ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зміну способу та порядку виконання рішення суду

18.03.2026м. Дніпро№ 904/3251/24

Суддя Мілєва І.В., розглянувши заяву: Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк"

про зміну порядку виконання рішення суду

у справі

за первісним позовом: Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк", м. Київ

до: ОСОБА_1 , Дніпропетровська область, м. Павлоград

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженої відповідальністю «Санойл-Агро», Дніпропетровська область, м. Павлоград

про звернення стягнення на предмет застави

за зустрічним позовом ОСОБА_1 , Дніпропетровська область, м. Павлоград

до Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк", м. Київ

про визнання недійсним договору застави

Представники:

від позивача (за первісним позовом) : Свириденко Д.І.;

від відповідача (за первісним позовом): Смірнов А.А.;

від третьої особи (за первісним позовом): не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Європейський Промисловий Банк" звернулося до господарського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд звернути стягнення на предмет застави згідно договору застави № 008/18-04КЛ/3-1 від 12.10.2018 на предмет застави - обладнання, яке належить відповідачу - ОСОБА_1 , шляхом його продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження у рахунок погашення заборгованості позичальника Товариства з обмеженої відповідальністю Санойл-Агро за кредитним договором № 008/18-04КЛ від 12.10.2018.

26.08.2024 ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить суд визнати недійсним договір застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018, укладений між Акціонерним товариством "Європейський Промисловий Банк" та ОСОБА_1 .

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2024 первісний позов задоволено в повному обсязі. Звернуто стягнення (згідно договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018) на предмет застави - обладнання, яке належить ОСОБА_1 , шляхом його продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження у рахунок погашення заборгованості позичальника Товариства з обмеженої відповідальністю Санойл-Агро за кредитним договором № 008/18-04КЛ від 12.10.2018 у розмірі 337 660,58 доларів США, з яких: 299 952,69 доларів США заборгованість за тілом кредиту та 37 707,89 доларів США прострочені проценти за користування кредитом, за початковою ціною реалізації предметів застави 6 961 000,00 грн, що є узгодженою вартістю предмету застави відповідно до договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк" витрати по сплаті судового збору у розмірі 104 415,00 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовлено в повному обсязі.

25.12.2024 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2024 було видано наказ.

27.01.2025 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2024 було видано наказ.

19.02.2026 Акціонерне товариство "Європейський Промисловий Банк" подало до суду заяву про зміну порядку виконання рішення суду, в якому зазначило, що 29.01.2025 за наказом від 27.01.2025 по справі № 904/3251/24 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. було відкрито виконавче провадження № 77024735. В межах примусового виконання предмет застави було виставлено на площадці СЕТАМ. Перші торги були призначені на 31.04.2025 за початковою ціною 6 961 000,00 грн, гарантійним внеском 348 050,00 грн (лот 570535). Торги не відбулися через відсутність покупців. Другі торги були призначені на 05.05.2025 з початковою ціною 5 220 750,00 грн, гарантійним внеском 261 037,50 грн (лот 573457). Торги не відбулися через відсутність покупців. Треті торги були призначені на 05.06.2025 з початковою ціною 3 480 500,00 грн, гарантійним внеском 174 025,00 грн. Торги не відбулися через відсутність покупців. Постановою приватного виконавця від 30.06.2025 виконавчий документ був повернутий на підставі пункту 3 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» - стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення. Таким чином, рішення суду залишається не виконаним. Спроба вирішити це питання шляхом переговорів з боржником також успіху не мала. Наразі наказ суду знаходиться на виконанні Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса). У своєму рішенні від 04.12.2024 суд звернув стягнення на заставне майно шляхом його продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження. При цьому суд додатково зазначив у рішенні вартість заставного майна 6 961 000,00 грн згідно звіту про його оцінку №01УН-01/09-18 від 21.09.2018, зробленого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ТОВ «УКРНОМ» (пункт 1.2. договору застави), строк якого складав шість місяців (пункт 10 таблиці 1.1. Звіту про оцінку, стор.3) і, відповідно, скінчився 21.03.2019. Тобто, на дату винесення судом рішення строк дії звіту скінчився, а з моменту оцінки минуло понад шість років. Заявник зазначає, що на даний час об`єктивно відсутня можливість виконати рішення суду від 04.12.2024 у передбаченому ним порядку через не відповідність зазначеної у рішенні суду вартості майна, на яке звернуте стягнення, сьогоденним ринковим цінам і законодавчі обмеження виконавця по самостійній оцінці майна. Як наслідок існують штучні обставини, які непереборно ускладнюють виконання рішення суду аж до повної неможливості такого, що суперечить засадам ефективності, справедливості, об`єктивності та розумності строків захисту прав стягувача. Більш того, відсутність у виконавця можливості здійснити актуальну, а відтак справедливу оцінку майна, шкодить забезпеченню майнового інтересу у виконавчому провадженні як стягувача, так і боржника. Тому, для фактичного виконання рішення суду, а відтак ефективного захисту прав стягувача, додержання при цьому засад справедливості, неупередженості, об`єктивності, що також означає врахування при його виконанні майнового інтересу як стягувача, так і боржника, є нагальна необхідність у зміні порядку виконання судового рішення шляхом надання виконавцю можливості здійснити оцінку заставного майна для визначення його актуальної ціни безпосередньо в рамках виконавчого провадження в порядку статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного заявник просить суд змінити порядок виконання рішення суду від 04.12.2024 у справі № 904/3251/24 в частині звернення стягнення на предмет застави, а саме: умову про звернення стягнення (згідно договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018) на предмет застави обладнання, шляхом його продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації предметів застави 6 961 000,00 грн, що є узгодженою вартістю предмету застави відповідно до договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018 змінити на: звернення стягнення (згідно договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018) на предмет застави обладнання, шляхом його продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Суд ухвалою від 20.02.2026 прийняв заяву Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк" про зміну порядку виконання рішення суду до розгляду та призначив її розгляд у засіданні на 09.03.2026.

04.03.2026 позивач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Суд ухвалою від 06.03.2026 задовольнив клопотання позивача.

06.03.2026 відповідач подав до суду заперечення на заяву, в якій зазначив, що, подавши заяву про зміну порядку виконання рішення, АТ Європейський Промисловий Банк намагається змінити рішення по суті. При цьому в рішенні суду порядок його виконання чітко визначений. Задоволення заяви змінює рішення суду по суті та спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України, що є недопустимим. Вимога заявника фактично зводиться не до зміни способу виконання рішення суду, а до зміни способу правового захисту порушеного права позивача, тоді як на стадії виконання рішення суд не може застосувати інший спосіб правового захисту прав стягувача, ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в такому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду позовних вимог, тобто до вирішення вимог, які не були предметом судового розгляду, та які потребують доказування в порядку позовного провадження. Заявник не довів належними доказами наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, зокрема, що ринкова вартість обладнання змінилась, порівняно із тією, що зазначена в рішенні суду. Відповідач зазначив, що з урахуванням інфляційних процесів вартість обладнання має тенденцію до зростання. АТ Європейський Промисловий Банк, змінивши порядок виконання рішення, намагається здійснити продаж предмету застави за заниженою вартістю на користь підконтрольних йому товариств, фактично демонтувавши обладнання на металобрухт. На підставі викладеного відповідач просить суд заяву Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк" про зміну порядку виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2024 у справі № 904/3251/24 залишити без задоволення.

09.03.2026 позивач подав до суду відповідь на заперечення, в яких зазначив, що у заяві стягувача про зміну порядку виконання спосіб стягнення в межах виконавчого провадження як був, так і залишається. Боржник стверджує, що стягувачем не наведено доказів, що ринкова ціна майна змінилася, але при цьому наступним реченням зазначає, що через інфляційні процеси його ціна навіть зросла. Тому проведення незалежної оцінки стане тільки на користь боржнику. Також у своїх листах від 30.12.2025 та від 24.01.2026 боржник неодноразово зазначає, що тільки при задоволенні його умов банк отримає майно за ринковою вартістю, тобто боржник сам визнає неактуальність ціни. За наведеного твердження боржника підлягають відхиленню, як неспроможні.

В судове засідання 09.03.2026 з`явився представник відповідача. Представник позивача належним чином не підключився до судового засідання з метою участі в режимі відеоконференції.

Суд ухвалою від 09.03.2026 відклав судове засідання на 18.03.2026.

16.03.2026 позивач подав до суду клопотання, в якому просить суд забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Суд ухвалою від 18.03.2026 клопотання позивача задовольнив.

17.03.2026 ОСОБА_1 подала до суду заяву про відвід судді, в якій просить суд відвести суддю Господарського суду Дніпропетровської області Мілєву Ірину Вікторівну від розгляду справи № 904/3251/24.

Ухвалою від 18.03.2026 в задоволенні заяви Кириченко Людмили Анатоліївни про відвід судді Мілєвої І.В. у справі № 904/3251/24 відмовлено.

У судове засідання 18.03.2026 з`явились представники позивача (заявника) та відповідача.

Згідно зі ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання (ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Отже, під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб. Зокрема, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми виконання (грошової чи майнової), тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Зміна способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу виконання рішення, ухвали, постанови, вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом на гарантування виконання рішення (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2015 №11-рп/2012).

Суд зазначає, що зміна способу виконання рішення, здійснена в порядку, визначеному статтею 331 Господарського процесуального кодексу України, не є прийняттям нового рішення, яке підлягає окремому виконанню, але означає прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, встановлений у рішенні, та припинення здійснення тих заходів, які були визначені рішенням та здійснення їх у спосіб, встановлений ухвалою, винесеною відповідно до норм процесуального права. Отже, така ухвала є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення та спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу.

