РІШЕННЯ

18 лютого 2026 року м. Чернігівсправа № 927/673/25
Господарський суд Чернігівської області в складі судді Фесюри М.В., за участю секретаря судового засідання Ткачової А.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Чернігівської окружної прокуратури,

вул. Шевченка, 1, м. Чернігів, 14000,

код ЄДРПОУ ,

в інтересах держави в особі

позивача: Тупичівської сільської ради,

вул. Чернігівська, буд. 75, м. с. Тупичів, Чернігівського району, Чернігівської області, 15150,

,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів,

проспект Перемоги, буд.126 Б, м. Чернігів, 14013,

,

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 103 634,45 грн.

за участю повноважних представників сторін:

прокурор: Ходико О.Є.,

відповідача: Якимчук Ю.В.

30.06.2025 до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тупичівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів про:

- визнання недійсними додаткових угод №3 від 30.08.2021, №4 від 31.08.2021, №5 від 28.09.2021, №6 від 29.09.2021, №7 від 25.10.2021, №8 від 29.10.2021, №9 від 17.11.2021, №10 від 30.11.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №140152ВЦ від 22.02.2021, укладених між Тупичівською сільською радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів ();

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів на користь Тупичівської сільської ради в сумі 103 634,45 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладанні спірних додаткових угод було порушено вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі. Враховуючи те, що вищезазначені додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України Про публічні закупівлі, прокурор, посилаючись на приписи ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати їх недійсними. Оскільки позивач сплатив кошти за поставлену електричну енергію відповідно до ціни, вказаній у спірних додаткових угодах, тобто за збільшеною ціною, прокурор на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача на користь Тупичівської сільської ради 103 634,45 грн безпідставно отриманих коштів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025 справу №927/673/25 передано на розгляд судді Фесюрі М.В.

Ухвалою від 03.07.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 30.07.2025, 10:00. Встановив відповідачу у строк не пізніше 15 календарних днів з дня вручення ухвали надати відзив на позовну заяву та докази, які підтверджують викладені у відзивах обставини. Прокурору та позивачу у п`ятиденний строк з дня отримання відзиву подати до суду відповіді на відзив.

21.07.2025 від відповідача надійшов відзив у справі, в якому ТОВ «Енера Чернігів» заперечило проти задоволення позовних вимог. Вважає, що відсутні підстави для здійснення прокурором самостійного представництва інтересів держави в цій справі, оскільки прокурор звернувся в інтересах осіб, які не мають статусу позивача в справах щодо оскарження процедур закупівлі, проведених за Законом України «Про публічні закупівлі». Вказує на те, що прокурор не довів належними доказами недійсність додаткових угод та їх укладення з порушенням частини 4 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі. На момент укладення Договору та додаткових угод до нього постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 не діяла, а тому не може застосовуватися до спірних правовідносин. Просив врахувати окрему думку до постанови від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, яка узгоджується з позицією відповідача. Заперечує щодо застосування до даних правовідносин приписів статей 216, 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Звертає увагу на те, що в споживача відсутній обов`язок споживання того обсягу електричної енергії, що визначений Договором. У відзиві відповідач просить визнати поважними причини та продовжити строк для подання відзиву, зважаючи на зайнятість у судових засіданнях, завантаженість у роботі відділу з правового забезпечення товариства та враховуючи часті повітряні тривоги в Чернігівській області.

Відповідно до частини першої статті 118 цього Кодексу право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ст. 119 ГПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч.2).

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (ч.3).

Тобто, встановлений судом процесуальний строк, може бути продовжений судом за заявою учасника справи, якщо таку заяву подано до закінчення цього строку.

В ухвалі про відкриття провадження у справі було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву не пізніше 15 календарних днів дня вручення ухвали.

Згідно з довідкою суду про доставку електронного листа ухвалу про відкриття провадження у справі від 03.07.2025 доставлено до електронного кабінету відповідача 03.07.2025,18:04, а отже, останній строк для подання відзиву сплинув 18.07.2025, тоді як відзив сформований через систему «Електронний суд» - 21.07.2025.

Однак, враховуючи зазначене відповідачем в обґрунтування клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку про його задоволення.

В судовому засіданні 30.07.2025 суд задовольнив клопотання відповідача про продовження строку на подання відзиву та прийняв до розгляду відзив на позов.

23.07.2025 від Чернігівської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив на позов, в якій, спростовуючи доводи відповідача зазначила, що при зверненні до суду з позовом, належним чином обґрунтувала підстави представництва інтересів держави в особі позивача. Спірні додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону, що порушує інтереси держави. Зміни до Договору в частині збільшення ціни за одиницю товару ініційовані ТОВ Енера Чернігів з порушенням вимог п. 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі. Грошові кошти в сумі 103634,45 грн є такими, що безпідставно одержані відповідачем, а тому останній зобов`язаний їх повернути Тупичівській сільській раді, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України. У відповіді на відзив прокурор наголосив на пропущенні відповідачем строків для подання відзиву на позовну заяву.

25.07.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких ТОВ «Енера Чернігів» підтримало правову позицію наведену в відзиві на позов, просило відмовити в задоволенні позову. Наголосило, що недійсність додаткових угод не означає відсутність договірних відносин між сторонами, адже відносини врегульовані Договором, який недійсним у судовому порядку не визнається, тобто зобов?язання сторін є договірним.

04.07.2025 від відповідача через систему Електронний суд надійшла заява про зупинення провадження у справі №927/673/25 до прийняття постанови Великою Палатою Верховного Суду у справі №920/19/24.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.07.2025 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів від 04.07.2025 та зупинено провадження у справі №927/673/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.

За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 (повний текст якої оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень 15.12.2025).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 (пункти 205 207) надала висновок щодо застосування норм матеріального права, зокрема, п. 2 частини 5 статті 41 Закону № 922-VIII): зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, в тому числі і у випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Зміни та доповнення до п. 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанту визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару та не скасовують встановлену первісною редакцією цього Закону заборону збільшення ціни за одиницю товару більше ніж на 10 %, в тому числі і при здійсненні закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Виняток з обмежень, викладений в останньому реченні п. 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII, повинен тлумачитися суто буквально, а тому він стосується лише строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії (дотримання умови про зміну лише раз на 90 днів в цьому випадку не діє) і не визначає верхньої межі збільшення (зміни) ціни за одиницю товару.

30.12.2025 року до суду через систему «Електронний суд» від Чернігівської окружної прокуратури надійшло клопотання про поновлення провадження у справі за змістом якого 21.11.2025 Великою Палатою ухвалено постанову у справі №920/19/24.

Ухвалою від 20.01.2026 суд провадження у справі №927/673/25 поновив, підготовче засідання призначив на 04.02.2026, 09:00.

04.02.2026 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 18.02.2026 на 09:30.

В судове засідання 18.02.2026 прибули прокурор та представник відповідача.

В судовому засіданні 18.02.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору суд встановив:

11.02.2021 на веб-сайті «Prozorro» (ідентифікатор закупівлі № UA-2021-02-11-008032-a) Тупичівською сільською радою оприлюднено оголошення про проведення переговорної процедури закупівлі 192 340 кВт/год електричної енергії з терміном постачання до 31.12.2021.

За результатами проведених торгів переможцем визнане ТОВ Енера Чернігів (відповідач), з остаточною ціновою пропозицією 461616,00 грн з ПДВ.

22.02.2021 між Тупичівською сільською радою та ТОВ «Енера Чернігів» укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №140152ВЦ на постачання електричної енергії обсягом 192 340 кВт/год, на загальну суму 461 616,00 грн. з ПДВ., за п. 1.2. якого умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ).

За змістом п. 2.1. Договору постачальник продає електричну енергію по ДК 021:2015-09310000-5- електрична енергія споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Пунктом 2.2 Договору сторони передбачили обсяг: 192340 кВт/год.

За умовами п. 5.1., п. 5.2. ціна цього Договору становить 461 616 грн. з ПДВ.

Ціна за одиницю товару (1 кВт/год електричної енергії) розраховується відповідно до додатку № 2 до Договору та складає 2,40 грн з ПДВ.

За пунктами 13.4 Договору істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань Сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених ч.5 ст.41 ЗУ «Про публічні закупівлі».

За п. 6.1. Договору споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у цьому Договорі.

У пункту 14.1. Договору сторони погодили, що цей Договір діє до 31.12.2021.

Матеріали справи містять листи б/н б/д, отримані Тупичівською сільською радою 17.08.2021, 28.08.2021, 29.04.2025, 29.04.2025, якими ТОВ Енера Чернігів повідомляло споживача - Тупичівську сільську раду про щоденну закупівлю електроенергії на ринку на добу наперед та про те, що відповідно до п. 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, направляє споживачу додаткові угоди №№ 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10 щодо збільшення ціни електричної енергії до Договору № 140152ВЦ від 22.02.2021, просить підписати та повернути їх ТОВ Енера Чернігів.

19.05.2021 між ТОВ Енера Чернігів та Тупичівською сільською радою укладено додаткову угоду №1 якою викладено додаток №2 «Комерційна пропозиція» у новій редакції.

05.04.2021 між ТОВ Енера Чернігів та Тупичівською сільською радою укладено додаткову угоду №2 якою змінено банківські реквізити постачальника.

30.08.2021 між ТОВ Енера Чернігів та Тупичівською сільською радою укладено додаткову угоду №3 про внесення змін та доповнень до Договору, дія якої розповсюджується на відносини між сторонами, що виникли до укладення угоди з 01.08.2021, якою змінено його умови п. 1 Додатку №2 «Комерційна пропозиція» до Договору про постачання електричної енергії споживачу №140152 ВЦ від 22.02.2021 в частині збільшення ціни електричної енергії за 1 кВт/год - 2,6045232 грн. з ПДВ.

Підставою для укладання додаткової угоди № 3 від 30.08.2021 став експертний висновок Харківської торгово-промислової палати №1842/21 від 10.08.2021, складений на замовлення ТОВ Енера Чернігів, за яким середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України за липень 2021 року складає 1444,05 грн/МВт. год та за 05.08.2021 року - 1988,79 грн/МВт. год, відсоток коливання ціни + 37,72%.

30.08.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Тупичівською сільською радою укладено додаткову угоду №4 про внесення змін та доповнень до Договору, дія якої розповсюджується на відносини між сторонами, що виникли до укладення угоди з 05.08.2021, якою змінено його умови п. 1 Додатку №2 «Комерційна пропозиція» до Договору про постачання електричної енергії споживачу №140152 ВЦ від 22.02.2021 в частині збільшення ціни електричної енергії за 1 кВт/год - 2,829479 грн. з ПДВ.

Підставою для укладання додаткової угоди №4 від 31.08.2021 став експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 1934/21 від 18.08.2021, складений на замовлення ТОВ «Енера Чернігів», за яким середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України станом на 05.08.2021 1988,79 грн /МВт. год; станом на 09.08.2021 2240,53 грн/МВт. год.; відсоток зміни ціни + 12,65%.

28.09.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Тупичівською сільською радою укладено додаткову угоду №5 про внесення змін та доповнень до Договору, угода набуває чинності з моменту підписання, якою змінено його умови п. 1 Додатку №2 «Комерційна пропозиція» до Договору про постачання електричної енергії споживачу №140152 ВЦ від 22.02.2021 в частині збільшення ціни електричної енергії за 1 кВт/год - 3,0769068 грн. з ПДВ.

Підставою для укладання додаткової угоди №5 від 28.09.2021 стала цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №2277-3/21 від 21.09.2021, складена на замовлення ТОВ «Енера Чернігів», за якою середньозважена ціна електроенергії на РДН в ОЕС України (без ПДВ та без урахування тарифу на передачу електричної енергії) за 1 мВт/год становила: станом на 12.09.2021 - 1 889,08 грн; станом на 17.09.2021 2374,09 грн; відсоток зміни ціни +25,67%.

29.09.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Тупичівською сільською радою укладено додаткову угоду №6 про внесення змін та доповнень до Договору, дія якої розповсюджується на відносини між сторонами, що виникли до укладення угоди з 02.09.2021, якою змінено його умови п. 1 Додатку №2 «Комерційна пропозиція» до Договору про постачання електричної енергії споживачу №140152 ВЦ від 22.02.2021 в частині збільшення ціни електричної енергії за 1 кВт/год - 3,34905636 грн. з ПДВ.

Підставою для укладання додаткової угоди №6 від 29.09.2021 стала цінова довідка Харківської торгово-промислової палати №2277-3/21 від 21.09.2021, складена на замовлення ТОВ «Енера Чернігів», за якою середньозважена ціна електроенергії на РДН в ОЕС України (без ПДВ та без урахування тарифу на передачу електричної енергії) за 1 мВт/год становила: станом на 12.09.2021 - 1 889,08 грн; станом на 17.09.2021 2374,09 грн; відсоток зміни ціни +25,67%.

25.10.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Тупичівською сільською радою укладено додаткову угоду №7 про внесення змін та доповнень до Договору, дія якої розповсюджується на відносини між сторонами, що виникли до укладення угоди з 01.10.2021, якою змінено його умови п. 1 Додатку №2 «Комерційна пропозиція» до Договору про постачання електричної енергії споживачу №140152 ВЦ від 22.02.2021 в частині збільшення ціни електричної енергії за 1 кВт/год - 3,6301104 грн. з ПДВ.

Підставою для укладання додаткової угоди №7 від 25.10.2021 став експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 2631/21 від 21.10.2021, складений на замовлення ТОВ «Енера Чернігів», за яким середньозважена ціна на ринку на добу наперед в ОЕС України за 14.09.2021 становить 2596,47 грн/МВт. год; за 19.10.2021 2840,05 грн/МВт. год; відсоток коливання ціни +9,38%.

29.10.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Тупичівською сільською радою укладено додаткову угоду №8 про внесення змін та доповнень до Договору, дія якої розповсюджується на відносини між сторонами, що виникли до укладення угоди з 02.10.2021, якою змінено його умови п. 1 Додатку №2 «Комерційна пропозиція» до Договору про постачання електричної енергії споживачу №140152 ВЦ від 22.02.2021 в частині збільшення ціни електричної енергії за 1 кВт/год - 3,9453948 грн. з ПДВ.

Підставою для укладання додаткової угоди №8 від 29.10.2021 став експертний висновок Харківської торгово-промислової палати № 2710/21 від 29.10.2021, складений на замовлення ТОВ «Енера Чернігів», за яким середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України (без ПДВ) за 1мВт/год станом за 03.10.2021 становила 2535,12 грн; середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України (без ПДВ) за 1мВт/год станом за 28.10.2021 становила 3113,44 грн; відсоток коливання ціни +22,81%, середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України (без ПДВ) за 1 мВт/год станом за 19.10.2021 становила 2840,05 грн; середньозважена ціна електроенергії на РДН ОЕС України (без ПДВ) за 1 мВт/год станом за 28.10.2021 становила 3113,44 грн; відсоток коливання ціни +9,63%.

17.11.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Тупичівською сільською радою укладено додаткову угоду №9 про внесення змін та доповнень до Договору, дія якої розповсюджується на відносини між сторонами, що виникли до укладення угоди з 01.11.2021, якою змінено його умови п. 1 Додатку №2 «Комерційна пропозиція» до Договору про постачання електричної енергії споживачу №140152 ВЦ від 22.02.2021 в частині збільшення ціни електричної енергії за 1 кВт/год - 4,2938844 грн. з ПДВ.

Підставою для укладання додаткової угоди №9 від 17.11.2021 став експертний висновок Харківської торгово-промислової палати №2849/21 від 10.11.2021, складений на замовлення ТОВ «Енера Чернігів», за яким середньозважена ціна на ринку на добу наперед в ОЕС України за 28.10.2021 становила 3113,44 грн/МВт. год; за 06.11.2021 3415,42 грн/МВт. год; відсоток коливання ціни + 9,70%.

30.11.2021 між ТОВ «Енера Чернігів» та Тупичівською сільською радою укладено додаткову угоду №10 про внесення змін та доповнень до Договору, дія якої розповсюджується на відносини між сторонами, що виникли до укладення угоди з 02.11.2021, якою змінено його умови п. 1 Додатку №2 «Комерційна пропозиція» до Договору про постачання електричної енергії споживачу №140152 ВЦ від 22.02.2021 в частині збільшення ціни електричної енергії за 1 кВт/год - 4,5551832 грн. з ПДВ.

Підставою для укладання додаткової угоди №10 від 30.11.2021 став експертний висновок Харківської торгово-промислової палати №2985/21 від 25.11.2021, складений на замовлення ТОВ «Енера Чернігів», за яким середньозважених цін на електричну енергію на ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України згідно з інформацією ДП «Оператор ринку», ціна за 1 декаду жовтня (01.10.-10.10.) 2021 року становила 2568,15 грн за МВт/год, за 1 декаду листопада (01.11.-10.11.) 2021 року - 3375,95 грн за МВт/год, за 07.11.2021 - 3013,92 грн за МВт/год, за 09.11.2021 - 3502,09 грн за МВт/год (без ПДВ).

Як вбачається з матеріалів справи, в період з лютого по листопад 2021 року, TOB Енера Чернігів поставило Тупичівській сільській раді електроенергію обсягом 169697 кВт/год вартістю 510907,25 грн, що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції активної електричної енергії: від 10.03.2021 №140152ВЦ/32388/1 про постачання активної електричної енергії за лютий 2021 року обсягом 41 195 кВт/год на загальну суму 98 868 грн. з ПДВ.; від 09.04.2021 №140152ВЦ/48654/1 про постачання активної електричної енергії за березень 2021 року обсягом 17 671 кВт/год на загальну суму 42 410,40 грн. з ПДВ.; від 12.05.2021 № 140152ВЦ/65891/1 про постачання електричної енергії за квітень 2021 року обсягом 16 818 кВт/год на загальну суму 40 363,20 грн. з ПДВ.; від 31.05.2021 №140152ВЦ/82926/1 про постачання активної електричної енергії за травень 2021 року обсягом 14 637 кВт/год на загальну суму 35 128,80 грн. з ПДВ.; від 30.06.2021 №140152ВЦ/97485/1 про постачання активної електричної енергії за червень 2021 року обсягом 10 295 кВт/год на загальну суму 24 708 грн. з ПДВ.; від 18.08.2021 №140152ВЦ/114096/1 про постачання активної електричної енергії за липень 2021 року обсягом 6 793 кВт/год на загальну суму 16 303,20 грн. з ПДВ.; від 31.09.2021 №140152ВЦ/129058/1 про постачання активної електричної енергії за серпень 2021 року обсягом 6 280 кВт/год на загальну суму 17 769,13 грн. з ПДВ.; від 12.10.2021 №140152Ц/144987/1 про постачання активної електричної енергії за вересень 2021 року обсягом 12 425 кВт/год на загальну суму 41 611,99 грн. з ПДВ.; від 31.10.2021 №140152ВЦ/159686/1 про постачання активної електричної енергії за жовтень 2021 року обсягом 15 035 кВт/год на загальну суму 59 319,01 грн. з ПДВ.; №140152ВЦ/175568/1 про постачання активної електричної енергії за листопад 2021 року обсягом 28 548 кВт/год на загальну суму 134 425,92 грн. з ПДВ.

Тупичівська сільська рада за поставлену у період з лютого по листопад 2021 року електроенергію обсягом 169697 кВт/год., перерахувала відповідачу 510907,25 грн, про що свідчать додані до матеріалів справи копії платіжних доручень: №983 від 11.03.2021 5 352 грн., №986 від 11.03.2021 12 578,40 грн., №984 від 11.03.2021 412,80 грн., №988 від 11.03.2021 1 089,60 грн., №987 від 11.03.2021 26 270,40 грн., від №989 від 11.03.2021 29 143,20 грн., №985 від 11.03.2021 60 грн., №990 від 11.03.2021 23 961,60 грн.; від 12.04.2021 № 1323 6 072 грн., від 12.04.2021 №1327 7 730,40 грн., від 12.04.2021 № 1325 - 168 грн., від 12.04.2021 №1328 484,80 грн., від 12.04.2021 № 1324 6 693,60 грн., від 12.04.2021 №1322 - 12 362,40 грн., від 12.04.2021 №1326 14,40 грн., від 12.04.2021 №1329 8 884,80 грн.; Тупичівською сільською радою на рахунок ТОВ «Енера Чернігів» перераховано кошти згідно платіжних доручень від 12.05.2021 № 1617 5 392,80 грн, від 12.05.2021 №1621 6 979,20 грн., від 12.05.2021 №1619 180 грн., від 12.05.2021 №1622 266,40 грн., від 12.05.2021 №1618 8 421,60 грн., від 12.05.2021 №1623 11 464,80 грн., від 12.05.2021 №1620 2,40 грн., від 12.05.2021 №1624 7 656 грн.; від 11.06.2024 № 1896 5 121,60 грн., від 11.06.2021 №1894 6 722,40 грн., від 11.06.2021 №1897 88,80 грн., від 11.06.2021 №1898 189,60 грн., від 11.06.2021 №1895 8 870,40 грн., від 11.06.2021 №1899 9 295,20 грн., від 11.06.2021 № 1900 4 840,80 грн.; від 12.07.2021 №2104 4 747,20 грн., від 12.07.2021 №2106 7 994,40 грн., від 12.07.2021 №2103 4 286,40 грн., від 12.07.2021 №2107 60 грн., від 12.07.2021 №2105 115,20 грн., від 12.07.2021 №2109 3 854,40 грн., від 12.07.2021 №2108 3 650,40 грн.; від 18.08.2021 № 2366 3 176,52 грн., від 18.08.2021 №2371 2 149,20 грн., від 18.08.2021 №2369 4 652,28 грн., від 18.08.2021 №2370 69,60 грн., від 18.08.2021 №2367 3 122,40 грн., від 18.08.2021 №2368 86,40 грн., від 18.08.2021 №2375 2 776,80 грн.; від 13.09.2021 №1420 3 174,67 грн., від 13.09.2021 №1423 3 958,44 грн., від 13.09.2021 №1422 45,27 грн., від 13.09.2021 №1424 121,67 грн., від 13.09.2021 №1421 4 258,37 грн., від 13.09.2021 №1425 2 492,77 грн., від 13.09.2021 №1426 3 717,94 грн.; від 19.10.2021 №1851 - 12 422,91 грн., від 13.10.2021 №1808 6 299,56 грн., від 13.10.2021 №1814 4 946,55 грн., від 13.10.2021 №1852 2 400 грн., від 13.10.2021 №1809 6 775,14 грн., від 13.10.2021 №1809 103,82 грн., від 13.10.2021 №1813 8 436,27 грн., від 13.10.2021 №1812 227,74 грн. від 11.11.2021 № 2076 32,05 грн.; від 11.11.2024 № 2080 7 491,38 грн., від 11.11.2024 № 2078 9 000 грн., від 11.11.2024 № 2081 5 768,38 грн., від 11.11.2024 № 2077 7 840,89 грн., від 11.11.2024 № 2083 10 498,70 грн., від 11.11.2024 № 2079 783,41 грн., від 11.11.2024 № 2082 17 904,20 грн.; від 13.12.2021 №2420 49 295 грн., від 13.12.2021 №2425 68 536,86 грн., від 13.12.2021 №2422 3 539,79 грн., від 13.12.2021 №2423 1 862,21 грн., від 13.12.2021 №2421 783,41 грн., від 13.12.2021 №2424 10 408,65 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор вказав, що на підставі додаткових угод: №3 від 30.08.2021, №4 від 31.08.2021, №5 28.09.2021, №6 від 29.09.2021, №7 від 25.10.2021, №8 від 29.10.2021, №9 від 17.11.2021, №10 від 30.11.2021 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 140152ВЦ від 22.02.2021, укладених з порушенням вимог п. 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, вартість 1 кВт/год електроенергії зросла з 2,40 грн до 4,5551832 грн або на + 80,89 %, в той час як замовлений обсяг постачання по вказаним додатковим угодам зменшився. Тобто споживач здійснив оплату товару за ціною значно вищою ніж визначено Договором, при цьому обсяг поставленої електроенергії скоротився, що призвело до неефективного використання коштів місцевого бюджету та нівелювало принципи публічної закупівлі.

Щодо підстав представництва інтересів держави прокурором в даній справі.

Статтею 1 Закону України Про прокуратуру встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку передбаченому цим Законом здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення її інтересів, якщо їх захист не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом 4 цієї частини.

Положення частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» як на момент звернення прокурором з цим позовом до суду, так і на момент ухвалення судового рішення в справі, чинні.

Відповідно до частин 3, 4 статті 53 ГПК України в визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою в справу, провадження в якій відкрите за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення в справі Ф.В. проти Франції (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі Менчинська проти Російської Федерації (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (в неофіційному перекладі): Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або в випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора в цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує наскільки участь прокурора в розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачена важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу в питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено. Положення вказаної норми відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді в виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття інтерес держави.

У Рішенні Конституційного Суду України в справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин.

В основі перших завжди є потреба в здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності в статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого в статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України Про прокуратуру.

Таким чином, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко невизначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо в сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру (чинної на момент вирішення цього спору) прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звернувся до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлений вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначений характер її діяльності і в такий спосіб передбачене її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

За частинами 4, 7 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи така відповідь взагалі не отримана, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

У даній справі прокурором поданий позов в особі позивача Тупичівської сільської ради, в зв`язку з невиконанням цим органом обов`язків щодо захисту інтересів держави в суді.

Щодо підстав представництва інтересів держави в особі Тупичівської сільської ради.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо державної реєстрації Тупичівської сільської ради (), організаційно-правова форма Тупичівська сільська рада - орган місцевого самоврядування.

Виходячи з приписів статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, що є в комунальній власності територіальних громад міст.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

При цьому орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (стаття 18-1 Закону України Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Статтею 28 Закону України Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено повноваження сільських, селищних, міських рад в галузі бюджету, фінансів і цін, зокрема, передбачено здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.

Згідно із частинами 1, 4 статті 61 Закону України Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

За висновками Верховного Суду, в постанові від 22.12.2022 у справі № 904/123/22, органам місцевого самоврядування надані широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. Так, частинами 1, 2 статті 143 Конституції України, передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання.

За статтею 172 ЦК України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування в межах їхньої компетенції, встановленої законом.

З огляду на приписи статей 2, 22, 26 Бюджетного кодексу України Тупичівська сільська рада в спірних правовідносинах, які виникли щодо закупівлі електроенергії за Договором, є замовником зазначеного товару в обсязі та в межах видатків місцевого бюджету, за рахунок яких проведена закупівля та має повноваження на здійснення відповідних функцій в цих правовідносинах, а також наділена процесуальною дієздатністю щодо подання позовів до суду з указаних питань.

Прокурор звертався до Тупичівської сільської ради з листом № 55-77-3470вих25 від 25.04.2025, в якому повідомив про те, що внаслідок укладення спірних додаткових угод був порушений п. 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», просив надати інформацію про вжиття заходів щодо усунення вказаних порушень, у тому числі в судовому порядку.

Тупичівська сільська рада листами №02-19/552 від 12.05.2025 повідомила прокурора про те, що заходи щодо повернення коштів, у тому числі в судовому порядку, не вживалися.

Оскільки Тупичівська сільська рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту охоронюваних законом інтересів, порушених внаслідок укладення спірних додаткових угод та пов`язаних із законним та ефективним витрачанням бюджетних коштів, а тому є належним позивачем у цій справі. Нездійснення компетентним у спірних правовідносинах органом жодних дій, спрямованих на звернення до суду з відповідним позовом свідчить про неналежне здійснення нею заходів щодо захисту державних інтересів, бездіяльність і невжиття належних заходів щодо усунення таких порушень.

У порядку частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор, листом № 55-77-524ВИХ-25 від 27.06.2025, попередньо, до звернення до суду, повідомив Тупичівську сільську раду про подання позову до Господарського суду Чернігівської області в інтересах держави в особі Тупичівської сільської ради про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів.

За таких обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення з боку прокурора бездіяльності Тупичівської сільської ради та наявність підстав для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів держави, а відтак доводи відповідача стосовно неналежного обґрунтування прокурором підстав представництва інтересів держави в особі позивача відхиляються судом.

Суд врахував, що порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод про збільшення ціни на постачання електроенергії після укладення договору про закупівлю, не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів, створює загрозу порушення економічних інтересів держави в бюджетній сфері, потенційно факт перерахування відповідачу зайвих бюджетних коштів порушує принципи максимальної економії та ефективності, а тому призводить до протиправного витрачання бюджетних коштів. З наведеного слідує, що при вирішенні даного спору наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Щодо визнання недійсними додаткових угод.

За п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (в тексті ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1, 2 статті 632 ЦК України врегульовано, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, установлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише в випадках і на умовах, установлених договором або законом.

За приписами статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлене законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначені Законом України Про публічні закупівлі від 25.12.2015 № 922-VIII.

Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 1 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі).

За пунктами 6, 11 та 22 статті 1 Закону України Про публічні закупівлі:

- договір про закупівлю це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару;

- замовники це суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону;

- предмет закупівлі це товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції / пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

За приписами частини 4 статті 41 вказаного Закону України Про публічні закупівлі (в редакції діючій на момент укладення Договору) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (в тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника в разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та / або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до п. 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі (в редакції чинній на момент укладення Договору) істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

В абзаці 2 частини 3 статті 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, Закон України Про публічні закупівлі встановлює імперативну норму, за якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно в випадках, визначених частиною 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, зокрема, за п. 2 у випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни електричної енергії на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладення договорів і до внесення відповідних змін до нього.

Коливання ціни на ринку повинно розцінюватися саме після підписання договору, оскільки п. 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі урегульовано саме зміну істотних умов договору в разі виникнення такого явища як коливання ціни на ринку.

Виходячи із викладеного, внесення змін до договору в частині його ціни за одиницю товару є правомірним лише в випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору до моменту укладення додаткової угоди (або отримання пропозиції про її укладення) щодо внесення змін.

Суд встановив, що Тупичівська сільська рада та Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Чернігів» 22.02.2021 уклали договір № 140152ВЦ про постачання електричної енергії споживачу за результатами процедури закупівлі на виконання вимог Закону України Про публічні закупівлі. На момент підписання Договору сторони погодили всі його істотні умови предмет, ціну, строк виконання зобов`язань, що узгоджується з положеннями Закону України Про публічні закупівлі.

Виходячи з умов пункту 2.2 Договору сторони передбачили обсяг: 192340 кВт/год. За умовами п. 5.1., п. 5.2. ціна цього Договору становить 461 616 грн. з ПДВ. Ціна за одиницю товару (1 кВт/год електричної енергії) розраховується відповідно до додатку № 2 до Договору та становить 2,40 грн з ПДВ.

Додатковими угодами: №3 від 30.08.2021, №4 від 31.08.2021, №5 від 28.09.2021, №6 від 29.09.2021, №7 від 25.10.2021, №8 від 29.10.2021, №9 від 17.11.2021, №10 від 30.11.2021 до договору № 140152ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 22.02.2021 змінені його істотні умови, зокрема за підсумком збільшена ціна за одиницю товару з 2,40 грн з ПДВ до 4,5551832 грн з ПДВ.

Фактично ціна за одиницю товару збільшилася на 2,15 грн або на + 89,80 %, у той час як замовлений обсяг електричної енергії суттєво зменшився.

Необхідність укладення оспорюваних додаткових угод відповідач обґрунтував коливанням ціни електричної енергії на ринку, у підтвердження чого (коливання) надав експертні висновки Харківської торгово-промислової палати: від 10.08.2021 №1842/21, від 18.08.2021 № 1934/21, від 21.09.2021 №2277-3/21, від 21.10.2021 №2631/21, 29.10.2021 №2710/21, від 10.11.2021 №2849/21, від 25.11.2021 №2985/21, що складені на підставі інформації ДП Оператор ринку про рівень середньозважених цін на електричну енергію на ринку на добу наперед (РДН) у торговій зоні ОЕС (об?єднаної енергетичної системи) України. А також цінові довідки.

Підставою для укладення додаткової угоди №3 від 26.08.2021 став експертний висновок Харківською торгово-промислової палати від 10.08.2021 №1842/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України за липень (01.07-31.07) 2021 року 1444,05 грн МВт/год) та станом на 05.08.2021 - 1988,79 грн МВт/год). В інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер. Разом з тим, за інформацією розміщеною на сайті https://www.oree.com.ua оператор ринку середня вартість електроенергії з 11.02.2021 (дата проведення переговорної процедури між сторонами закупівлі) по 22.02.2021 (дата підписання договору №140152ВЦ) становила 1604,18 грн. за 1 МВт/год., а з 22.02.2021 по 01.08.2021 (дата набрання чинності додаткової угоди №3) становила 1 369,64 грн. за 1 МВт/год., тобто ціна електричної енергії зменшилася.

Отже, інформація Харківської торгово-промислової палати в експертному висновку від 10.08.2021 №1842/21 не може виступати в якості належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на електроенергію на ринку та не може бути розцінена, як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до договору від 22.02.2021 №140152ВЦ в частині збільшення вартості електроенергії.

Підставою для укладення додаткової угоди №4 від 31.08.2021 став лист, де ТОВ «Енера Чернігів» повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та додало копію експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 18.08.2021 № 1934/21, в якому зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом за на 05.08.2021 - 1988,89 грн./МВт.год. та станом на 09.08.2021 - 2240,53 грн./МВт.год). В інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер. За інформацією розміщеною на сайті https://www.oree.com.ua оператор ринку середня вартість електроенергії за 01.08.2021 (дата набрання чинності додаткової угоди №4) становила 2 119.14 грн. за 1 МВт/год., а за 05.08.2021 (дата підписання додатковї угоди №4) становила 1 988,79 грн. за 1 МВт/год., тобто ціна електричної енергії зменшувалася.

Підставою для укладення додаткової угоди №5 від 28.09.2021 став лист, де ТОВ «Енера Чернігів» повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та додало копії експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 21.09.2021 № 2277-3/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом за на 12.09.2021 - 1889,08 грн./МВт.год. та станом на 17.09.2021 - 2374,09 грн./МВт.год). В інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер. Разом з тим, за інформацією розміщеною на сайті https://www.oree.com.ua оператор ринку середня вартість електроенергії за період з 01.08.2021 (дата набрання чинності додаткової угоди №3) по 05.08.2021 (дата набрання чинності додаткової угоди №4) становила 2 215,52 грн. за 1 МВт/год., за період з 05.08.2021 по 01.09.2021 (дата набрання чинності додаткової угоди №5) становила 2 059,83 грн. за 1 МВт/год., тобто ціна електроенергії лише зменшувалася.

Отже, інформація Харківської торгово-промислової палати від 21.09.2021 №2277-3/21 не може виступати в якості належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на електроенергію на ринку та не може бути розцінена, як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до договору від 22.02.2021 №140152ВЦ в частині збільшення вартості електроенергії.

Додатковою угодою від 29.09.2021 № 6 змінено умови договору в частині збільшення на + 0,2721468 ціни електроенергії з 02.09.2021 за 1 кВт/год до 3,3490536 грн. з ПДВ, або + 8,84%. Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів», де товариство повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та додало копію експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 21.09.2021 № 2277-3/21.

Отже, інформація Харківської торгово-промислової палати в експертному висновку від 21.09.2021 №2277-3/21 не може виступати в якості належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на електроенергію на ринку та не може бути розцінена, як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до договору від 22.02.2021 №140152ВЦ в частині збільшення вартості електроенергії.

Додатковою угодою від 25.10.2021 № 7 змінено умови договору в частині збільшення на + 0,2810568 грн. ціни електроенергії з 01.10.2021 за 1 кВт/год до 3,6301104 грн. з ПДВ, або + 8,39%. Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів», де товариство повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та додало копію експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 21.10.2021 № 2631/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України за 14 вересня 2021 року 2596,47 грн./МВт.год. та за 19 жовтня 2021 року 2840,05 грн./МВт.год). При цьому, в інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер. Разом з тим, за інформацією розміщеною на сайті https://www.oree.com.ua оператор ринку середня вартість електроенергії за період з 01.09.2021 (дата набрання чинності додаткової угоди №5) становила 2 305,56 грн. за 1 МВт/год., за 02.09.2021 (дата набрання чинності додаткової угоди №6) становила 2 075,52 грн. за 1 МВт/год., упродовж періоду з 02.09.2021 по 01.10.2021 (дата набрання чинності додаткової угоди №7) становила 2 232,27 грн. за 1 МВт/год., тобто ціна електроенергії лише зменшувалася.

Отже, інформація Харківської торгово-промислової палати від 21.10.2021 № 2631/21 не може виступати в якості належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на електроенергію на ринку та не може бути розцінена, як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до договору від 22.02.2021 №140152ВЦ в частині збільшення вартості електроенергії.

Додатковою угодою від 29.10.2021 № 8 змінено умови договору в частині збільшення на + 0,3152844 грн. ціни електроенергії з 02.10.2021 за 1 кВт/год до 3,9453948 грн. з ПДВ, або + 8,69%. Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів», де товариство повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та додало копію експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 29.10.2021 № 2710/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 03.10.2021 2535,12 грн./МВт.год., станом на 28.10.2021 3113,44 грн/МВт.год, станом на 19.10.2021 2840,05 грн/МВт.год. При цьому, в інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер. За інформацією розміщеною на сайті https://www.oree.com.ua оператор ринку середня вартість електроенергії за 01.10.2021 (дата набрання чинності додаткової угоди №7) становила 2 372,73 грн./МВт.год, а за 02.10.2021 (дата набрання чинності додатковї угоди №8) становила 2 268,36 грн./МВт.год., тобто ціна електроенергії лише зменшувалася.

Отже, інформація Харківської торгово-промислової палати від 29.10.2021 №2710/21 не може виступати в якості належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на електроенергію на ринку та не може бути розцінена, як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до договору від 22.02.2021 №140152ВЦ в частині збільшення вартості електроенергії.

Додатковою угодою від 17.11.2021 №9 змінено умови договору в частині збільшення на + 0,3152844 грн. ціни електроенергії з 01.11.2021 за 1 кВт/год до 4,2938844 грн. з ПДВ, або + 8,83%. Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів», де товариство повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та додало копію експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 10.11.2021 № 2849/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України станом на 28 жовтня 2021 року 3113,44 грн./МВт.год., станом на 06 листопада 2021 року 3415,42 грн/МВт.год. При цьому, в інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер.

Додатковою угодою від 30.11.2021 №10 змінено умови договору в частині збільшення на + 0,2612988 грн. ціни електроенергії з 02.11.2021 за 1 кВт/год до 4,5551832 грн. з ПДВ, або + 6,09%. Підставою для її укладення став лист ТОВ «Енера Чернігів», де товариство повідомило про збільшення ціни електричної енергії на підставі п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та додало копію експертного висновку Харківської торгово-промислової палати від 25.11.2021 № 2985/21, де зазначено середньозважену ціну на РДН в ОЕС України за 1 декаду жовтня (01.10-10.10) 2021 року 2568,15 грн./МВт.год. та за 1 декаду листопада 20211 3374,95 грн./МВт.год. та станом на 07.11.2021 3013,92 грн та станом на 09.11.2021 3502,09 грн/МВт.год. При цьому, в інформації вказано, що довідка носить виключно фактографічно-інформаційний характер. Разом з тим, за інформацією розміщеною на сайті https://www.oree.com.ua оператор ринку середня вартість електроенергії з 29.10.2021 (дата підписання додаткової угоди №8) по 17.11.2021 (дата підписання додаткової угоди №9) становила 3 306,49 грн./МВт.год, а з 17.11.2021 по 30.11.2021 (дата підписання додаткової угоди №10) становила 3 253,24 грн/МВт.год, тобто ціна електроенергії лише зменшувалася.

Оскаржувані додаткові угоди укладені на підставі п.2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 зробила висновок, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю, а її зміна після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару в власність покупця не допускається відповідно до частини 3 статті 632 ЦК України.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його в власність покупця за договором про закупівлю можлива в випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення в випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, установлених у статті 652 ЦК України та п. 2 частини 5 статті 41 Закону № 922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 (пункти 205 207) підтримала попередні висновки, наведені в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, підсумовуючи зазначила: зміна умов договору про закупівлю щодо збільшення ціни на одиницю товару більше ніж на 10 % не допускається, в тому числі й щодо випадку закупівлі бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Відповідно до статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів та статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

За п. 6 частини 2 статті 36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій в порядку та спосіб, визначеними процесуальним законом.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Викладене спростовує доводи відповідача про неможливість застосування до спірних правовідносин висновків постанови Великої Палати Верховного Суду: від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, від 21.11.2025 у справі № 920/19/24.

Стосовно доводів відповідача про необхідність врахування окремої думки щодо зазначеної постанови ВП ВС суд зазначає, що окрема думка судді це сформований суддею письмовий документ, який є формою визначення власної позиції судді в разі незгоди з прийнятим (наданим) рішенням (висновком) або викладенням обставин, що доповнюють мотивувальну частину рішення (висновку). Окрема думка судді містить незгоду з прийнятим рішенням або наданими висновками, однак не є обов`язковою для суду.

Відповідно до частин 5, 6 статті 67 Закону України Про ринок електричної енергії ціна купівлі-продажу електричної енергії на ринку на добу наперед визначається для кожного розрахункового періоду оператором ринку за принципом граничного ціноутворення на основі балансу сукупного попиту на електричну енергію та її сукупної пропозиції, а на внутрішньодобовому ринку за принципом ціноутворення по заявленій (пропонованій) ціні відповідно до правил ринку на добу наперед та внутрішньодобового ринку. Ціни на ринку на добу наперед та внутрішньодобовому ринку є вільними (ринковими) цінами.

За результатами торгів відповідно до правил ринку на добу наперед та внутрішньодобового ринку оприлюднюються ціна та обсяги купівлі-продажу електричної енергії для кожного розрахункового періоду та інші показники, що можуть використовуватися як орієнтир (індикатор) для укладення правочинів щодо купівлі-продажу електричної енергії на ринку електричної енергії.

У підтвердження коливання ціни на електричну енергію відповідач, як вже зазначалося, надав позивачу експертні висновки Харківської торгово-промислової палати: від 10.08.2021 №1842/21, від 18.08.2021 № 1934/21, від 21.09.2021 №2277-3/21, від 21.10.2021 №2631/21, 29.10.2021 №2710/21, від 10.11.2021 №2849/21, від 25.11.2021 №2985/21, що складені на підставі інформації ДП Оператор ринку про рівень середньозважених цін на електричну енергію на ринку на добу наперед (РДН) у торговій зоні ОЕС (об?єднаної енергетичної системи) України, де відсоток коливання визначений шляхом порівняння середньозваженої ціни електроенергії на РДН в ОЕС не тільки не за календарний місяць, а й не за неспівмірні проміжки часу (місяць з ціною на певну дату тощо), що не відповідає принципу пропорційності. За приміткою: ці довідки носять виключно фактографічно-інформаційний характер та не враховують умови Договору.

При цьому, збільшення ціни з 01.08.2021 на 8,52% та з 05.08.2021 на 8,64% на підставі додаткових угод № 3 від 30.08.2021 та № 4 від 31.08.2021, а також з 01.09.2021 на 28,20% та з 02.09.2021 на 8,84% на підставі додаткових угод №5 від 28.09.2021 та №6 від 29.09.2021 відбувалось протягом двох днів поспіль.

За висновком суду, з метою підтвердження факту коливання ціни електроенергії на ринку, необхідно порівнювати її ціну за співмірні проміжки часу, наприклад, місяць з місяцем, декаду з декадою, а не за довільно обрані періоди, при цьому, обов`язково таке порівняння має бути проведене починаючи з моменту укладення договору, що відображатиме реальну тенденцію коливання ціни на ринку. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. У підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною на дату, з якої почались змінюватись ціни на ринку як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання ціни зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для попередніх змін до договору.

Додатковими угодами: №3 від 30.08.2021, №4 від 31.08.2021, №5 від 28.09.2021, №6 від 29.09.2021, №7 від 25.10.2021, №8 від 29.10.2021, №9 від 17.11.2021, №10 від 30.11.2021 до договору № 140152ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 22.02.2021 змінені його істотні умови, зокрема за підсумком збільшена ціна за одиницю товару з 2,40 грн з ПДВ до 4,5551832 грн з ПДВ. ціна за 1 кВт/год. електричної енергії збільшена більше ніж на 10% від початкової ціни, що суперечить положенням п. 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі та висновкам Великої Палати Верховного Суду в постановах від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 та від 21.11.2025 № 920/19/24.

Визнання недійсною будь-якої додаткової угоди тягне за собою визнання недійсними всіх послідуючих додаткових угод, оскільки кожна наступна додаткова угода фіксує ціну за одиницю товару, є похідною від попередніх, та підлягає визнанню недійсною, оскільки змінює ціну більш як на 10% (сумарно) в порівнянні до ціни, що погоджена сторонами на момент укладення Договору.

З матеріалів справи вбачається, що надані постачальником документи не є належними доказами у підтвердження факту коливання ціни електроенергії на ринку в порівняні з моментом укладення Договору (істотні умови якого визначені за фактом проведеної процедури закупівлі), а також у порівнянні з моментом введення в дію нових цін, за підсумком, ціна за одиницю товару зросла на 2,1551832 грн або на + 89,80 %.

За даними, опублікованими на офіційному сайті ДП Оператор ринку щодо середньозваженої ціни на РДН в ОЕС України (www.oree.com.ua) дійсно простежується тенденція коливання ціни на ринку, при цьому, таке коливання, протягом дії Договору, мало місце як у сторону зменшення, так і в сторону збільшення (оскільки ціна змінюється щодобово), тому порівняння середньозважених цін на ринку, яке дійсно відображатиме коливання такої ціни, має проводитись з моменту укладення сторонами договору за співмірні проміжки часу.

Метою Закону України Про публічні закупівлі є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища в сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції в цій сфері, розвитку добросовісної конкуренції.

Відповідно до статті 5 Закону України Про публічні закупівлі закупівлі здійснюються за такими принципами: 1) добросовісна конкуренція серед учасників; 2) максимальна економія, ефективність та пропорційність; 3) відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; 4) недискримінація учасників та рівне ставлення до них; 5) об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі; 6) запобігання корупційним діям і зловживанням.

Перемога в тендері (закупівля за державні кошти) та укладення договору за однією ціною та її подальше підвищення шляхом укладення каскадних додаткових угод є нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України Про публічні закупівлі.

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (стаття 13 ЦК України).

Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору.

Таким чином, беручи участь у процедурі публічних закупівель, Товариство самостійно визначаючи ціну на предмет закупівлі, з урахуванням власного економічного обґрунтування рентабельності підприємства і можливості виконати взяті зобов`язання упродовж дії договору, чітко усвідомлювало свою можливість поставки товару за заявленими цінами протягом дії договору, адже вчиненню таких дій повинні передувати організаційні дії щодо закупки товару. Саме по собі коливання цін на ринку природна обставина ринкових відносин, яка повинна братися до уваги при укладенні договорів з урахуванням підприємницького ризику. Саме лише коливання цін не є безумовною підставою внесення змін до договору.

В силу особливостей функціонування ринків РДН та ВДР ціна купівлі-продажу електричної енергії є динамічною, тобто коливання ціни відбуваються постійно в залежності від попиту та пропозиції, часу доби та сезону, інших чинників, що не міг не знати та не враховувати відповідач, здійснюючи свою діяльність з купівлі електроенергії на майданчиках РДН та ВДР, та формуючи тендерну пропозицію щодо спірної закупівлі.

Покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й в зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Тупичівська сільська рада мала беззаперечне право на отримання електроенергії за ціною, визначеною в укладеному сторонами Договорі, однак, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо необґрунтованих пропозицій відповідача про збільшення ціни, підписала спірні додаткові угоди, як наслідок, ціна 1 кВт/год електричної енергії зросла на +89,90 %.

Укладення додаткових угод до Договору щодо зміни ціни на товар, за відсутності для цього визначених Законом України Про публічні закупівлі підстав, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання Договору.

За частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд установив наявність фактичних обставин, з якими Закон пов?язує визнання додаткових угод: №3 від 30.08.2021, №4 від 31.08.2021, №5 від 28.09.2021, №6 від 29.09.2021, №7 від 25.10.2021, №8 від 29.10.2021, №9 від 17.11.2021, №10 від 30.11.2021 до договору № 140152ВЦ про постачання електричної енергії споживачу від 22.02.2021 недійсними на момент їх укладення, дійшов висновку, що вони суперечать п. 2 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, принципам максимальної економії, ефективності та пропорційності закупівель, установлених статтею 5 цього Закону, відтак підлягають визнанню недійсними, відповідно до статей 203, 215 ЦК України.

Щодо стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 103634,45 грн.

Відповідно до вимог статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає в користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За приписами частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до частини 1, п. 1 частини 3 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, за подібних обставин, дійшла висновку, що кошти одержані відповідачем безпідставно, оскільки підстава внаслідок визнання додаткових угод недійсними відпала, тому останній зобов`язаний їх повернути в силу статей 216, 1212 ЦК України.

Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором, тобто і поставка електроенергії, і її оплата мають здійснюватися сторонами відповідно до умов саме первісної його редакції.

Наведена правова позиція узгоджується з сталою та послідовною практикою Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21.11.2025 № 920/19/24, від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22, Верховного Суду в постановах від 13.04.2023 у справі № 908/653/22, від 16.02.2023 у справі № 903/366/22, від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, від 07.02.2023 у справі № 927/188/22.

Як уже зазначалося, за Договором (п. 5.1.), відповідач у 2021 році, повинен був позивачу поставити 192340 кВт/год. електричної енергії за ціною 2,40 грн з ПДВ за 1 кВт/год.; сума договору складає 461616,00 грн з ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що за період з лютого по грудень 2021 року ТОВ «Енера Чернігів» поставило Тупичівській сільській раді електричну енергію обсягом 169697 кВт/год., на підставі підписаних сторонами актів прийняття-передавання товарної продукції активної електричної енергії, за яку позивач фактично сплатив 510907,25 грн, тоді як враховуючи ціну, обумовлену Договором (2,40 грн з ПДВ за 1 кВт/год.) повинен був сплатити 407272,80 грн, отже, розмір надмірно сплачених коштів складає 103 634,45 грн.

Відтак суд дійшов висновку про задоволення позову прокурора в частині стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів у сумі 103 634,45 грн.

Приймаючи до уваги, що грошові кошти в сумі 103 634,45 грн є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому останній зобов`язаний повернути їх позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22.

При цьому доводи ТОВ «Енера Чернігів» про те, що приписи статті 1212 ЦК України не підлягають застосуванню в спірних правовідносинах, враховуючи їх договірний характер, спростовуються наведеними висновками суду.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.

За приписами частин 2, 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлений статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

За висновком суду, прокурор, на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, у розумінні статей 76 79 ГПК України, довів наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання спірних угод недійсними та стягнення 103634,45 грн безпідставно отриманих коштів.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, до яких зокрема належить судовий збір.

За частиною 1 статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи зміст наведеної норми та задоволення позову в повному обсязі, суд дійшов висновку, що за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 21801,60 грн.

Керуючись статтями 13, 14, 42, 47, 53, 55, 73 80, 86, 126, 129, 165 167, 202, 233, 236 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсними додаткові угоди: №3 від 30.08.2021, №4 від 31.08.2021, №5 від 28.09.2021, №6 від 29.09.2021, №7 від 25.10.2021, №8 від 29.10.2021, №9 від 17.11.2021, №10 від 30.11.2021 про внесення змін та доповнень до договору про постачання електричної енергії споживачу №140152ВЦ від 22.02.2021, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів () та Тупичівською сільською радою ().

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (проспект Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013, ) на користь Тупичівської сільської ради () грошові кошти у сумі 103 634,45 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енера Чернігів (проспект Перемоги, 126Б, м. Чернігів, 14013, ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, , рахунок UA0006008, банк Державна казначейська служба України м. Київ, одержувач Чернігівська обласна прокуратура) судовий збір в сумі 21801,60 грн.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк та в порядку, встановлені ст.256, ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.03.2026.

Суддя М.В. Фесюра

Єдиний державний реєстр судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua