ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

17 березня 2026 року м. ТернопільСправа № 921/777/25
Господарський суд Тернопільської області

Суддя Чопко Ю.О., розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення (вх.№1961 від 13.03.2026) у справі

за позовом : Фізичної особи-підприємця Дуровича Миколи Федоровича, АДРЕСА_1 ;

до відповідача 1 : Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт М", 47733, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Миролюбівка, вул. Млинова, 1;

до відповідача 2 : Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт", 03150, м. Київ, вул. В. Тютюнника, 5-В, фактичне місцезнаходження : 47733, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Миролюбівка;

до відповідача 3 : Акціонерного товариства "Тернопільобленерго", 46007, м. Тернопіль, вул. Енергетична, 2;

про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, визнання договорів недійсними

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області у справі №921/777/26 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Дуровича Миколи Федоровича задоволено частково. Постановлено усунути перешкоди фізичній особі підприємцю Дуровичу Миколі Федоровичу у користуванні нерухомим майном, а саме ваговою з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, село Миролюбівка, будинок 1 шляхом встановлення відсутності місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Віконт М" за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, село Миролюбівка, вулиця Млинова, будинок 1. Зобов`язано ТОВ "Віконт М" внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомості про зміну місцезнаходження товариства з адреси: Тернопільска область, Тернопільський район, с.Миролюбівка, вул. Млинова, будинок 1 на іншу адресу, на якій відсутні об`єкти нерухомості Дуровича Миколи Федоровича. Позов в частині визнання недійсними договорів про надання послуг з розподілу електричної енергії, визнання недійсними (нечинними) змін до технічних умов відхилено.

12.03.2026 позивач подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №921/777/25 (вх.№1961 від 13.03.2026) .

Однак в тексті поданої заяви заявник невірно зазначає, що відповідачем у даній справі є ТОВ "Олімп".

Слід зазначити, що ФОП Дуровичем М.Ф. позов у справі у справі №921/777/25 пред`явлено до співвідповідачів : ТОВ "Віконт М", ТОВ "Віконт" та Акціонерного товариства "Тернопільобленерго".

Крім того, в прохальній частині заяви позивач просить суд прийняти додаткове рішення, яким вирішити питання розподілу судових витрат.

Дослідивши заяву вх.№1961 від 13.03.2026, судом встановлено, що заява про ухвалення додаткового рішення, не містить суми витрат, яка підлягає розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.10 ст.11 ГПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.

Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення.

Так, суд вважає за необхідне при вирішенні питання про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без руху, застосувати положення ст. ст.162, 174 ГПК України.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку що заявником не дотримано вимог п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України, що є підставою для залишення заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 126, 129, 162, 174 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву ФОП Дуровича М.Ф. про ухвалення додаткового рішення залишити без руху.

Встановити спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подачі заяви із зазначенням суми витрат, яка підлягає розподілу між сторонами та вірного зазначення учасників судового процесу.

2. Ухвала набрала законної сили 17.03.2026 та оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Ю.О. Чопко