Відповідно до положень ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ч. 1 ст. 6 Конвенції закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі Шмалько проти України (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду. У рішенні від 17.05.2005 по справі Чіжов проти України (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграф 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (див. рішення від 19.03.1997 зі справи Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece); рішення від 20 липня 2004 року зі справи Шмалько проти України).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2024 первісний позов задоволено в повному обсязі. Звернуто стягнення (згідно договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018) на предмет застави - обладнання, яке належить ОСОБА_1 , шляхом його продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження у рахунок погашення заборгованості позичальника Товариства з обмеженої відповідальністю Санойл-Агро за кредитним договором № 008/18-04КЛ від 12.10.2018 у розмірі 337 660,58 доларів США, з яких: 299 952,69 доларів США заборгованість за тілом кредиту та 37 707,89 доларів США прострочені проценти за користування кредитом, за початковою ціною реалізації предметів застави 6 961 000,00 грн, що є узгодженою вартістю предмету застави відповідно до договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018.

27.01.2025 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2024 було видано наказ.

29.01.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. було відкрито виконавче провадження № 77024735 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2025 по справі № 904/3251/24 (т. 2 а.с. 172-175).

В межах примусового виконання предмет застави було виставлено на продаж на площадці СЕТАМ. Перші торги були призначені на 03.04.2025 за початковою ціною 6 961 000,00 грн, гарантійним внеском 348 050,00 грн (лот 570535). Торги не відбулися через відсутність покупців (т. 2 а.с. 190).

Другі торги були призначені на 05.05.2025 з початковою ціною 5 220 750,00 грн, гарантійним внеском 261 037,50 грн (лот 573457). Торги не відбулися через відсутність покупців (т. 2 а.с. 190-191).

Треті торги були призначені на 05.06.2025 з початковою ціною 3 480 500,00 грн, гарантійним внеском 174 025,00 грн. Торги не відбулися через відсутність покупців (т. 2 а.с. 191).

Постановою приватного виконавця від 30.06.2025 (т. 2 а.с. 192-195) виконавчий документ наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 27.01.2025 по справі № 904/3251/24 був повернутий на підставі пункту 3 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» - стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Заявник зазначає, що рішення суду на момент розгляду даної заяви залишається не виконаним. Наразі наказ суду знаходиться на виконанні Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2025 ВП № 79723763 (т. 2 а.с. 216)).

Як вказано вище, у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2024 визначено початкову ціну реалізації предметів застави 6 961 000,00 грн, що є узгодженою вартістю предмету застави відповідно до договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018.

Відповідно до п. 22 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, якщо вартість майна боржника визначено в рішенні суду, виконавець передає майно на реалізацію за ціною, визначеною судовим рішенням, без проведення визначення вартості чи оцінки такого майна, крім рішень про конфіскацію майна.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна (ч. 3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна (ч. 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження").

З огляду на викладене, оскільки у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 04.12.2024 визначено початкову ціну реалізації предметів застави 6 961 000,00 грн, яку сторони узгодили як вартість предмету застави відповідно до договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018, згідно звіту про оцінку № 01УН-01/09-18 від 21.09.2018 (якому на момент розгляду даної заяви більш ніж сім років), виконавець позбавлений можливості скористатися правом здійснити оцінку майна в порядку ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» з метою визначення його актуальної вартості для продажу та захисту у такий спосіб майнового інтересу як стягувача так і боржника.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що на даний час об`єктивно відсутня можливість виконати рішення суду від 04.12.2024 у передбаченому ним порядку через не відповідність зазначеної у рішенні суду вартості майна, на яке звернуте стягнення, сьогоденним ринковим цінам, суд вважає, що з метою захисту прав стягувача та подальшого реального виконання рішення суду у даній справі наявні підстави для зміни порядку виконання рішення суду від 04.12.2024 у справі № 904/3251/24 в частині звернення стягнення на предмет застави, а саме: умову про звернення стягнення (згідно договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018) на предмет застави обладнання, шляхом його продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації предметів застави 6 961 000,00 грн, що є узгодженою вартістю предмету застави відповідно до договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018 змінити на: звернення стягнення (згідно договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018) на предмет застави обладнання, шляхом його продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Також, господарський суд зазначає, що зміна порядку виконання рішення суду в даному випадку не змінює рішення суду по суті та не змінює спосіб правового захисту порушеного права позивача.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне заяву Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк" про зміну порядку виконання рішення суду задовольнити.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись ст. 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства "Європейський Промисловий Банк" про зміну порядку виконання судового рішення - задовольнити.

2. Змінити порядок виконання рішення суду від 04.12.2024 у справі № 904/3251/24 в частині звернення стягнення на предмет застави, а саме: умову про звернення стягнення (згідно договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018) на предмет застави обладнання, шляхом його продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною реалізації предметів застави 6 961 000,00 грн, що є узгодженою вартістю предмету застави відповідно до договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018 змінити на: звернення стягнення (згідно договору застави № 008/18-04КЛ/З-1 від 12.10.2018) на предмет застави обладнання, шляхом його продажу на публічних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили 18.03.2026.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Мілєва