ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"18" березня 2026 р. Справа № 924/1300/25

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Кучеревич М.А., розглянувши матеріали

за позовом Керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

до Громадської організації "Хмельницьке обласне об`єднання миротворців", м. Хмельницький

про стягнення 441 021,88 грн

Представники сторін:

від прокуратури: Лісовий О.І. - згідно службового посвідчення №079589 від 17.06.2024;

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились.

В судовому засіданні, відповідно до ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.

29.12.2025 на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Керівника Окружної прокуратури міста Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Хмельницької міської ради, м.Хмельницький до Громадської організації "Хмельницьке обласне об`єднання миротворців", м.Хмельницький про стягнення 441 021,88грн, з яких: 349 998,00грн - коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького; 20 424,54грн - 3% річних; 70 599, 34грн - інфляційних втрат.

Ухвалою від 05.01.2026 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/1300/25 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні 16.02.2026 суд постановив ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, якою відповідно до ст. 185 ГПК України, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Прокурор у судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що у порушення умов договору №65 від 06.03.2018 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Хмельницького, у зв`язку з будівництвом багатоповерхового житлового будинку (II черга будівництва) по вул.Старокостянтинівське шосе,20/4 в м.Хмельницькому та приписів ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції чинній на момент укладення договору), ст.ст. 526, 527, 530, 599, 625, 629 ЦК України відповідачем не сплачено до міського бюджету кошти пайового внеску в розмірі 349 998 грн. Враховуючи прострочення терміну виконання зобов`язання, вважає, що відповідач з огляду на положення ст.625 ЦК України, також зобов`язаний сплатити інфляційні втрати у розмірі 70 599,34грн та три проценти річних у розмірі 20 424,54грн.

Представник Хмельницької міської ради, м.Хмельницький в засідання суду не з`явився. Позивач своїм процесуальним правом не скористався, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.

Відповідач повноважного представника в засідання суду не направив, відзиву на позов не надав.

Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка представників сторін не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

06 березня 2018 між Хмельницькою міською радою (сторона 1) та Громадською організацією "Хмельницьке обласне об`єднання миротворців України" (сторона 2) укладено договір №65 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Хмельницького у зв`язку з будівництвом багатоповерхового житлового будинку (II черга будівництва) по вул. Старокостянтинівське шосе,20/4 в м. Хмельницькому (далі Договір).

Пунктом 2.2 договору сторони встановили, що розмір пайової участі, належної замовником до оплати складає 349 998,00грн. відповідно до проведеного управлінням капітального будівництва розрахунку величини пайової участі замовника, що здійснюється згідно кошторисної вартості об`єкта будівництва. Розрахунок величини пайової участі №01-20-968 від 15.02.2018 року є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з підпунктом 2.2.1 договору при виникненні змін, які впливають на розрахунок пайової участі по відношенню до тієї, яка зазначена в укладеному договорі, сторона 2, до введення об`єкта в експлуатацію, зобов`язана звернутись до управління капітального будівництва з відповідною заявою та доданими до неї документами, які підтверджують фактичну кошторисну вартість будівництва (реконструкцію) об`єкта будівництва для проведення уточненого розрахунку розміру пайової участі та внесення відповідних змін до договору про пайову участь.

Відповідно до пункту 2.4 договору пайова участь сплачується до 31.12.2019.

Згідно з пунктом 3.2 договору у випадку порушення зобов`язань, що виникають з цього договору, Сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Пунктом 3.4 договору сторони погодили, що у разі прострочення термінів, передбачених договором, сторона 2 сплачує стороні 1 штрафні санкції, що становлять:

- пеню від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня;

- 3 (три) відсотки річних від суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, згідно статті 625 Цивільного кодексу України.

Додатком №1 до Договору є розрахунок №01-20-968 від 15 лютого 2018 розміру пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького.

Додатковою угодою №1 від 11 листопада 2020 до Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького, сторони домовились внести зміни в договір та викласти пункт 2.4 в наступній редакції: "2.4 Пайова участь сплачується до 01.01.2022".

Додатковою угодою №2 від 28 грудня 2022 до Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького, сторони домовились внести зміни в договір та викласти пункт 2.4 в наступній редакції: "2.4 Пайова участь сплачується до 31.12.2022".

Додатковою угодою №3 від 06 березня 2023 року до Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького, сторони домовились внести зміни в договір та викласти пункт 2.4 в наступній редакції: "2.4 Пайова участь сплачується до 31.12.2023".

Згідно отриманої на запит Окружної прокуратури міста Хмельницького №55-1430вих-25 від 04.03.2025 інформації від Управління капітального будівництва Хмельницької міської ради №1213-02-23-25 від 14.03.2025 договір про пайову участь №65 від 06.03.2018 із ГО "Хмельницьке об`єднання миротворців України" укладено на підставі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №51/ГП-25.1-04 від 25.02.2015, однак у визначений додатковими угодами строк, замовник кошти пайової участі не сплатив. На адресу останнього направлялася претензія із вимогою сплати вказаних коштів до 30.04.2024.

Окрім містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №51/ГП-25.1-04 від 25.02.2015, на вказаний об`єкт (під назвою "IV черга") наявний Дозвільний документ "Містобудівні умови та обмеження": реєстраційний номер в ЄДЕССБ МЛО 1:0107-8180-7856-9804, статус "Діючий", документ №165 від 15.06.2018, виданий Департаментом архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради на об`єкт "Будівництво багатоповерхового житлового будинку по вул. Старокостянтинівське шосе, 20/4 в м.Хмельницькому; вид будівництва "Нове будівництво", замовник "Громадська організація "Хмельницьке обласне об`єднання миротворців України" (38937211).

Дозвільний документ "Видача дозволу на виконання будівельних робіт": реєстраційний номер в ЄДЕССБ ХМ94, статус "Діючий", орган, що видав: "Державна інспекція архітектури та містобудування України", назва об`єкту: "Будівництво багатоповерхового житлового будинку", місце розташування об`єкта будівництва: "м.Хмельницький, вул.Старокостянтинівське шосе, 20/4" вид будівництва "Нове будівництво", дата реєстрації в ЄДЕССБ: 11.11.2019, замовник "Громадська організація "Хмельницьке обласне об`єднання миротворців України" (38937211).

Дозвільний документ "Акт готовності об`єкта до експлуатації": реєстраційний номер в ЄДЕССБ АС01:5518-2049-8455-9320, статус "Діючий", орган, що видав: "Державна інспекція архітектури та містобудування України", назва об`єкту: "Будівництво багатоповерхового житлового будинку", місце розташування об`єкта будівництва: "м.Хмельницький, вул.Старокостянтинівське шосе, 20/4" вид будівництва "Нове будівництво", дата реєстрації в ЄДЕССБ: 12.09.2024, замовник "Громадська організація "Хмельницьке обласне об`єднання миротворців України" (38937211).

Окрім того, Державною інспекцією архітектури та містобудування України видано відповідачу сертифікат №ІУ 87 від 10.10.2024, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта та підтверджено його готовність до експлуатації. У розіділі "Терміни будівництва" вказано дату початку будівництва: "11.11.2019" та дату завершення "01.06.2023".

29.04.2025 прокуратурою надіслано запит на адресу Хмельницької міської ради №55-2501 вих-25 з проханням повідомити, чи будуть вживатися заходи щодо стягнення з ГО "Хмельницьке об`єднання миротворців України" заборгованості за договором про пайову участь №65 від 06.03.2018, з приводу чого надійшла відповідь №2236-25 від 03.05.2025 з проханням здійснити захист інтересів прокурором та долучено до відповіді відповідний розрахунок заборгованості.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги таке.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 3 ст. 4 ГПК України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, визначеному законом.

У ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" вказано, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частинами 4, 5 ст. 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) №3-рп/99 від 08.04.1999 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Системне тлумачення положень статті 53 Господарського процесуального кодексу України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (пункти 4, 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999).

За змістом ст.23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

З огляду на викладене, прокурор, звертаючись до суду в інтересах держави повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підстави для звернення прокурора до суду, а суд зобов`язаний перевірити такі.

Судом зважається на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень (органи державної влади, органи місцевого самоврядування або інші суб`єкти владних повноважень, до компетенції яких віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах), а не прокурор, між тим для того щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Отже, прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №912/2385/18 від 26.05.2020.

У даній справі керівник Окружної прокуратури міста Хмельницького звернувся до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Хмельницької міської ради із вимогами до Громадської організації "Хмельницьке обласне об`єднання миротворців України" про стягнення коштів пайової участі на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Хмельницького.

Згідно зі ст. 172 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами є сільські, селищні, міські ради.

На території Хмельницької міської територіальної громади таким органом місцевого самоврядування, зокрема, є Хмельницька міська рада.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України, ч. 3 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту є одним із джерел формування бюджету розвитку місцевих бюджетів (п. 4-1 ч. 1 ст. 71 Бюджетного кодексу України).

Згідно зі ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" бюджетом розвитку визнаються доходи і видатки місцевого бюджету, які утворюються і використовуються для реалізації програм соціально-економічного розвитку, зміцнення матеріально-фінансової бази.

Місцеві бюджети є складовою бюджетної системи України (ч.1 ст.5 Бюджетного кодексу України).

Таким чином, оскільки кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту належать до джерел формування бюджету розвитку місцевого бюджету, їх стягнення безумовно становить інтерес територіальної громади та держави, який пов`язаний із накопиченням бюджетних коштів, необхідних для забезпечення належного функціонування інституцій місцевого самоврядування.

Окрім того, несплата до бюджету коштів пайової участі частиною суб`єктів господарювання порушує принцип рівності суб`єктів господарювання на території міста Хмельницького, принцип законності (ст. 68 Конституції України).

Відтак, уповноваженим органом у спірних правовідносинах є Хмельницька міська рада, яка є належним позивачем у цій справі.

29.04.2025 прокуратурою надіслано запит на адресу Хмельницької міської ради №55-2501 вих-25 з проханням повідомити, чи будуть вживатися заходи щодо стягнення з ГО "Хмельницьке об`єднання миротворців України" заборгованості за договором про пайову участь №65 від 06.03.2018, з приводу чого надійшла відповідь №2236-25 від 03.05.2025 з проханням здійснити захист інтересів прокурором та долучено до відповіді відповідний розрахунок заборгованості.

З наведеного слідує, що позивач з урахуванням обізнаності про порушення інтересів держави, на які вказує прокурор, на такі порушення не відреагував, заходів захисту вказаних інтересів, зокрема у судовому порядку, не вжив. Невжиття таких заходів за умови обізнаності про наявність відповідного порушення, про що свідчить вищенаведене листування прокурора з позивачем, стало підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі позивача до суду з цим позовом.

Водночас наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави у суді позивачем не заперечено.

Така бездіяльність позивача як компетентного органу, який здійснює відповідні повноваження у сфері спірних правовідносин, є самостійною юридичною особою, однак яка незалежно від причин не здійснює захист інтересів держави в судовому порядку, виключає можливість трактування прокурора як альтернативного суб`єкта звернення до суду, що замінює компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. У цьому випадку прокурор виконує саме субсидіарну роль, замінюючи в судовому провадженні позивача, який всупереч вимогам закону не здійснюють захист інтересів держави.

Наведені вище обставини щодо обізнаності позивача з порушенням інтересів держави, свідчать про встановлення обставин, за яких порушення відповідачем інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій з їх захисту, що призводить до виникнення у прокурора не лише права, а й обов`язку вжити заходів з представництва інтересів держави в суді.

Вказане, відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру", є підставою для захисту інтересів держави в особі позивача шляхом пред`явлення цього позову. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18.

При цьому у підтвердження дотримання прокурором порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" для звернення до суду з відповідним позовом, у матеріали справи надано повідомлення, адресоване позивачу, про намір здійснювати представництво в суді законних інтересів держави в особі позивача шляхом пред`явлення відповідного позову до суду.

Зважаючи на викладене та з огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та обґрунтовано звернувся до суду в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради.

Щодо суті позовних вимог судом враховується таке.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).

Згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла на підставі укладеного між сторонами договору від 06.03.2018 №65 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон № 3038-VI), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Приписами ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції чинній на час укладення договору, діяла до 01.01.2020 (на підставі Закону №132-IX від 20.09.2019) передбачено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій (ч. 5).

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту (ч. 6).

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об`єкта, з техніко-економічними показниками (ч. 8).

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Істотними умовами договору є: 1) розмір пайової участі; 2) строк (графік) сплати пайової участі; 3) відповідальність сторін. Невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором (ч. 9).

Інформація щодо договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту та його виконання зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації (ч.11).

Зі змісту статті 40 Закону №3038-VI у вищенаведеній редакції, вбачається, що у наведених у цьому Законі випадках перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а положення договору лише визначають суму, що належить до перерахування. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим на підставі закону.

Аналогічні за змістом висновки були викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі №911/594/18, від 22.08.2018 у справі №339/388/16-ц, від 22.09.2021 у справі №904/2258/20, постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 23.09.2025 у справі №910/9916/24.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-IX (далі Закон №132-IX), у Законі України "Про регулювання містобудівної діяльності" статтю 40 виключено (п. 13 р. 1 - набрав чинності з 01.01.2020).

У п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №132-IX визначено, зокрема, що договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 зазначила, що пунктом 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX визначено, що ця норма права застосовується лише до договорів, які підписані до 1 січня 2020. Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають.

Відповідно до усталених висновків Верховного Суду (зокрема, постанова від 13.12.2022 у справі №910/21307/21, від 20.07.2022 у справі №910/9548/21, від 23.09.2025 у справі №910/9916/24) законодавець під час внесення змін до Закону №3038-VI (шляхом виключення статті 40 цього Закону на підставі Закону №132-ІХ) чітко визначив підстави та порядок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту щодо об`єктів, будівництво яких було розпочато до внесення законодавчих змін, а саме: договори пайової участі, укладені до 01.01.2020 на підставі вимог статті 40 Закону №3038-VI, залишались дійсними та підлягали повному виконанню і після виключення вказаної статті (абзац перший пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX). Тобто істотні умови, зокрема щодо розміру пайової участі, строку сплати пайової участі, відповідальності сторін, які відповідно до закону підлягали врегулюванню у таких договорах, залишались незмінними.

Окрім того, Верховний Суд виснував, що норми абзацу першого та другого (визначено нормативне регулювання правовідносин у випадках якщо станом на 01.01.2020 об`єкти будівництва не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені) пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №132-IX не перебувають у взаємозв`язку та не є взаємодоповнюючими.

Отже, розмір та порядок пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту без відповідної вказівки у законі не можуть по-новому визначатись нормами абзацу другого пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №132-IX, якщо відповідні істотні умови були визначені укладеним до 01.01.2020 договором про пайову участь, який згідно абзацу першого вказаного пункту Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №132-IX є дійсним та продовжує свою дію до моменту його повного виконання.

Таким чином, у разі наявності договору укладеного забудовником до 01.01.2020, його істотні умови, зокрема щодо розміру пайової участі, строку сплати пайової участі, відповідальності сторін, які відповідно до закону підлягали врегулюванню у таких договорах, залишались незмінними.

Як вбачається із матеріалів справи 06 березня 2018 між Хмельницькою міською радою та Громадською організацією "Хмельницьке обласне об`єднання миротворців України" укладено договір №65 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Хмельницького у зв`язку з будівництвом багатоповерхового житлового будинку (II черга будівництва) по вул.Старокостянтинівське шосе, 20/4 в м.Хмельницькому (далі Договір).

Пунктом 2.2 договору сторони встановили, що розмір пайової участі, належної замовником до оплати складає 349 998,00грн відповідно до проведеного управлінням капітального будівництва розрахунку величини пайової участі замовника, що здійснюється згідно наданої стороною 2 кошторисної вартості об`єкта будівництва. Розрахунок величини пайової участі №01-20-968 від 15.02.2018 є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з підпунктом 2.2.1 договору при виникненні змін, які впливають на розрахунок пайової участі по відношенню до тієї, яка зазначена в укладеному договорі, сторона 2, до введення об`єкта в експлуатацію, зобов`язана звернутись до управління капітального будівництва з відповідною заявою та доданими до неї документами, які підтверджують фактичну кошторисну вартість будівництва (реконструкцію) об`єкта будівництва для проведення уточненого розрахунку розміру пайової участі та внесення відповідних змін до договору про пайову участь.

Відповідно до пункту 2.4 договору пайова участь сплачується до 31.12.2019.

Згідно з пунктом 3.2 договору у випадку порушення зобов`язань, що виникають з цього договору, Сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Пунктом 3.4 договору сторони погодили, що у разі прострочення термінів, передбачених договором, сторона 2 сплачує стороні 1 штрафні санкції, що становлять:

- пеню від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня;

- 3 (три) відсотки річних від суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, згідно статті 625 Цивільного кодексу України.

Додатком №1 до Договору є розрахунок №01-20-968 від 15 лютого 2018 розміру пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького.

Додатковою угодою №1 від 11 листопада 2020 до Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького, сторони домовились внести зміни в договір та викласти пункт 2.4 в наступній редакції: "2.4 Пайова участь сплачується до 01.01.2022".

Додатковою угодою №2 від 28 грудня 2022 до Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького, сторони домовились внести зміни в договір та викласти пункт 2.4 в наступній редакції: "2.4 Пайова участь сплачується до 31.12.2022".

Додатковою угодою №3 від 06 березня 2023 до Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Хмельницького, сторони домовились внести зміни в договір та викласти пункт 2.4 в наступній редакції: "2.4 Пайова участь сплачується до 31.12.2023".

Доказів про розірвання договору, внесення подальших змін щодо розміру пайової участі, продовження строків сплати пайової участі, визнання недійсним договору суду не подано.

Згідно отриманої на запит Окружної прокуратури міста Хмельницького №55-1430вих-25 від 04.03.2025 інформації від Управління капітального будівництва Хмельницької міської ради №1213-02-23-25 від 14.03.2025 договір про пайову участь №65 від 06.03.2018 із ГО "Хмельницьке об`єднання миротворців України" укладено на підставі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №51/ГП-25.1-04 від 25.02.2015, однак у визначений додатковими угодами строк, замовник кошти пайової участі не сплатив. На адресу останнього направлялася претензія із вимогою сплати вказаних коштів до 30.04.2024.

Окрім містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки №51/ГП-25.1-04 від 25.02.2015, на вказаний об`єкт (під назвою "IV черга") наявний Дозвільний документ "Містобудівні умови та обмеження": реєстраційний номер в ЄДЕССБ МЛО 1:0107-8180-7856-9804, статус "Діючий", документ №165 від 15.06.2018, виданий Департаментом архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради на об`єкт "Будівництво багатоповерхового житлового будинку по вул.Старокостянтинівське шосе, 20/4 в м.Хмельницькому; вид будівництва "Нове будівництво", замовник "Громадська організація "Хмельницьке обласне об`єднання миротворців України" (38937211).

Дозвільний документ "Видача дозволу на виконання будівельних робіт": реєстраційний номер в ЄДЕССБ ХМ94, статус "Діючий", орган, що видав: "Державна інспекція архітектури та містобудування України", назва об`єкту: "Будівництво багатоповерхового житлового будинку", місце розташування об`єкта будівництва: "м.Хмельницький, вул.Старокостянтинівське шосе, 20/4" вид будівництва "Нове будівництво", дата реєстрації в ЄДЕССБ: 11.11.2019, замовник "Громадська організація "Хмельницьке обласне об`єднання миротворців України" (38937211).

Дозвільний документ "Акт готовності об`єкта до експлуатації": реєстраційний номер в ЄДЕССБ АС01:5518-2049-8455-9320, статус "Діючий", орган, що видав: "Державна інспекція архітектури та містобудування України", назва об`єкту: "Будівництво багатоповерхового житлового будинку", місце розташування об`єкта будівництва: "м.Хмельницький, вул.Старокостянтинівське шосе, 20/4" вид будівництва "Нове будівництво", дата реєстрації в ЄДЕССБ: 12.09.2024, замовник "Громадська організація "Хмельницьке обласне об`єднання миротворців України" (38937211).

Окрім того, Державною інспекцією архітектури та містобудування України видано відповідачу сертифікат №ІУ 87 від 10.10.2024, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта та підтверджено його готовність до експлуатації. У розділі "Терміни будівництва" вказано дату початку будівництва: "11.11.2019" та дату завершення "01.06.2023".

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище сторони узгодили кінцевий строк сплати коштів пайової участі в сумі 349 998,00грн - 31.12.2023.

Однак, в порушення договірних зобов`язань, вищенаведених законодавчих норм, відповідач коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) до відповідного місцевого бюджету не перерахував.

Таким чином у відповідача виникла заборгованість по сплаті коштів на пайову участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м.Хмельницького відповідно до договору № 65 від 06.03.2018 сумі 349 998,00грн, яка підлягає стягненню.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або Законом (ст. 611 ЦК України).

Приписами ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц, №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18, постанова Верховного Суду від 20.08.2025 у справі №910/15292/24).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанови Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18, 27.08.2025 у справі №920/1114/24).

Прокурором заявлено до стягнення 20 424,54грн - 3% річних та 70 599,34грн - інфляційних втрат за період 01.01.2024 - 11.12.2025.

Суд, перевіривши (за допомогою системи "Законодавство") розрахунок нарахованих 3% річних та інфляційні втрат за заявлені періоди, зазначає, що розрахунки проведено в межах можливих нарахувань, заявлені правомірно, тому підлягають стягненню з відповідача.

Контрозрахунку 3% річних, інфляційних втрат та доказів, які би спростовували відповідні нарахування суду не подано.

Положеннями статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України).

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказів, які спростовують заявлені позовні вимоги суду не подано.

Відтак, враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 73, 74, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Громадської організації "Хмельницьке обласне об`єднання миротворців України" (29000, м. Хмельницький вул. Проскурівська, буд.13, оф.4; ) на користь Хмельницької міської ради (29005, м. Хмельницький, вул. Героїв Маріуполя, буд.3; ) для зарахування в дохід місцевого бюджету Хмельницької міської територіальної громади 349 998,00грн (триста сорок дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 00 коп.) коштів на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Хмельницького, 20 424,54грн (двадцять тисяч чотириста двадцять чотири гривні 54 коп.) 3% річних, 70 599,34грн (сімдесят тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 34 коп.) інфляційних втрат.

Видати наказ.

Стягнути з Громадської організації "Хмельницьке обласне об`єднання миротворців України" (29000, м. Хмельницький вул. Проскурівська, буд.13, оф.4; ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, м. Хмельницький, провулок Військоматський, 3, ) 6 615,33грн (шість тисяч шістсот п`ятнадцять гривень 33 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення ГПК України.

Повне рішення складено 20.03.2026.

Суддя С.І. Крамар