ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 березня 2026 р. м. Рівне Справа №918/184/26

Господарський суд Рівненської області у складі судді Пашкевич І.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Пасічник Катерини Михайлівни про відвід судді від розгляду справи

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КНЯЗА РОМАНА 3" (33022, місто Рівне, проспект Князя Романа, будинок 3; адреса для листування 33014, м. Рівне, вул. Кн. Ольги, 5, офіс 315; )

про визнання недійсними рішень зборів

без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2026 року через підсистему Електронний суд ЄСІТС до Господарського суду Рівненської області надійшов позов ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КНЯЗА РОМАНА 3" про визнання недійсними:

- рішення установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , оформленого протоколом установчих зборів №1 від 11.11.2023, з моменту прийняття, в частині прав та обов`язків ОСОБА_1 як співвласника будинку;

- рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , оформленого протоколом загальних зборів №4 від 03.11.2024, з моменту прийняття, в частині прав та обов`язків ОСОБА_1 як співвласника будинку;

- рішення загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , оформленого протоколом загальних зборів №5а від 21 травня 2025 року, з моменту прийняття, в частині прав та обов`язків ОСОБА_1 як співвласника будинку.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що є власником нежитлового приміщення магазину будинку АДРЕСА_2 . Позивач як співвласник нежитлового приміщення у даному будинку не був належним чином повідомлений про проведення установчих та загальних зборів співвласників від 11.11.2023, 03.11.2024 та 21.05.2025, а також не отримував повідомлень про прийняті на них рішення у порядку та строки, визначені законом. У зв`язку з цим було порушено його право на участь в управлінні багатоквартирним будинком, на отримання інформації про діяльність ОСББ та на участь у прийнятті рішень щодо управління, визначення розміру внесків, проведення капітального ремонту та залучення підрядників. Крім того, зазначені збори, на думку позивача, проведені з порушенням вимог законодавства щодо порядку їх скликання, проведення, голосування та оформлення рішень протоколами, що є підставою для визнання таких рішень недійсними. Також позивач вважає, що голова правління ОСББ «Князя Романа 3» ОСОБА_2 , укладаючи договори з підрядними організаціями, у тому числі договір від 02.10.2025 з ВТОВ «КАНТАР» на проведення капітального ремонту будинку на суму 1 640 804,00 грн., діяла з перевищенням наданих повноважень, оскільки істотні умови таких договорів не були попередньо погоджені загальними зборами співвласників у встановленому законом порядку.

У позовній заяві викладено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою від 16.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/184/26. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 17.03.2026. Запропоновано сторонам подати заяви по суті спору та встановлено процесуальні строки для подання таких заяв. Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково. Витребувано від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КНЯЗА РОМАНА 3" в порядку ст. 81 ГПК України у строк протягом 15-ти днів з моменту отримання даної ухвали: належним чином засвідчені копії редакцій статуту ОСББ «Князя Романа 3», котрі діяли станом на дату прийняття оскаржуваних рішень зборів від 11.11.2023, від 03.11.2024, від 21.05.2025; документи, що стосуються оскаржуваних рішень зборів від 11.11.2023, від 03.11.2024, від 21.05.2025, а саме: докази направлення повідомлень про збори позивачу, додатки до протоколів зборів, листки опитування. У решті вимог ОСОБА_1 про витребування доказів - відмовлено.

25 лютого 2026 року від представника позивача надійшла заява про проведення усіх судових засідань у справі в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів адвоката Пасічник Катерини Михайлівни.

Ухвалою від 02.03.2026 заяву представника ОСОБА_1 про участь у всіх судових засіданнях у режимі відеоконференції у справі № 918/184/26 - задоволено. Постановлено провести судове засідання 17.03.2026 та усі подальші судові засідання у Господарському суді Рівненської області у справі № 918/184/26 із представником позивача адвокатом Пасічник Катериною Михайлівною в режимі відеоконференції.

02 березня 2026 року від відповідача надійшов відзив та докази на виконання п. 7 резолютивної частини ухвали про відкриття провадження у справі.

06 березня 2026 року від ОСОБА_1 надійшла заява про залишення відзиву без розгляду та винесення щодо Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "КНЯЗА РОМАНА 3" окремої ухвали.

Протокольною ухвалою 17.03.2026 суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про залишення відзиву без розгляду та винесення окремої ухвали з підстав, викладених в ухвалі від 17.03.2026.

Ухвалою від 17.03.2026 відкладено підготовче засідання у справі № 918/184/26 на 31.03.2026 на 13:50 год. Постановлено провести судове засідання із представником позивача адвокатом Пасічник Катериною Михайлівною в режимі відеоконференції.

18 березня 2026 року від позивача надійшло клопотання про витребування доказів та відповідь на відзив, у яких викладені заяви про поновлення строку на їх подання.

18 березня 2026 року через підсистему Електронний суд ЄСІТС до Господарського суду Рівненської області надійшла заява про відвід судді Пашкевич І.О. від розгляду справи № 918/184/26, подана представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Пасічник Катериною Михайлівною.

Вказана заява про відвід судді обґрунтована тим, що відповідач подав суду відзив, однак порушив покладений на нього законом обов`язок надіслати позивачу копії усіх доданих до відзиву документів. Зокрема, відповідач не виконав покладеного на нього ухвалою суду від 16.02.2026 та ч.1 ст.178 ГПК України обов`язку направити позивачеві 463 аркуші додатків до відзиву, на яких містилися: список осіб, присутніх на зборах від 11.11.23, листки опитування щодо питань порядку денного зборів від 11.11.23, а також зведена інформація щодо зборів від 11.11.23 на 65 аркушах; листки опитування осіб щодо питань порядку денного зборів від 03.11.24 та зведеною інформацією на 117 аркушах; листки опитування осіб щодо питань порядку денного зборів від 21.05.25 та зведеною інформацією на 109 аркушах; листки опитування осіб щодо питань порядку денного зборів від 30.07.25 та зведеною інформацією на 187 аркушах. 06 березня 2026 року позивач звернувся до суду із заявою про залишення відзиву без розгляду та винесення окремої ухвали щодо відповідача, в тому числі, - надання відповідачеві строку для усунення недоліків відзиву. Позивач звертав увагу, що позбавлений права підготувати заперечення проти відзиву у встановлений судом строк, не ознайомившись із документами на 463 аркушах, які відповідач долучив до примірнику відзиву, поданого до суду, але не направив позивачеві. Ухвалою від 17.03.2026 судом відмовлено у задоволенні заяви позивача.

На переконання позивача прийняття судом відзиву без доказів надсилання для позивача 463 аркуші додатків, відмова у задоволенні заяви позивача про залишення відзиву без розгляду та винесення окремої ухвали щодо відповідача, - порушують право Кривка Михайла Петровича на доступ до правосуддя.

Позивач зазначає, що встановлений ч.1 ст.178 ГПК України обов`язок відповідача направити позивачу додані до відзиву документи покликаний забезпечити гарантоване законом право позивача бути обізнаним з документально підтвердженою позицією протилежної сторони до початку розгляду справи по суті без вчинення додаткових дій позивачем. Такий обов`язок не може бути підміненим встановленим п.1 ч.1 ст.42 ГПК України правом позивача знайомитися з матеріалами справи (будучи інвалідом 3 групи, витрачати час та кошти на поїздку до суду чи направляти до суду представника за власний кошт) або можливістю ознайомитись із поданими відповідачем додатками до відзиву через підсистему «Електронний суд», як було запропоновано суддею Пашкевич І.О. У позивача відсутній зареєстрований кабінет у підсистемі електронний суд, а представник позивача, яка має такий кабінет, проживає та працює у місті Києві, та повинна була б витратити декілька годин на видобування близько 463 сторінок додатків, що зумовить додаткові витрати позивача на правову допомогу, у той час, як відповідач зобов`язаний був направити йому відзив з додатками безоплатно. Окрім того, копія відзиву та додатків до нього подавалися відповідачем до суду посередництвом поштового зв`язку, однак не сканувалися та долучалися працівником апарату суду до електронних матеріалів справи станом на 17 березня 2026 року (див. скріншот вкладки документів по справі, де зі 100 можливих документів для відображення є лише 13, кожен з яких стосується процесуального документу, поданого позивачем). Документи, подані відповідачем, до провадження завантажено не було. Однак, суддя Пашкевич І.О. не лише нівелювала вимоги ч.1 ст.178 ГПК України та власної ухвали від 16.02.2026, а й позбавила позивача ОСОБА_1 в гарантованому йому доступі до правосуддя, змушуючи його вчинити дії (ознайомитись з матеріалами справи), які є юридичною можливістю, - правом, а не обов`язком позивача. Суд, фактично, заохотив зловживання відповідачем процесуальними правами, замість того, щоб визнати факт такого зловживання та застосувати до нього правові наслідки, передбачені ч.3 ст.43 ГПК України, у вигляді залишення відзиву без розгляду.

Позивач заявляє, що підміна судом процесуальних обов`язків відповідача примушуванням до здійснення процесуальних прав позивача є тією іншою обставиною, передбачен6ою п.5 ч.1 ст.35 ГПК України, яка ставить під сумнів неупередженість та об`єктивність суду у справі в цілому.

Окремо позивач вказує, що звернувся до суду із цим позовом, тому що відповідач щонайменше тричі не виконав ні обов`язку направити позивачеві повідомлення про збори співвласників будинку у 10-денний строк, як це передбачено ч.7 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», ні обов`язку направити рішення, прийняті зборами, у 15-денний строк (ч.27 ст.10 цього ж Закону). У той же час, у позивача було право ознайомитись із протоколами зборів, якби він знав про їх існування, подібно до права на ознайомлення з матеріалами справи, що за логікою суду заміняє обов`язок відповідача по направленню таких протоколів позивачеві. Своєю відмовою залишити відзив без розгляду від 17 березня 2026 року суд фактично сигналізує про те, яке рішення буде прийнято у справі, якщо суддя Пашкевич І.О. вважає, що право позивача на ознайомлення із документом підміняє встановлений законом обов`язок відповідача направити такий документ у строк, на умовах та у порядку, встановлених законом.

Розглянувши заяву про відвід судді, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Частинами 1 - 3 ст. 35 ГПК України) визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 35 ГПК України).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2022 р. у cправі № 916/442/21.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Судовою практикою Європейського суду з прав людини встановлено, що у цієї вимоги (вимога щодо "незалежності") є два аспекти, суб`єктивний та об`єктивний.

Так, у рішенні у справі "Кііскінен проти Фінляндії" Європейський суд з прав людини наводить наступні стандарти.

По-перше, суд має бути суб`єктивно незалежним, тобто у жодного із членів трибуналу не має бути персональних упереджень або необ`єктивності. Персональна неупередженість презюмується, якщо немає доказів про протилежне. По-друге, трибунал має також бути неупередженим із об`єктивної точки зору, тобто ним мають надаватися достатні гарантії відсутності будь-яких обґрунтованих сумнівів у цьому відношенні (рішення у справі "Кііскінен проти Фінляндії").

Згідно із об`єктивним критерієм, особливо необхідно визначити, поза межами особистої поведінки суддів, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви у неупередженості суддів (рішення у справах "Клейн та інші проти Нідерландів", "Агрокомплекс проти України").

Як видно з практики Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії").

Тобто, у кожній окремій справі необхідно з`ясовувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справах "Пуллар проти Сполученого Королівства", "Газета "Україна-центр" проти України").

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію, окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Суду у справі "Газета "Україна-Центр" проти України" (заява 16695/04) від 15.07.2010).

Надавши оцінку доводам заявника суд зазначає, що усі доводи заявника, викладені в заяві про відвід судді є такими, що ґрунтуються на припущеннях, не містять об`єктивно обґрунтованих посилань на дійсні обставини, які викликають сумнів у об`єктивності або неупередженості судді та могли би бути підставою для відводу у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

Будь-яких належних доказів, які б підтверджували наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з доводів заяви про відвід судді не вбачається.

Так, суд відзначає, що 02.03.2026 від відповідача в межах процесуального строку встановленого судом надійшов відзив та докази на виконання п. 7 резолютивної частини ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач долучив до відзиву та подав у якості доказів у справі наступні документи:

1. Відзив на 5 аркушах;

2. Протокол №1 від 11.11.2023 зі списком присутніх осіб, листками опитування, зведеною інформацією на 65 аркушах;

3. Статут від 11.11.2023 на 14 аркушах;

4. Виписку на 1 аркуші;

5. Рекомендоване повідомлення на 1 аркуші;

6. Протокол №4 від 03.11.2024 з копіями листків опитування та зведеною інформацією на 117 аркушах;

7. Лист з фіскальним чеком на 2 аркушах;

8. Статут від 01.03.2025 (нова редакція) на 12 аркушах; 9. Протокол №5а від 21.05.2025 з копіями листків опитування та зведеною інформацією в одному примірнику на 109 аркушах;

10. Лист з повідомленням на 4 аркушах;

11. Протокол №6 від 30.07.25 з копіями листків опитування та зведеною інформацією на 187 аркушах.

В той же час позивачеві відповідач надіслав лише частину таких документів, зокрема:

1. Відзив на 5 аркушах;

2. Протокол №1 від 11.11.2023 на 4 аркушах без списку присутніх осіб, листків опитування, зведеної інформації на 61 аркуші;

3. Статут від 11.11.2023 на 14 аркушах;

4. Виписку на 1 аркуші;

5. Рекомендоване повідомлення на 1 аркуші;

6. Протокол № 4 від 03.11.24 на 4 аркушах без листків опитування та зведеної інформацією на 113 аркушах;

7. Лист з фіскальним чеком на 2 аркушах; 8. Статут від 01.03.25 (нова редакція) на 12 аркушах;

9. Протокол №5а від 21.05.25 на 3 аркушах без копій листків опитування та зведеної інформацією в одному примірнику на 106 аркушах;

10. Лист з повідомленням на 4 аркушах;

11. Протокол № 6 від 30.07.25 на 4 аркушах без копій листків опитування та зведеної інформацією на 183 аркушах.

Отже, загальна кількість аркушів, долучених до відзиву та поданих до суду, але не направлених позивачеві, складає 463 аркуші. Дослідивши вказані документи суд з`ясував, що ними є додатки до протоколів загальних зборів, а саме: списки присутніх осіб, листки опитування та зведені відомості результатів голосування. Суд відзначає, що такі документи мають значний обсяг, за своїм змістом є об`ємними додатками до основних письмових доказів та містять деталізовану інформацію щодо результатів голосування співвласників, при цьому самі протоколи зборів, як основні документи, були направлені позивачу.

З огляду на надмірний обсяг зазначених документів, суд вважає, що їх не надіслання не є ані підставою для залишення відзиву без розгляду (оскільки ч. 9 ст. 80 ГПК України прямо визначає, що процесуальним наслідком ненаправлення копій доказів є неврахування цих доказів під час оцінки судом, а не автоматичне залишення поданої заяви по суті спору без розгляду), ані підставою для визнання дій відповідача такими що містять ознаки зловживання правом, оскільки як вбачається відповідач подавши відзив діяв в рамках закону.

У судовому засіданні 17.03.2026 та в ухвалі від 17.03.2026 суд роз`яснив позивачу про його право ознайомитися з усіма матеріалами справи № 918/184/26 безпосередньо в суді або через підсистему "Електронний суд ЄСІТС" та встановив, що жодних прав ОСОБА_1 не порушено.

Роз`яснення судом позивачу його процесуального права на ознайомлення з матеріалами справи не є примушуванням до вчинення будь-яких дій, а навпаки - спрямоване на забезпечення реалізації його процесуальних прав та гарантій доступу до правосуддя. Надання судом таких роз`яснень відповідає принципам змагальності та диспозитивності господарського процесу.

Суд зауважує, що доводи позивача викладені в заяві про відвід щодо неможливості ознайомлення з додатками до відзиву у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 зареєстрованого кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, а також посилання на можливі додаткові витрати на правову допомогу є необґрунтованими та такими, що не свідчать про порушення його процесуальних прав або упередженість суду, з огляду на таке.

По-перше, відповідно до ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них копії та витяги. Зазначене право є гарантованим процесуальним механізмом забезпечення доступу до інформації у справі та не залежить від способу подання документів іншою стороною.

По-друге, відсутність у позивача реєстрації в підсистемі «Електронний суд» є виключно наслідком його власного волевиявлення та не може покладатися в провину ані суду, ані іншій стороні у справі. Законодавство України не встановлює обов`язку для інших учасників процесу компенсувати можливі незручності, пов`язані з невикористанням стороною сучасних електронних засобів доступу до матеріалів справи.

По-третє, твердження про необхідність витрат часу та коштів представником позивача на ознайомлення з матеріалами справи також не може розцінюватися як порушення права на доступ до правосуддя. Витрати на правову допомогу є складовою реалізації права на представництво та не свідчать про обмеження процесуальних прав, оскільки такі витрати є звичайними та передбачуваними у будь-якому судовому процесі.

По-четверте, судом забезпечено альтернативні способи ознайомлення з матеріалами справи - як безпосередньо у приміщенні суду, так і через підсистему «Електронний суд». Таким чином, позивач не позбавлений можливості доступу до доданих до відзиву документів.

Твердження позивача про те, що документи, подані відповідачем до суду, не були відскановані та долучені до електронних матеріалів справи, є безпідставними та голослівними, адже фактично всі документи, що надійшли до суду та містяться у матеріалах справи № 918/184/26 та долучені до електронної справи в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС у встановленому порядку. Посилання позивача на відображення лише частини документів у вкладці перегляду не може свідчити про їх фактичну відсутність у системі, оскільки відображення документів у користувацькому інтерфейсі підсистеми може залежати від технічних особливостей її функціонування, налаштувань доступу, застосованих фільтрів або інших обмежень відображення. При цьому суд не зобов`язаний перевіряти чи забезпечувати коректність індивідуального відображення електронних матеріалів справи у користувацькому інтерфейсі конкретного учасника процесу, оскільки обов`язок суду полягає у належному веденні та зберіганні матеріалів справи, а також забезпеченні можливості доступу до них у передбачений законом спосіб.

Суд констатує, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідних документів у матеріалах справи, а також не скористався своїм правом на безпосереднє ознайомлення з матеріалами справи № 918/184/26 у приміщенні суду.

Доводи позивача про те, що обов`язок відповідача щодо направлення копій документів не може бути "підмінений" правом на ознайомлення з матеріалами справи, є помилковими та ґрунтуються на неправильному розумінні норм процесуального права. Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 178 ГПК України, відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи копії відзиву та доданих до нього документів. Водночас процесуальні наслідки невиконання такого обов`язку прямо визначені законом (можливість неврахування відповідних доказів судом, а не автоматичне визнання дій сторони незаконними чи обмеження прав іншої сторони). Так, відповідно до ч. 9 ст. 80 ГПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

При цьому реалізація права, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 42 ГПК України (право знайомитися з матеріалами справи), не є "підміною" обов`язку іншої сторони, а є самостійною гарантією доступу учасника справи до всіх матеріалів, які знаходяться у розпорядженні суду.

Таким чином, наведені обставини є суб`єктивними та не свідчать про порушення судом норм процесуального права або наявність підстав для відводу судді у розумінні ст. 35 ГПК України.

Суд виснує, що позивач фактично ототожнює незгоду з процесуальними рішеннями суду із порушенням права на справедливий суд. Так, наведені позивачем обставини фактично зводяться до незгоди з процесуальними діями сторони відповідача та незгоди із процесуальними рішеннями судді Пашкевич І.О., що відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПК України не може бути підставою для відводу судді.

Окремо суд зазначає, що твердження позивача про те, що відмова суду у залишенні відзиву без розгляду нібито "сигналізує" про наперед визначений результат розгляду справи є безпідставним, надуманим та таким, що ґрунтується виключно на особистих суб`єктивних припущеннях, не підтвердженнях жодними об`єктивними даними чи доказами. Прийняття судом процесуального рішення щодо відмови у залишенні відзиву без розгляду є реалізацією судом повноважень на відповідній стадії процесу та не може свідчити про формування остаточної правової позиції у справі по суті спору.

В рішенні у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006 зазначено: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Досліджуючи наведені критерії оцінки в межах даної справи суд відзначає, що презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, однак, в даному випадку заявником жодних доказів на підтвердження особистої упередженості судді Пашкевич І.О. у справі № 918/184/26 не подано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви про відвід судді.

Згідно з ч.ч. 1 -3 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на зазначене, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про відвід судді надійшла до суду раніше ніж за три робочі дні до наступного судового засідання, яке має відбутись 31.03.2026, відтак, заява представника позивача Кривка Михайла Петровича адвоката Пасічник Катерини Михайлівни про відвід судді Пашкевич І.О. від розгляду справи № 918/184/26 підлягає передачі для визначення судді в порядку, встановленому частиною 1 статті 32 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 35, 38, 39, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відвід судді Пашкевич І.О. від розгляду справи № 918/184/26, заявлений представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Пасічник Катериною Михайлівною (вх. № 2698/26 від 18.03.2026) визнати необґрунтованим.

2. Заяву представника позивача Кривка Михайла Петровича адвоката Пасічник Катерини Михайлівни (вх. № 2698/26 від 18.03.2026) про відвід судді Пашкевич І.О. від розгляду справи № 918/184/26 передати для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 235 ГПК України вказана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич