.2021, № 1934/21 від 18.08.2021, №2631/21 від 21.10.2021, №2710/21 від 29.10.2021, цінові довідки Харківської промислової палати № 2277-4/21 від 21.09.2021, №2277-3/21 від 21.09.2021, №2277-2/21 від 21.09.2021.

За твердженням відповідача-1 вказані докази документально підтверджують ціни на різні дати, які в свою чергу підтверджують динаміку збільшення ціни на електричну енергію та обґрунтованість внесення відповідних змін до договору.

У матеріалах справи також наявні відомості середньозважених цін РДН в ОЕС України, розміщені на веб-сайті АТ Оператор ринку (https://www.oree.com.ua).

На виконання умов Договору між Комунальним некомерційним підприємством Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів підписано акти прийняття-передавання товарної продукції активної електричної енергії та проведено відповідну оплату, зокрема:

1. Акт приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 12.02.2021 №3101054ВЦ/15089/1 про постачання активної електричної енергії за січень 2021 року обсягом 51430 кВт/год на суму 101831,40 грн. з ПДВ.

Комунальне некомерційне підприємство Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради перерахувало на рахунок ТОВ Енера Чернігів кошти згідно платіжних доручень від 17.02.2021 №20 на суму 2797,00 грн, від 17.02.2021 №22 на суму 14174,90 грн, від 13.02.2021 №26 на суму 84859,50 грн.

2. Акт приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 11.03.2021 №3101054ВЦ/31488/1 про постачання активної електричної енергії за лютий 2021 року обсягом 47245 кВт/год на суму 101225,50 грн. з ПДВ.

Комунальне некомерційне підприємство Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради перерахувало на рахунок ТОВ Енера Чернігів кошти згідно платіжних доручень від 17.03.2021 на суму 98028,50 грн та на суму 3197,00 грн.

3. Акт приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 15.04.2021 №3101054ВЦ/48472/1 про постачання активної електричної енергії за березень 2021 року обсягом 47439 кВт/год на суму 101641,15 грн. з ПДВ.

Комунальне некомерційне підприємство Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради перерахувало на рахунок ТОВ Енера Чернігів кошти згідно платіжних доручень від 16.04.2021 №89 на суму 3197,00 грн, від 16.04.2021 №86 на суму 98444,15 грн.

4. Акт приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 14.05.2021 №3101054ВЦ/64869/1 про постачання активної електричної енергії за квітень 2021 року обсягом 63114 кВт/год на суму 135225,86 грн. з ПДВ.

Комунальне некомерційне підприємство Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради перерахувало на рахунок ТОВ Енера Чернігів кошти згідно платіжних доручень від 18.05.2021 №125 на суму 132028,86 грн, від 18.05.2021 №129 на суму 3197,00 грн.

5. Акт приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 15.06.2021 №3101054ВЦ/81469/1 про постачання активної електричної енергії за травень 2021 року обсягом 46755 кВт/год на суму 100175,64 грн. з ПДВ.

Комунальне некомерційне підприємство Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради перерахувало на рахунок ТОВ Енера Чернігів кошти згідно платіжних доручень від 18.06.2021 №173 на суму 3197,00 грн, від 18.06.2021 №169 на суму 96978,64 грн.

6. Акти приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 08.07.2021 №3101054ВЦ/96137/1 та №3101054ВЦ/96161/1 про постачання активної електричної енергії за червень 2021 року загальним обсягом 86886 кВт/год на загальну суму 186158,93 грн.

Комунальне некомерційне підприємство Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради перерахувало на рахунок ТОВ Енера Чернігів кошти згідно платіжних доручень від 09.07.2021 №200 на суму 182961,93 грн, від 09.07.2021 №202 на суму 3197,00 грн.

7. Акти приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 06.08.2021 №3101054ВЦ/108626/1 про постачання активної електричної енергії за липень 2021 року загальним обсягом 92214 кВт/год на загальну суму 197574,51 грн. з ПДВ.

Комунальне некомерційне підприємство Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради перерахувало на рахунок ТОВ Енера Чернігів кошти згідно платіжних доручень від 09.08.2021 №225 на суму 3197,00 грн, від 09.08.2021 №222 на суму 194377,51 грн.

8. Акт приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 06.09.2021 №3101054ВЦ/126258/1 про постачання активної електричної енергії за серпень 2021 року обсягом 37939 кВт/год на суму 95531,94 грн. з ПДВ.

Комунальне некомерційне підприємство Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради перерахувало на рахунок ТОВ Енера Чернігів кошти згідно платіжних доручень від 10.09.2021 №261 на суму 3197,00 грн, від 10.09.2021 №169 на суму 92334,94 грн.

9. Акт приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 18.10.2021 №3101054ВЦ/144693/1 про постачання активної електричної енергії за вересень 2021 року обсягом 47673 кВт/год на суму 152963,67 грн. з ПДВ.

Комунальне некомерційне підприємство Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради перерахувало на рахунок ТОВ Енера Чернігів кошти згідно платіжних доручень від 20.10.2021 №291 на суму 3197,00 грн, від 20.10.2021 №289 на суму 149766,67 грн.

10. Акт приймання-передавання товарної продукції - активної електричної енергії від 08.11.2021 №3101054ВЦ/156745/1 про постачання активної електричної енергії за жовтень 2021 року обсягом 51033 кВт/год на суму 194305,60 грн. з ПДВ.

Комунальне некомерційне підприємство Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради перерахувало на рахунок ТОВ Енера Чернігів кошти згідно платіжних доручень від 15.11.2021 №314 на суму 5703,00 грн, від 15.11.2021 на суму 188602,60 грн.

Перерахування Комунальним некомерційним підприємством Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради Товариству з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів вищезазначених сум вартості поставленої електричної енергії підтверджується також роздруківками з деталями трансакцій, копії яких додано до матеріалів справи (а.с.103-113).

Як зазначає прокурор у позовній заяві в обґрунтування вимог про стягнення коштів, з огляду на те, що спірні Додаткові угоди підлягають визнанню недійсними, грошові кошти в сумі 234612,76 грн (різниця між сумою коштів, які фактично перераховано відповідачем-2 за електроенергію, визначеній з урахуванням додаткових угод, та сумою за електроенергію по ціні відповідно до Договору без урахування спірних додаткових угоди) є такими, що були безпідставно одержані відповідачем-1, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач-1 зобов`язаний повернути їх позивачу.

Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правові та економічні засади закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України "Про публічні закупівлі".

Метою вказаного закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

У ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" зазначено, що договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Виключні випадки зміни істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань наведені у ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Із системного тлумачення наведених норм ЦК України та Закону України Про публічні закупівлі вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону України Про публічні закупівлі, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.

Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону, який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10 %, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10 % ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.

Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону.

Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.

До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10 % пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.

З урахуванням наведеного вище аналізу нормативного припису пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону, беручи до уваги усталену та послідовну судову практику, суд вважає, що зміна тлумачення зазначеної норми та запровадження протилежного підходу щодо можливості неодноразового збільшення ціни товару на 10 % при кожному внесенні змін до договору про закупівлю більше нагадує власне зміну цієї норми та, як наслідок, порушуватиме принцип правової визначеності.

Таку ж позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24, в якій проаналізовано застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як у редакції Закону № 114-ІХ, так і у редакції Закону № 1530-ІХ, що є дотичним до спірних правовідносинах, адже договір про закупівлю та оспорювані додаткові угоди до нього були укладені у період дії положень норм частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у двох редакціях.

Крім того, у вказаній вище постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, зокрема, у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії. Внесені зміни Законом № 1530-ІХ до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону не стосуються встановленої первісною редакцією цього Закону заборони збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.

До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.

Відповідно до статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Згідно з пунктом 6 частини 2 статті 36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Як встановлено судом, Договір № 3101054ВЦ про постачання електричної енергії споживачу було укладено 19.01.2021, відповідно до якого ціна електроенергії становила 1,98 грн. за кВт/год з ПДВ.

01.03.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 1, в якій визначено ціну електроенергії 2,142565 грн за 1 кВт/год з урахуванням ПДВ, з застереженням, що дана угода набуває чинності з 01.02.2021.

Додатковою угодою № 4 від 25.08.2021 сторони обумовили ціну 1 кВт/год. на рівні 2,32137 грн з ПДВ, з застереженням, що дана угода набуває чинності з 01.08.2021.

Додатковою угодою № 5 від 30.08.2021 сторони обумовили ціну 1 кВт/год. на рівні 2,518040 грн з ПДВ, з застереженням, що дана угода набуває чинності з 05.08.2021.

Додатковою угодою № 6 від 30.09.2021 сторони обумовили ціну 1 кВт/год. на рівні 2,734356 грн з ПДВ, з застереженням, що дана угода набуває чинності з 01.09.2021.

Додатковою угодою № 8 від 07.10.2021 сторони обумовили ціну 1 кВт/год. на рівні 2,972282 грн з ПДВ, з застереженням, що дана угода набуває чинності з 02.09.2021.

Додатковою угодою № 9 від 08.10.2021 сторони обумовили ціну 1 кВт/год. на рівні 3,233977 грн з ПДВ, з застереженням, що дана угода набуває чинності з 03.09.2021.

Додатковою угодою № 10 від 28.10.2021 сторони обумовили ціну 1 кВт/год. на рівні 3,5042388 грн з ПДВ, з застереженням, що дана угода набуває чинності з 01.10.2021.

Додатковою угодою № 11 від 08.11.2021 сторони обумовили ціну 1 кВт/год. на рівні 3,807415 грн з ПДВ, з застереженням, що дана угода набуває чинності з 04.10.2021.

Як зазначено у листі ТОВ Енера Чернігів № 03.1/857 від 23.02.2021, що був адресований позивачу щодо пропозиції укласти додаткову угоду №1, підставою для укладення останньої слугувало збільшення ціни на електроенергію. Як доказ коливання ціни відповідач надав Експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-57 від 15.02.2021 щодо надання інформації про рівень середньозваженої ціни електроенергії на добу наперед (РДН) ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України згідно з інформацією ДП Оператор ринку, які склались за січень 2021 року та 10 днів лютого (01.02-10.02) 2021 року та порівняння між вказаними періодами, відповідно до якого середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за січень 2021 року грн/МВт.год становила 1462,52; середньозважена ціна на РДН в ОЕС України за 10 днів лютого (01.02-10.02) 2021 року грн/МВт.год становила 1698,79; тенденція росту цін +16,15%.

Згідно з аналізом середньозважених цін РДН та ВРД середньозважена ціна на електроенергію РДН в ОЕС України 19.01.2021 (дата підписання договору №3101054ВЦ) становила 1698,08 грн за 1 МВт/год; за період з 19.01.2021 по 31.01.2021 1632,32 грн за 1 МВт/год, тобто ціна зменшувалася; за період з 01.02.2021 по 15.02.2021 1638,86 грн за 1 МВт/год; за період з 16.02.2021 по 28.02.2021 1625,76 грн за 1 МВт/год, що також свідчить про зниження ціни електроенергії. 23.02.2021 (станом на дату звернення постачальника до споживача з листом №03.1/857 від 23.02.2021 про зміну ціни за одиницю товару та пропозицією укладення додаткової угоди №1) середньозважена ціна становила 1635,21 грн за 1 МВт/год. При цьому, станом на 01.03.2021 (дата укладення додаткової угоди №1) середньозважена ціна становила 1753,19 грн за 1 МВт/год, що вказує на незначне підвищення ціни на електричну енергію.

Враховуючи аналіз вищевикладених даних вбачається, що в період укладення Договору та додаткової угоди № 1 ціна на електроенергію була нижчою, ніж передбачено умовами Договору.

Проте, в Додатковій угоді № 1 від 01.03.2021 визначено ціну електроенергії 2,142565 грн за 1 кВт/год (з ПДВ).

За приписами п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадку збільшення ціни за одиницю товару у разі коливання ціни такого товару на ринку.

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни природного газу на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договорів і до внесення відповідних змін до нього.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі урегульовано саме зміну істотних умов у разі виникнення такого явища, як коливання ціни на ринку.

Отже внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення).

Виходячи з викладеного, відповідачем-1 не доведено належними та допустимими доказами значне коливання цін, що призвело до укладення Додаткової угоди №1 від 01.03.2021 щодо підвищення ціни. Суд критично оцінює дані з Експертного висновку Чернігівської регіональної торгово-промислової палати № ЧК-57 від 15.02.2021, оскільки останні не відображають значних коливань цін на момент укладення Додаткової угоди №1 та носять виключно фактографічно-інформаційний характер.

З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку, що лист та проект додаткової угоди № 1 не містять будь-якого детального обґрунтування підстав внесення змін, крім посилання на п. 5 ч. 2 ст. 41 Закону України Про публічні закупівля та загального зазначення про коливання на ринку ціни товару.

Відтак, суд погоджується з доводами прокурора, що підвищення ціни за Додатковою угодою №1 від 01.03.2021 здійснено за відсутності законодавчо визначених підстав, внаслідок чого суд доходить висновку, що вказана Додаткова угода суперечить п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", що є підставою для визнання такої Додаткової угоди №1 від 01.03.2021 недійсною.

Крім того, відповідно до додаткової угоди №1 від 01.03.2021 сторонами з 01.02.2021 збільшено ціну електричної енергії за 1кВт/год до 2,142565 грн.

Разом з тим, за Договором відповідач-1 протягом періоду з 01.02.2021 по 01.03.2021 щоденно постачав, а відповідач-2 приймав та споживав електричну енергію.

Тобто Додатковою угодою №1 сторони змінили ціну електричної енергії, яка вже була продана відповідачу-2 та спожита ним з 01.02.2021.

Отже, товар, поставлений відповідачем до 01.03.2021, був не тільки прийнятий відповідачем-2 у власність, а й спожитий.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України.

Відтак, укладення Додаткової угоди №1 з викладенням умови щодо початку дії додаткової угоди з 01.02.2021 та підняття ціни предмету закупівлі після підписання Договору не може бути розцінено судом як добросовісною поведінкою сторони та поважною причиною, яка забезпечує реалізацію принципів максимальної економії, ефективності та пропорційності, оскільки відповідач-1 не міг не розуміти особливості функціонування ринку (тобто постійне коливання цін).

У подальшому Додатковими угодами № 4 від 25.08.2021, № 5 від 30.08.2021, № 6 від 30.09.2021, № 8 від 07.10.2021, № 9 від 08.10.2021, № 10 від 28.10.2021, № 11 від 08.11.2021 збільшено ціну за одиницю товару до 3,807415 грн за 1 кВт/год, тобто на 1,827415 грн в порівнянні з ціною у Договорі, а тому кожні наступні додаткові угоди мають фіксовані ціни за одиницю товару, і є похідними від попередніх додаткових угод та автоматично незаконними, оскільки без попередньої додаткової угоди ціна по послідуючій буде фактично перевищувати підвищення ціни за одиницю товару більше, ніж на 10 %, визначених в статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" у порівнянні із основним договором, що суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі та висновкам Великої Палати Верховного Суду у постановах від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, від 21.11.2025 у справі №920/19/24 щодо їх застосування.

При цьому, суд зауважує, що фактично в експертних висновках та цінових довідках, які згідно примітки носять виключно фактографічно-інформаційний характер, порівнюються ціни за неспівмірні проміжки часу, що не може свідчити про наявність реального збільшення вартості електричної енергії, оскільки ціна на електричну енергію є динамічною і залежить від попиту та пропозиції на РДН на певну дату, а, отже, таке порівняння не є об`єктивним.

Крім того, вказані у експертних висновках та цінових довідках періоди не відповідають ні даті укладення Договору, ні даті, з якої збільшується ціна, також вони не охоплюють період після укладення Договору про закупівлю.

Ціну електроенергії на ринку необхідно порівнювати за співмірні проміжки часу, наприклад, місяць з місяцем, декаду з декадою, а не на вибіркові дати в різних розрахункових періодах, і навіть у разі різкого зростання ціни не між одним або декількома днями порівняно з тривалим попереднім періодом, а певним розумним періодом, при цьому, таке порівняння має бути проведено починаючи з моменту укладення Договору до виникнення підстав для укладення нової додаткової угоди про збільшення ціни, що відображатиме реальну тенденцію коливання ціни на ринку.

Таким чином, підставою для укладення додаткових угод стали документи, які не містили діючої ринкової ціни на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (коливання ціни), тобто документи, які не свідчать про наявність коливання ціни на ринку електричної енергії. Отже, внесення змін до Договору №3101054ВЦ від 19.01.2021 відбулося без документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (отримання пропозиції про її укладення).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи те, що додаткові угоди №1 від 01.03.2021, № 4 від 25.08.2021, № 5 від 30.08.2021, № 6 від 30.09.2021, № 8 від 07.10.2021, № 9 від 08.10.2021, № 10 від 28.10.2021, № 11 від 08.11.2021 до Договору укладено з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, то на підставі статей 16, 203, 215 ЦК України, вказані додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.

Отже, позов прокурора в цій частині задовольняється судом.

Щодо стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 234612,76 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За приписами частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 частини 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, за подібних обставин, дійшла висновку, що кошти одержані відповідачем безпідставно, оскільки підстава внаслідок визнання додаткових угод недійсними відпала, тому останній зобов`язаний їх повернути в силу статей 216, 1212 ЦК України.

Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором, тобто і поставка електроенергії, і її оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов первісної редакції Договору.

Наведена правова позиція узгоджується з сталою та послідовною практикою Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, Верховного Суду в постановах від 13.04.2023 у справі № 908/653/22, від 16.02.2023 у справі № 903/366/22, від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, від 07.02.2023 у справі № 927/188/22.

Відповідно до умов Договору відповідач-1 повинен був поставити відповідачу-2 електричну енергію в обсязі 693000 кВт/год за ціною 1,98 грн з ПДВ за 1 кВт/год.

Як встановив суд, відповідач-1 у період з січня по жовтень 2021 року поставив відповідачу-2 електричну енергію у кількості 571728 кВт/год, за яку останній сплатив кошти у розмірі 1366634,20 грн.

Враховуючи ціну, обумовлену ТОВ Енера Чернігів та Комунальним некомерційним підприємством Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради, останнє повинно було сплатити відповідачу-1 за спожиту у період січень-жовтень 2021 року електроенергію загальним обсягом 571728 кВт/год кошти у розмірі 1132021,44 грн, натомість сплатило 1366634,20 грн, а отже розмір надмірно сплачених коштів становить 234612,76 грн.

Таким чином, грошові кошти в сумі 234612,76 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем-1, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач-1 зобов`язаний повернути їх до місцевого бюджету, з якого здійснювалось фінансування спірної закупівлі, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №922/2321/22.

При цьому доводи відповідача-1 про те, що приписи ст. 1212 ЦК України не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, враховуючи їх договірний характер, спростовуються вищенаведеними висновками суду.

Суд зазначає, що у даному випадку визнання недійсними спірних додаткових угод має наслідком повернення безпідставно сплачених коштів саме до місцевого бюджету, чим буде відновлене порушене право позивача, який є розпорядником таких коштів.

Суд відхиляє доводи відповідача-1 про неможливість врахування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 та від 21.11.2025 у справі №920/19/24, так як вони були ухвалені після укладення між відповідачами Договору та спірних додаткових угод, оскільки, по-перше, постанова Верховного Суду не є нормативно-правовим актом, а відтак до неї не застосовуються правило дії закону у часі, на яке посилається відповідач-1, по-друге, такі висновки стосуються застосування норм права щодо збільшення ціни товару в договорі про закупівлю, які є правовими підставами цього позову.

Щодо доводів відповідача-1 про необхідність врахування окремої думки щодо зазначених постанов ВП ВС суд зазначає, що окрема думка судді це сформований суддею письмовий документ, який є формою визначення власної позиції судді в разі незгоди з прийнятим (наданим) рішенням (висновком) або викладенням обставин, що доповнюють мотивувальну частину рішення (висновку).

Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні. Окрема думка приєднується до справи і є відкритою для ознайомлення (ч. 3 ст. 34 ГПК України).

Таким чином, окрема думка судді містить незгоду з прийнятим рішенням або наданими висновками, однак не є обов`язковою для суду.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При аналізі доводів сторін суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, який у рішенні "Трофимчук проти України" зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід (рішення від 28.10.2010, заява № 4241/03).

З огляду на викладене, суд зазначає, що заперечення відповідачів не знайшли свого підтвердження і спростовуються вищевикладеними висновками суду.

При цьому судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі основні питання, винесені на його розгляд, які входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як в матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до п. 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 9 даної статті передбачено, зокрема, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

У прохальній позову прокурор просить стягнути всю суму судового збору тільки з відповідача-1.

Оскільки оспорювані додаткові угоди були підписані внаслідок неправомірних дій обох відповідачів в однаковій мірі, суд вважає, що судові витрати мають бути покладені на відповідачів у рівних частинах.

Керуючись статтями 129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсними додаткові угоди №1 від 01.03.2021, № 4 від 25.08.2021, № 5 від 30.08.2021, № 6 від 30.09.2021, № 8 від 07.10.2021, № 9 від 08.10.2021, № 10 від 28.10.2021, № 11 від 08.11.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 3101054ВЦ від 19.01.2021, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів () та Комунальним некомерційним підприємством Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради ().

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (пр-т Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013, ) в дохід місцевого бюджету Чернігівської територіальної громади в особі Чернігівської міської ради (вул. Магістрацька, 7, м. Чернігів, 14000, ) безпідставно збережені кошти в сумі 234612,76 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (пр-т Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013, ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (одержувач Чернігівська обласна прокуратура; ; банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача UА0006008) судовий збір в сумі 11097,28 грн.

5. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Чернігівська міська лікарня №3 Чернігівської міської ради (пр-т Михайла Грушевського, 34, м. Чернігів, 14034, ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (одержувач Чернігівська обласна прокуратура; ; банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача UА0006008) судовий збір в сумі 11097,28 грн.

6. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України подається безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т.О.Кузьменко