РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.02.2026Справа № 910/2097/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Стасюка С.В., за участю секретаря судового засідання Коваленко М.О., розглянувши заяви ліквідатора ТОВ "Ліга Буд Сервіс" - арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича та ТОВ "Віннер Будівництво" про покладення солідарної відповідальності на ОСОБА_1 та ОСОБА_2

в межах справи № 910/2097/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА БУД СЕРВІС»

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

В обґрунтування заявлених вимог заявниками зазначено, що:

- у справі про банкрутство № 910/2097/24 встановлено, що у боржника наявна заборгованість з податку на додану вартість, яка виникла на підставі контрольно-перевірочних заходів, за наслідками яких винесено податкове повідомлення-рішення (форма "ПС") № 184750416 від 10.03.2021, яким нараховано штрафні санкції на суму 340 гривень. Разом з тим, боржником подано до контролюючого органу податкову декларацію № 33746637 від 20.11.2019 на суму 55 659,00 гривень. Отже, загальна сума заборгованості з податку на додану вартість складає 55 999 грн. Крім того, заборгованість зі сплати єдиного внеску у боржника виникла на підставі самостійно задекларованих зобов`язань шляхом подання податкових розрахунків: № 31771414 від 04.11.2019 на суму 0,01 грн; № 36314096 від 19.12.2019 на суму 1 973,72 грн; № 1981412 від 17.01.2020 на суму 1 842,50 грн №11828698 від 18.02.2020 на суму 594,31 грн. Загальна сума заборгованості сплати єдиного внеску складає 4 410,54 грн;

- ухвалою від 25.03.2024 у справі № 910/2097/24 встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києві від 27.02.2023 у справі № 910/13511/22 позовні вимоги ініціюючого кредитора до боржника було задоволено повністю, постановлено стягнути з боржника на користь ініціюючого кредитора 2 656 165, 82 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 39 842,49 грн. Рішення суду набрало законної сили 28.03.2023;

- матеріалами справи підтверджується, що з 28.03.2023 у боржника існувало щонайменше перед двома кредиторами зобов`язання, строк виконання яких настав;

- строк за ч. 6 ст. 34 КУзПБ станом на день відкриття провадження у справі про банкрутство (25.03.2024) було пропущено.

Крім того, заявники вказували, що за наслідком проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності боржника встановлено, що актив балансу боржника за період 2018-2019 років був представлений 100% оборотними активами, а структура пасиву балансу - на 100% його поточними зобов`язаннями, а тому за результатом проведення аналізу, погашення кредиторської заборгованості боржника за рахунок реалізації майнових активів не вбачається можливим. Зауважують, що договір, у зв`язку з невиконанням якого виникла заборгованість перед ініціюючим кредитором укладено ще у липні 2019 року. За наслідком виконання наказу № 910/13511/22 від 03.04.2023 жодних активів боржника виявити не вдалося. За боржником не значиться жодне майно. Наведене свідчить, що фінансовий стан боржника після аналізованого періоду не зазнавав змін та не мав динаміки позитивних змін.

2. Стислий виклад позиції відповідачів

У поданих ОСОБА_1 запереченнях на заяви, останній зазначив, що про існування кредиторських зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс" перед ГУ ДПС у м. Києві ОСОБА_1 стало відомо лише після формування відповідних вимог згідно із заяви від 13.06.2024, тому, вказане виключає вину останнього щодо недотримання ним положень ч. 6 ст. 34 КУзПБ. Фактично, ОСОБА_1 стало відомо про будь-які кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс" тільки після ознайомлення із заявою арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича про покладення солідарної відповідальності у зв`язку із доведенням до банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс".

Також ОСОБА_1 зазначає, що в ході процедури банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс" відповідно до вимог КУзПБ на замовлення розпорядника складено звіт про проведення аналізу фінансово-господарської діяльності неплатоспроможного підприємства Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс", з якого вбачається, що за результатом проведеного аналізу фінансово-господарського стану ознак фіктивного банкрутства не встановлено, наявні ознаки доведення боржника до банкрутства, що потребує додаткового аналізу. Тобто, ліквідатором не наведено та не доведено вчинення конкретних дій ОСОБА_1 , що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, що спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства, а відповідно не надає можливості визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти солідарну відповідальність на таких суб`єктів.

Натомість, навпаки вбачається, що ОСОБА_1 сумлінно виконував обов`язки директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс". Так, з метою можливості виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс" взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 внесено на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс" грошові кошти в якості поворотної фінансової допомоги в сумі 100 000,00 грн, згідно договору про надання поворотної фінансової допомоги від 13.08.2018 та надано фінансову допомогу на суму 17 000,00 грн та 8 000,00 грн у листопаді 2019 року. Більш того, з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором підряду № Art - 30223 від 16.07.2019 ОСОБА_1 укладено ряд кредитних договорів на суму 125 512,53 грн, які були спрямовані на закупівлю матеріалів для виконання робіт по договору.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 вважає, що притягнення його, як колишнього керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс", до солідарної відповідальності у даній справі буде суперечити сутності інституту солідарної відповідальності.

Крім того, ОСОБА_1 додатково зазначив, що у даній справі відсутні підстави для покладення солідарної відповідальності на виконавчий орган у зв`язку з тим, що у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс" відсутній колегіальний виконавчий орган, а також те, що він не є членом виконавчого органу.

У поданих ОСОБА_2 письмових поясненнях на заяви, останній зазначив, що під час здійснення повноважень розпорядника майна арбітражним керуючим Леоновим К.Ю. не здійснено аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та ставища боржника на ринку, під час ліквідаційної процедури також не проведено інвентаризацію майна банкрута, у зв`язку із проведенням заходів щодо виявлення майна боржника арбітражним керуючим не сформовано ліквідаційну масу, не вчинено заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості і повернення майна боржника, що свідчить про неповноту проведення арбітражним керуючим Леоновим К.Ю. заходів, передбачених КУзПБ.

Також, як вбачається зі звіту арбітражного керуючого від 10.07.2024 за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс", арбітражним керуючим самостійно підтверджено зростання розміру чистих активів боржника більше ніж на 1 млн.грн за період, що аналізувався, у зв`язку з чим, не було необхідності для виконання положень ст. 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" скликати збори засновників для розгляду питання про звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс".

3. Процесуальні дії у справі

У провадженні судді Господарського суду міста Києва (суддя Омельченко Л.В.) на стадії ліквідаційної процедури введеної постановою суду від 07.10.2024 перебуває справи № 910/2097/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІГА БУД СЕРВІС".

27.09.2024 від арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича надійшла заява про покладення солідарної відповідальності, в якій арбітражний керуючий просив суд:

- визнати порушеними органами управління ТОВ "Ліга Буд Сервіс" строків подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності ознак неплатоспроможності боржника за ч. 6 ст. 34 КУзПБ,

- покласти солідарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ "Ліга Буд Сервіс" на осіб, які виконували функції органів управління боржника - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

14.11.2024 від ТОВ "Віннер Будівництво" також надійшла заява про покладення солідарної відповідальності на органи управління боржника ТОВ "Ліга Буд Сервіс": ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до якої ініціюючий кредитор просив суд:

- визнати порушеними органами управління ТОВ "Ліга Буд Сервіс" строків подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності ознак неплатоспроможності боржника за ч. 6 ст. 34 КУзПБ,

- покласти солідарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ "Ліга Буд Сервіс" на осіб, які виконували функції органів управління боржника - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

- стягнути з осіб, які виконували функції органів управління боржника - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ "Ліга Буд Сервіс" кошти у якості солідарної відповідальності у розмірі визнаних кредиторських вимог у цій справі, а саме - 2 792 753,85 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі № 910/2097/24 відмовлено у задоволенні заяв ліквідатора ТОВ "Ліга Буд Сервіс" - арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича та ТОВ "Віннер Будівництво" про покладення солідарної відповідальності на органи управління ТОВ "Ліга Буд Сервіс": ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказану ухвалу було залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2025.

Постановою Верховного Суд від 02.10.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Віннер Будівництво" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі № 910/2097/24 задоволено. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 12.05.2025 у справі № 910/2097/24 скасовано. Справу № 910/2097/24 в частині покладення солідарної відповідальності на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами проведення автоматизованого розподілу справи № 910/2097/24, вказану справу передано на розгляд судді Стасюку С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2025 прийнято справу № 910/2097/24 в частині розгляду заяв ліквідатора ТОВ "Ліга Буд Сервіс" - арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича та ТОВ "Віннер Будівництво" про покладення солідарної відповідальності на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в межах справи № 910/2097/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс" до свого провадження. Судове засідання призначено на 18.12.2025.

20.11.2025 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.

Судове засідання 18.12.2025 відкладено на 12.02.2026.

06.02.2026 до Господарського суду міста Києва надійшло уточнене клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів.

12.02.2026 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_1 про оголошення перерви під час розгляду справи.

У судовому засіданні 12.02.2026 за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 про оголошення перерви під час розгляду справи, суд протокольно ухвалив відмовити в його задоволенні, у зв`язку з необґрунтованістю.

Також, за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів з урахуванням уточненого клопотання про витребування доказів, суд протокольно ухвалив відмовити в його задоволенні.

Ліквідатор та представник ТОВ "Віннер Будівництво" підтримали подані заяви та просили задовольнити їх.

Представники ОСОБА_2 заперечували щодо задоволення даних заяв.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 12.02.2026 дослідивши її матеріали та заслухавши пояснення позивачів, відповідача та його представників, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі № 910/2097/24 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 припинено повноваження органів управління (керівника) ТОВ "Ліга Буд Сервіс" ОСОБА_1 та визнано кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс" - Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС (ідентифікаційний код 44116011) на загальну суму 66 465,54 грн, з яких: 6 056,00 грн - перша черга (судовий збір); 60 409,54 грн - третя черга (основний борг).

В ухвалі Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі № 910/2097/24 судом також встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києві від 27.02.2023 у справі № 910/13511/22 позовні вимоги ініціюючого кредитора до боржника було задоволено повністю та стягнуто з боржника на користь ініціюючого кредитора 2 656 165 грн 82 коп. та виграти по сплаті судового збору в розмірі 39 842 грн 49 коп.

Заявники зазначають, що матеріалами справи № 910/2097/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс" підтверджується, що з 28.03.2023 існували щонайменше перед двома кредиторами зобов`язання, строк виконання яких настав.

Крім того, за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ "Ліга Буд Сервіс" встановлено, що актив балансу боржника за період 2018-2019 років представлений на 100% оборотними активами, а структура пасиву балансу на 100% його поточними зобов`язаннями, а тому, за результатами проведення аналізу, погашення кредиторської заборгованості боржника за рахунок реалізації його майнових активів не вбачається можливим.

Договір, у зв`язку з невиконанням якого виникла заборгованість перед ініціюючим кредитором у даній справі, укладено ще 16.07.2019.

За відомостями ДРРП за боржником не значиться жодного нерухомого майна та за наслідком проведеної інвентаризації жодного майна також не виявлено, що свідчить про те, що фінансовий стан боржника після аналізованого періоду не зазнавав змін, та тим паче не мав динаміки позитивних змін.

За даними ЄДР керівником ТОВ "Ліга Буд Сервіс", тобто, виконавчим органом є ОСОБА_1, учасниками товариства, а отже, членами вищого органу управління - загальних зборів є також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Таким чином, заявники зазначають, що у даній справі протиправна бездіяльність щодо незвернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство допущена як виконавчим органом так і вищим органом управління боржника, у зв`язку з чим на осіб, які виконували функції органів управління боржника має бути покладена солідарна відповідальність за вимогами кредиторів до боржника, яка на переконання ТОВ "Віннер Будівництво" становить 2 792 753,85 грн, а саме, у розмірі визнаних кредиторським вимог.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Із введенням у дію з 21.10.2019 КУзПБ запроваджено солідарну відповідальність за порушення вимоги цього Кодексу щодо обов`язку та строку для звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство (зокрема у разі загрози неплатоспроможності), визначено суб`єктом цієї відповідальності керівника боржника та встановлено строк для виконання боржником відповідного обов`язку - один місяць.

Так, згідно частини 6 статті 34 КУзПБ (у редакції, чинній на момент введення в дію КУзПБ) боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Якщо керівник боржника допустив порушення цих вимог, він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів зі своїми вимогами до зазначеної особи.

У подальшому до вказаної норми внесено зміни, зокрема, щодо визначення суб`єктами відповідальності органів управління боржника (Закон України №2971-ІХ від 20.03.2023).

Солідарна відповідальність полягає у залученні третіх осіб - керівника (органів управління) боржника, який (які) не звернувся (звернулися) до господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство в місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності юридичної особи, щодо якої в подальшому відкрито та здійснюється провадження у справі про банкрутство, до солідарного обов`язку з виконання грошових зобов`язань боржника. Тобто солідарна відповідальність є правовим механізмом захисту та відновлення прав кредиторів (які були необізнані з вини боржника про стан його неплатоспроможності як під час вступу з ним у господарські відносини, так і після цього, під час погіршення платоспроможності боржника до стану загрози неплатоспроможності) за рахунок особистого майна керівника (органів управління) боржника, тобто майна, відмінного від майна боржника. Подібний за змістом висновок наведений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20, від 09.06.2022 у справі № 904/76/21.

Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21 зауважив, що застосуванням "солідарної відповідальності" законодавець стимулює виконання боржником обов`язку з подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності відповідних умов (загрози неплатоспроможності), тоді як для кредитора подання такої заяви є правом, обумовленим лише наявністю у нього незадоволених/невиконаних боржником зобов`язань за вимогами кредитора (стаття 1, частини 1, 2 статті 34, частина 6 статті 39 КУзПБ).

У справі про банкрутство солідарна відповідальність покладається за таке порушення (неподання боржником, який перебував у стані загрози неплатоспроможності, заяви про відкриття справи про банкрутство), наслідком якого є такі негативні наслідки як неможливість виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами у разі задоволення вимог одного або кількох кредиторів боржника.

У зв`язку з цим, Верховний Суд у зазначеній постанові у справі № 908/3236/21 дійшов висновку, що термін "солідарна відповідальність за незадоволення вимог кредиторів" у частині 6 статті 34 КУзПБ застосовується в іншому значенні, ніж згідно з положеннями Цивільного кодексу України. Тому положення частини 6 статті 34 КУзПБ з урахуванням статті 22 Цивільного кодексу України та mutatis mutandis висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, слід розуміти як відповідальність порушника за збитки, завдані боржнику та, відповідно, його кредиторам.

Солідарна відповідальність має деліктну природу, що узгоджується із частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також Верховний Суд у постанові від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21 зауважив, що закон визначає суб`єктом правопорушення керівника як одноособовий орган управління підприємства боржника, а згідно зі змінами, внесеними Законом України від 20.03.2023 №2971-IX, - суб`єктами правопорушення, а отже, і солідарної відповідальності є органи управління боржника, які можуть бути як одноособовим органом управління, так і колективними.

Водночас термін "органи управління боржника" у частині 6 статті 34 КУзПБ застосовується не у тому значенні, яке має цей термін за положеннями Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до статті 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. За приписами частини 1 статті 92 зазначеного Кодексу юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Тож, оскільки органи управління юридичної особи не є учасниками цивільних відносин, суб`єктами права, вони не можуть нести відповідальність, а при належному тлумаченні частини 6 статті 34 КУзПБ під суб`єктами відповідальності слід розуміти членів органів управління боржника - юридичної особи.

Притягнення керівників, засновників (учасників, акціонерів) боржника, інших осіб боржника до солідарної, субсидіарної відповідальності є винятковим механізмом відновлення порушених прав кредиторів. У його застосуванні необхідно враховувати як сутність конструкції юридичної особи, яка передбачає майнову відособленість цього суб`єкта, його самостійну відповідальність, наявність у засновників, які входять до складу органів управління юридичної особи, широкої свободи розсуду при прийнятті (узгодженні) ділових рішень, і заборона заподіяння ними шкоди незалежним учасникам обороту у вигляді недобросовісного використання інституту юридичної особи.

Кожен учасник цивільного/господарського обороту, що укладає угоди з певною юридичною особою, має намір отримати відповідний результат, що можливим є лише за платоспроможності цієї юридичної особи. Вичерпну інформацію про фінансове (майнове) становище юридичної особи має її керівник як одноосібний виконавчий орган, який повинен діяти розумно і сумлінно, зокрема, щодо контрагентів боржника.

Отже, визначення керівника боржника (а з урахуванням змін, внесених Законом України від 20.03.2023 №2971-IX, - членів органів управління боржника) суб`єктом солідарної відповідальності узгоджується з наведеними положеннями частини 1 статті 92 Цивільного кодексу України, через що саме на керівника (членів органів управління) боржника покладений обов`язок у встановлених законом випадках ініціювати справу про банкрутство, і, відповідно, і нести відповідальність у разі невиконання цього обов`язку.

Для покладення солідарної відповідальності на керівника/члена органу управління боржника істотне значення має встановлення моменту виникнення в нього обов`язку звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Момент виникнення такого обов`язку залежить у кожному конкретному випадку від наявності об`єктивних юридичних фактів, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності та вочевидь свідчать про неможливість продовження нормальної господарської діяльності без негативних наслідків для боржника та його кредиторів.

За буквального прочитання частини 6 статті 34 КУзПБ загроза неплатоспроможності відповідно до цього Кодексу настає у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

А тому для покладення солідарної відповідальності у справі про банкрутство доцільним є визначення моменту, коли задоволення нею вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

Умовами для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту, як загроза неплатоспроможності боржника, є одночасна (зокрема протягом місячного періоду, визначеного частиною 6 статті 34 КУзПБ) наявність таких юридичних фактів:

- існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо);

- розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.

При цьому зобов`язання, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності, мають бути реальними та документально підтвердженими. Для визначення ознак загрози неплатоспроможності правове значення має сукупний розмір боргових зобов`язань, а не їх структура, оскільки при аналізі фінансового стану боржника із загального переліку зобов`язань не виключаються ті, які не дають змогу кредитору ініціювати процедуру банкрутства.

Отже, загроза неплатоспроможності боржника розкривається законодавцем через його фінансово-економічний стан, основним визначальним критерієм якого є нездатність боржника відповісти за своїми зобов`язаннями належним йому майном (активами) і тим самим виконати грошові зобов`язання в повному обсязі перед всіма кредиторами.

Фінансово-економічний стан, що визначається на підставі відповідних показників матеріального, фінансового стану боржника та стану його господарської діяльності (з контрагентами тощо) як загроза неплатоспроможності, має бути не умовно-тимчасовим, а стабільно-незворотним для боржника і наслідки такого стану мають безпосередньо впливати на стан розрахунків з кредиторами.

Саме така стійкість та незворотність стану фінансово-господарської діяльності боржника, зокрема в частині розрахунків з кредиторами, і відрізняє загрозу неплатоспроможності боржника від іншого його стану фінансово-господарської діяльності, що має тимчасовий характер, і передбачає реальну (обґрунтовану матеріально-фінансовими показниками) можливість боржника у межах звичайної господарської діяльності у розумні строки змінити та відновити свої фінансові й економічні показники, що нададуть можливість боржнику в межах звичайного режиму господарської діяльності виконувати свої зобов`язання перед контрагентами та задовольняти грошові вимоги кредиторів.

При цьому доцільно враховувати реальні (доведені належними доказами) майбутні зміни вартості та/або складу активів, з використанням яких можуть бути задоволені вимоги кредиторів, що відбудуться (повинні відбутись) протягом відповідного місяця, тому що керівник має право посилатись на реальні очікування зміни складу та вартості активів, фінансового стану підприємства з огляду на його господарську діяльність.

У практиці Верховного Суду виявлення "ознак загрози неплатоспроможності" пов`язане з наданням судами оцінки:

- зібраним у справі доказам щодо підстав, обставин та дати виникнення у боржника перед кредитором зобов`язання, невиконання якого обумовило звернення із заявою про відкриття провадження у цій справі;

- доказам, наданим на підтвердження підстав, обставин та дати виникнення у боржника зобов`язань перед іншими кредиторами у справі;

- доказам щодо вартості майнових активів боржника станом на той звітний період, коли у нього виникли та одночасно тривали зобов`язання перед щонайменше двома кредиторами боржника.

Крім того, судом можуть бути враховані висновки експертів (фахівців), аудиторські висновки, висновки за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності боржника, у тому числі податковими органами, доповідні записки (інші звернення до керівника) працівників боржника (бухгалтерів, юристів тощо) про наявність відповідних обставин та загроз, фінансово-господарська та/або податкова звітність щодо діяльності боржника, рішення суду про стягнення або інші обмеження щодо фінансово-господарської діяльності боржника тощо.

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (зокрема викладеною в постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20, від 09.06.2022 у справі № 904/76/21) частиною 6 статті 34 КУзПБ закріплено презумпцію вини керівника (органів управління) боржника у недотриманні ним обов`язку визначеного абзацом першим цієї норми, адже положення абзацу першого цієї норми визначають імперативний обов`язок керівника (органів управління) боржника зі звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Така презумпція полягає в наявності причинно-наслідкового зв`язку між неподанням керівником (органами управління) боржника заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та негативними наслідками для кредиторів у вигляді неможливості погашення збільшеної заборгованості.

Однак наведена презумпція є спростовною, оскільки керівник (орган управління) боржника, на якого покладено тягар доведення відповідних обставин, може довести відсутність причинного зв`язку між неможливістю задоволення вимог кредиторів і невиконанням ним обов`язку, визначеного абзацом 1 частини 6 статті 34 КУзПБ, щодо звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Тлумачення норм статей 13, 92 Цивільного кодексу України у взаємозв`язку з положеннями статті 34 КУзПБ свідчить, що керівник (орган управління) боржника зобов`язаний діяти добросовісно, розумно не лише по відношенню до юридичної особи, а й щодо кредиторів та, враховуючи права та законні інтереси останніх, зокрема, повинен своєчасно їх інформувати про стан неплатоспроможності боржника, сприяти їм в отриманні такої інформації, що має вплив на прийняття ними рішень щодо порядку взаємодії з боржником.

Невиконання керівником (органами управління) боржника вимог абзацу 1 частини 6 статті 34 КУзПБ щодо звернення до суду в місячний строк за наявності визначених цією нормою підстав із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника свідчить по суті про недобросовісне приховування ним від кредиторів інформації щодо незадовільного майнового становища боржника.

Керівник боржника як особа, що притягується до солідарної відповідальності, спростовуючи названу презумпцію, має право довести добросовісність, розумність своїх дій у недотримані вимог абзацу 1 частини 6 статті 34 КУзПБ.

Якщо керівник (орган управління) боржника доведе, що виникнення обставин, визначених абзацом 1 частини 6 статті 34 КУзПБ, не свідчило про стан загрози неплатоспроможності, тобто об`єктивне банкрутство (критичний момент з настанням якого боржник через зниження вартості чистих активів став нездатним у повному обсязі задовольнити вимоги кредиторів, у тому числі і щодо сплати обов`язкових платежів), і він, незважаючи на тимчасові фінансові ускладнення, добросовісно розраховував на їх подолання в розумний строк, доклав залежних від себе максимальних зусиль для досягнення такого результату, то такий керівник (орган управління) з урахуванням загальноправових принципів юридичної відповідальності може бути звільненим від солідарної відповідальності.

У постанові від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21 Верховний Суд також зауважив, що суд зазначає про очевидну відсутність загрози неплатоспроможності боржника якщо:

- звернення або незвернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство жодним чином не впливає і не змінює стану та порядку розрахунків з кредиторами, не призводить до порушення їхніх прав на задоволення вимог до боржника (інших негативних наслідків для кредиторів: простій, збитки, штрафні санкції внаслідок невиконання боржником зобов`язання перед кредиторами);

- внаслідок неподання боржником відповідної заяви не змінились/не погіршились його розрахункові можливості (можливості відповідати за зобов`язаннями, зокрема і належними йому активами: майном, коштами, правом вимоги до третіх осіб тощо).

Розглядаючи позов в межах справи про банкрутство, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника, не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу наведених вище особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому числі і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 911/2548/18).

Задля встановлення обставин, необхідних для вирішення спору в даній справі, суд досліджує та надає оцінку доказам, що містяться як у матеріалах даної справи, так і у матеріалах справи № 910/2097/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс".

Так, щодо визначеної ТОВ "Віннер Будівництво" суми солідарної відповідальності за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліга Буд Сервіс" у розмірі 2 792 753,85 грн, як загального розміру кредиторської заборгованості боржника, внесеної до реєстру вимог кредиторів товариства, суд відзначає наступне.

Верховний Суд неодноразово (зокрема в постанові від 10.12.2024 у справі № 902/1157/21) звертав увагу на те, що звернення до суду з вимогами про покладення на винного члена органу управління боржника солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство потребує визначення заявником розміру цієї відповідальності та заявлення ним до суб`єкта солідарної відповідальності вимоги щодо стягнення відповідної суми задля задоволення тих вимог кредиторів, що лишились незадоволеними внаслідок допущеного таким суб`єктом відповідного порушення.

Деліктна природа солідарної відповідальності в розумінні частини 6 статті 34 КУзПБ (з урахуванням правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду в складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі № 908/3236/21) зумовлює необхідність визначення розміру такої відповідальності, виходячи з обсягу майнової шкоди, заподіяної кредиторам неправомірною бездіяльністю керівника (органів управління) боржника, яка полягає в незадоволенні вимог кредиторів.

З огляду на таке неправильним є визначення солідарної відповідальності у загальному розмірі всіх грошових вимог кредиторів до боржника без урахування того, яка частина з них може бути погашена в процесі банкрутства, зокрема, за рахунок реалізації майна боржника, включеного до ліквідаційної маси, адже керівник (член органу управління) боржника має нести відповідальність саме за незадоволення вимог кредиторів.

Тобто в разі, якщо керівник (орган управління) боржника припустився порушень вимог частини 6 статті 34 КУзПБ, але його майна/активів у складі ліквідаційної маси (зокрема внаслідок вчинення арбітражним керуючим передбачених КУзПБ дій, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, визнання недійсними певних правочинів та спростування майнових дій боржника тощо) виявилося достатньо для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів, досягається виконання одного із основних завдань провадження у справі про банкрутство - задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного боржника (положення преамбули КУзПБ).

Отже, достатність майна боржника, що включається до складу ліквідаційної маси і спрямовується на задоволення вимог кредиторів боржника, виключає застосування солідарної відповідальності у справі про банкрутство (з урахуванням її деліктної природи в розумінні вказаної норми), оскільки в такому випадку відсутні негативні наслідки, завдані кредиторам боржника внаслідок неправомірної бездіяльності його керівника (органу управління).

Водночас, у разі недостатності майна/активів боржника для погашення всієї сукупності грошових вимог кредиторів, розмір солідарної відповідальності керівника (органу управління) боржника в разі допущення ним відповідного порушення належить визначати, виходячи з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою, яка саме й становитиме розмір непогашених вимог кредиторів, тобто розмір заподіяної ним шкоди.

Суд виходить з того, що визначення зазначеної суми збитків кредиторів можливо лише після завершення реалізації об`єктів, включених до ліквідаційної маси банкрута, та розрахунків з кредиторами на підставі проведення такої реалізації у ліквідаційній процедурі, тому звернення із заявою про покладення солідарної відповідальності на винних осіб та задоволення такої заяви судом до встановлення факту недостатності майна боржника за результатами погашення грошових вимог кредиторів є передчасним.

Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2024 у справі № 906/1155/20 (906/1113/21) при вирішенні спору щодо притягнення відповідних осіб до субсидіарної відповідальності на підставі частини 2 статті 61 КУзПБ.

На думку суду, такий висновок підлягає також врахуванню mutatis mutandis при вирішенні питання щодо розміру солідарної відповідальності осіб, які порушили вимоги частини 6 статті 34 КУзПБ, враховуючи висновки, викладені в постанові Верховного Суду в складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21, щодо подібності відповідних правовідносин з огляду на їх деліктну природу; необхідності телеологічного тлумачення вказаної норми КУзПБ, зважаючи на цілі законодавчого регулювання та його загальну спрямованість (дух закону); необхідності стягнення коштів із члена органу управління боржника на підставі частини 6 статті 34 КУзПБ саме на користь боржника з подальшим зарахуванням цих коштів до ліквідаційної маси та спрямуванням їх на задоволення вимог кредиторів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2025 по справі № 904/9266/21.

Відтак, суд відхиляє відповідні твердження ТОВ "Віннер Будівництво" про те, що розмір солідарної відповідальності має дорівнювати сумі вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, адже застосування такого підходу призвело б до очевидно несправедливих результатів, коли на особу, що порушила вимоги частини 6 статті 34 КУзПБ, могла бути покладена відповідальність у розмірі більшому, ніж шкода, заподіяна кредиторам внаслідок такого порушення, або навіть і за відсутності такої шкоди.

У своїй заяві ініціюючий кредитор зазначає про те, що аналіз фінансово-господарської діяльності боржника був проведений за період 2018-2019 роки, а також зазначає про те, що баланс підприємства представлений 100% оборотними активами та 100% поточними зобов`язаннями.

Очевидним є те, що для складання висновків за результатами проведеного аналізу фінансово-господарської діяльності використовувався баланс, складний за підсумками роботи підприємства у 2019 році, який у свою чергу складається за даними бухгалтерського обліку підприємства.

Згідно пункту 5 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 №419 проміжна звітність (І квартал, перше півріччя, дев`ять місяців), крім консолідованої, подається підприємствами органам, визначеним у пункті 2 (крім органів Казначейства), не пізніше 25 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, а річна - не пізніше 28 лютого наступного за звітним року.

Зважаючи на викладене вище, граничною датою відліку подання річної фінансової звітності є 28.02.2020.

Саме з цієї дати, у разі виявлення зменшення розміру чистих активів на 50% від даних попереднього року, відліковується строк для скликання керівником підприємства зборів учасників для розгляду питання про звернення до суду із заявою про порушення справи про банкрутство.

Враховуючи приписи статті 31 Закону про товариства збори мали б бути проведені протягом 60 календарних днів, тобто 28.04.2020.

Натомість, суд вказує, що заявниками не визначеного чіткого строку, з якого саме часу у керівника (членів органу управління) боржника виник передбачений абз. 1 ч. 6 ст. 34 КУзПБ місячний строк на звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

При цьому, звертаючи із вказаною заявою у даній справі арбітражним керуючим Леоновим К.Ю. не доведено обставин здійснення усіх передбачених Кодексом України з процедур банкрутства дій, необхідних для виявлення та повернення майна банкрута, завершення реалізації майна, включеного до ліквідаційної маси, та проведення розрахунків з кредиторами за рахунок виручених від такої реалізації коштів.

Суд дійшов відповідного висновку з огляду на наступне.

В матеріалах даної судової справи міститься звіт арбітражного керуючого Леонова К.Ю. від 10.07.2024 за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ "Ліга Буд Сервіс" та аналізу ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неплатоспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, справа №910/2097/24.

У вказаному звіті містяться наступна інформація:

- основні засоби станом на початок періоду, який аналізується: первісна вартість 8 300,0 грн, знос - 8 300,0 грн; станом на кінець періоду, який аналізується: первісна вартість 15 000,0 грн, знос - 15 000,0 грн (таблиця №2 «Вертикальний та горизонтальний аналіз необоротних активів»);

- загальний розмір оборотних активів (таблиця 3 «Вертикальний та горизонтальний аналіз оборотних активів»): станом на початок періоду, який аналізується - 200 000,0 грн, що складається з: інша поточна дебіторська заборгованість - 25 000,0 грн, грошові кошти та їх еквіваленти - 75 000,00 грн, інші оборотні активи - 100 000,0 грн; станом на кінець періоду, котрий аналізується - 2 700 000,0 грн, з яких: запаси - 660 000,0 грн, інша поточна дебіторська заборгованість - 1 600 000,00 грн, інші оборотні активи - 440 000,0 грн; поточна кредиторська заборгованість (таблиця 4 «Структура поточної кредиторської заборгованості»): станом на початок періоду, який аналізується - 207 000,0 грн; станом на кінець періоду, який аналізується, загальний розмір визначений в розмірі 2 800 000,0 грн;

- розмір чистих активів (таблиця 7 «Показники для виявлення дій доведення до банкрутство») станом на початок періоду, який аналізується - 0,0 грн, станом на кінець періоду, який аналізується, - 1 000 000,0 грн.

Отже, з огляду на викладене, арбітражним керуючим Леоновим К.Ю. самостійно підтверджено зростання розміру чистих активів боржника більше ніж на 1,0 млн. грн за період, що аналізується, у зв`язку з чим, не було необхідності для виконання положень статті 31 Закону про товариства та скликання зборів засновників для розгляду питання про звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Ліга Буд Сервіс", та відповідно обов`язку керівника (членів органу управління) боржника для звернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Водночас, ініціюючий кредитор наполягає на тому, що під час здійснення інвентаризації майнових активів боржника та з урахуванням інформації з Єдиного державного реєстру речових прав, не виявлено майна підприємства.

Разом з тим, суд зазначає, що у звіті арбітражного керуючого Леонова К.Ю. міститься інформація про наявність повністю зношених необоротних активів.

Наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за №288/4509, затверджено Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» (далі - ПСБО №7).

Відповідно до пункту 5 ПСБО №7 для цілей бухгалтерського обліку основні засоби класифікуються за такими групами:

- основні засоби: земельні ділянки; капітальні витрати на поліпшення земель, не пов`язані з будівництвом; будівлі, споруди та передавальні пристрої; машини та обладнання; транспортні засоби; інструменти, прилади, інвентар (меблі); інші основні засоби;

- інші необоротні матеріальні активи: бібліотечні фонди; малоцінні необоротні матеріальні активи; тимчасові (нетитульні) споруди; природні ресурси; інвентарна тара; предмети прокату; інші необоротні матеріальні активи.

Положеннями пункту 6 ПСБО №7 визначено, що об`єкт основних засобів визначається активом, якщо існує імовірність, що підприємство отримає в майбутньому економічні вигоди від його використання та вартість його може бути достовірно визначена.

Згідно пункту 16 ПСБО №7 підприємство може переоцінювати об`єкт основних засобів якщо залишкова вартість цього об`єкта суттєво відрізняється від його справедливої вартості на дату балансу.

Враховуючи наведене вище, залишкова вартість, яка дорівнює « 0» не може свідчити про відсутність основних засобів на підприємстві, а також про неможливість їх включення до ліквідаційної маси боржника для продажу з метою погашення вимог конкурсних кредиторів.

Стосовно посилання на Єдиний реєстр речових прав на нерухоме майно, суд відзначає наступне.

Приписами ч. 1 ст. 181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Відповідально до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Частиною 2 ст. 182 ЦК України унормовано, що державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Таким законом є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон про державну реєстрацію).

Положеннями частини першої статті 2 Закону про державну реєстрацію визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визначення і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону про державну реєстрацію, державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону про державну реєстрацію у державному реєстрі прав реєструються права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративних мереж.

Стосовно транспортних засобів, то вони також підлягають державній реєстрації за окремим законодавством.

Враховуючи викладене вище, з основних засобів, що наведені в пункті 5 ПСБО №7, лише частина категорій з основних засобів підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі речових прав, а чинне законодавство України не містить обов`язку реєстрації речових прав на оборотні активи в такому реєстрі.

З огляду на викладене, посилання в заяві ініціюючого кредитора на такий реєстр в якості доказу відсутності активів є безпідставним.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу на лист КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" від 11.07.2024 №2/14-7132, в якому на запит арбітражного керуючого Леонова К.Ю. не надано відповіді ані про наявність, ані про відсутність права власності на нерухоме майно, яке зареєстровано за ТОВ "Ліга Буд Сервіс".

Щодо проведення інвентаризації, матеріали якої містяться в матеріалах даної судової справи, то слід звернути увагу на наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.10.2014 за №1365/26142, затверджено Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань (далі - Положення №879).

Пунктом 5 Положення №879 встановлено, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку.

В матеріалах судової справи № 910/2097/24 містяться інвентаризаційні відомості, а саме: акт інвентаризації грошових засобів, бланків документів суворої звітності; звіряльна відомість запасів; акт інвентаризації інвестицій; інвентаризація коштів; інвентаризація розрахунків з дебіторами та кредиторами; інвентаризація розрахунків з матеріальних збитків; інвентаризаційний опис необоротних активів; інвентаризаційний опис запасів; інвентаризаційний опис МЦ на зберіганні; зрівняльна відомість необоротних активів; акт інвентаризації простроченої заборгованості; довідка до акту інвентаризації розрахунків.

Натомість, всі вказані вище документи не містять даних бухгалтерського обліку, попри те, що в звіті арбітражного керуючого Леонова К.Ю., який складено за даними фінансової звітності підприємства, міститься посилання на загальну суму запасів, дебіторської заборгованості, кредиторської заборгованості, необоротних активів тощо.

Вказане є свідченням формального підходу арбітражного керуючого Леонова К.Ю. до проведення інвентаризації активів і зобов`язань ТОВ "Ліга Буд Сервіс".

Відтак, враховуючи викладене вище, посилання на Державний реєстр речових прав та матеріалів інвентаризації є безпідставним.

Також, на увагу заслуговує й той факт, що розмір чистих активів станом на 25.03.2025 також не змінився на 50%, у зв`язку з чим, не було необхідності скликати збори засновників. Вказане твердження випливає з наступного.

В звіті арбітражного керуючого Леонова К.Ю. зазначено про розмір оборотних активів в розмірі 2 700 000,0 грн, а також, про розмір поточних зобов`язань в сумі 2 800 000,0 грн.

Процесуальними документами, наявними в матеріалах даної справи підтверджено вимоги наступних кредиторів:

- ТОВ "Віннер Будівництво" на суму 2 726 288,31 грн;

- ГУ ДПС у м. Києві на суму 66 465,54 грн.

Враховую викладене вище, загальний розмір кредиторської заборгованості станом на 22.07.2024 становив 2 792 753,85 грн (2 726 288,31 грн + 66 465,54 грн), що повністю відповідає розміру поточних зобов`язань, зазначених в звіті арбітражного керуючого Леонова К.Ю.

Отже, станом на цей час маємо всі показники активів та зобов`язань, що існували на кінець аналізуємого періоду, при яких арбітражний керуючий стверджує про розмір чистих активів в сумі 1 000 000,0 грн.

Таким чином, розмір чистих активів боржника станом на цей час не змінився, що унеможливлює скликання зборів засновників товариства на виконання вимог статті 31 Закону про товариства.

Що стосується звернення арбітражного керуючого Леонова К.Ю. до керівника боржника для відшукування документів, даних бухгалтерського обліку, то суд погоджується з твердження відповідачів, що згідно з матеріалами даної справи, арбітражним керуючим було обмежено листування виключно на зареєстровану адресу юридичної особи-боржника.

В той же час, як вбачається із заяви про покладання солідарної відповідальності ініціюючий кредитор та ліквідатор ТОВ "Ліга Буд Сервіс" арбітражний керуючий Леонов К.Ю. були обізнані не лише про зареєстроване місце проживання, а й про індивідуальні податкові номери директора боржника ОСОБА_1 та співзасновника ОСОБА_2 , означене є суттєвим з огляду на наступне.

У відкритих джерелах інформації міститься інформація про ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), зокрема, згідно інформації, наведеною на сайті "You Control" ОСОБА_2 має наступні контактні дані: адреса з 06.11.2019: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 .

При цьому, на сайті зазначено про те, що 06.11.2019 ОСОБА_2 здійснив зміну місця реєстрації з наступної адреси: м. Київ, вул. Володимирська, 64, котра зазначена в заяві про покладання солідарної відповідальності (доказ додається, є публічно доступним).

Також, на вказаному веб-сайті міститься інформація про ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ), який був керівником та співзасновником ТОВ "СДБуд", згідно інформації, наявною на сайті "You Control" ТОВ "СДБуд" зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (в заяві зазначена як адреса реєстрації ОСОБА_1), в той же час, контактними даними ТОВ "СДБуд" є: номер телефону: НОМЕР_4 , електронна адреса: /

Крім того, стосовно ОСОБА_1 як кінцевого бенефіціара міститься інформація про адресу, а саме: АДРЕСА_3 .

Натомість, в матеріалах справи відсутні докази стосовно звернення арбітражного керуючого Леонова К.Ю. до керівника боржника ОСОБА_1, навіть після встановлення факту відсутності ТОВ "Ліга Буд Сервіс" за місцем реєстрації юридичної особи, за адресою: м. Київ, вул. Тираспольська, 60, кв. 262.

Крім того, суд звертає увагу, на те, що арбітражним керуючим Леоновим К.Ю. у звіті було встановлено наявність дебіторської заборгованості в розмірі 1 600 000,0 грн, натомість, жодних доказів вжиття заходів стосовно заявлення до третіх осіб вимог щодо повернення сум дебіторської заборгованості в матеріалах справи не міститься.

Судом також враховано доводи відповідачів стосовно того, ліквідатором ТОВ "Ліга Буд Сервіс" арбітражним керуючим Леоновим К.Ю. не надіслані запити до ТЦ "Амстор", в яких згідно з договором, укладеним між ТОВ "Віннер Будівництво" та ТОВ "Ліга Буд Сервіс" останній здійснював будівельні роботи.

Вказане є суттєвим з огляду на те, що 16.07.2019 між ТОВ "Віннер Будівництво" (генеральний підрядник) та ТОВ "Ліга Буд сервіс" (підрядник) укладений договір №Art-30223 (далі - Договір).

В статті 1 договору містяться визначення "Будівельний майданчик", "платіжний пакет", "матеріали (матеріальні ресурси)".

Так, будівельний майданчик - це майданчик проведення робіт, що надається генеральним підрядником, підряднику, який в свою чергу зобов`язаний дотримуватися правил технічної, технологічної та протипожежної безпеки, правил охорони праці і правил охорони довкілля, а також не допускати спричиненого збитку власності генерального підрядника і іншій власності.

Матеріали (матеріальні ресурси) - це будівельні матеріали, вироби, конструкції, комплектуючі вироби, які використовуються в процесі виконання робіт.

Платіжний пакет - це пакет документів у складі звіту про виконання робіт, виконаних у звітному місяці, рахунку-фактури, розрахунку вартості виконаних підрядних робіт та суми оплати за розрахунковий місяць, Типових форм №КБ-3 та КБ- 2в, складених підрядником на підставі документів вищенаведеного платіжного пакету за розрахунковий місяць, а також виконавчої документації, актів закриття прихованих робіт, підписаних уповноваженими особами Підрядника, Субпідрядника (у разі якщо такі роботи здійснювались із залученням субпідрядної організації, відповідальними за здійснення авторського та технічного нагляду).

Згідно п. 3.1 договору, приймання, розвантаження, складування та подача на будівельний майданчик матеріально-технічних ресурсів (матеріалів, конструкцій, виробів і ін.) за даним договором здійснюється силами підрядника.

Підрядник контролює якість, кількість і комплектність цих ресурсів.

Пунктом 4.2 договору визначено, що договірна ціна визначена в додатку №4 до договору та складає 2 783 654,22 грн, у тому числі ПДВ - 463 942,37 грн. Договірна ціна на роботи є твердою.

Пунктом 5.5 договору унормовано, що генеральний підрядник приймає закінчені роботи в кінцевий термін, передбачений пунктом 5.1.1 договору шляхом підписання Платіжного пакету та Акту виконаних робіт (КБ2-В), що є підставою для розрахунків за фактично виконані роботи.

Згідно п. 6.4 договору оплата за цим договором проводиться у відповідності до графіку фінансування (додаток №2) шляхом перерахуванням генеральним підрядником вартості прийнятих ним робіт в українських гривнях на поточний рахунок підряднику, зазначений у реквізитах у цьому договорі.

Пунктом 6.5 договору визначено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються у відповідності до умов договору, якщо інше не визначено в додаткових договорах до договору. Роботи оплачуються при умові письмового підтвердження виконання календарного графіку виконання робіт в обсягах виконаних робіт звітного періоду.

Підпунктом 6.9.1 пункту 6.9 договору унормовано, що перший авансовий платіж, у розмірі 30 відсотків від договірної ціни, що передбачена в додатку №4 та складає 835 096,27 грн, у тому числі ПДВ - 139 182,71 грн, перераховується генеральним підрядником на розрахунковий рахунок підрядника протягом робочих днів з дати підписання договору.

Підпунктом 6.9.2 пункту 6.9 договору визначено, що остаточний розрахунок за виконані роботи проводиться згідно графіку фінансування робіт (додаток №2) та на підставі підписаних актів виконаних робіт КБ2-В, довідок про вартість виконаних робіт КБ-3 та надання в повному обсязі платіжного пакету протягом 10 робочих днів з дати підписання актів виконаних робіт КБ-2В.

Підпунктом 7.1.29 пункту 7.1 договору визначено обов`язок підрядника забезпечити звільнення генерального підрядника від будь-яких судових і позасудових переслідувань і процесів, пов`язаних з виконанням робіт на об`єктах. В разі виникнення таких процесів і переслідувань приймати участь в таких процесах на стороні генерального підрядника.

Отже, придбані матеріали для виконання робіт перебували на об`єктах, які зазначені в підпункті 1.1.12 договору.

Більш того, в матеріалах даної судової справи містяться банківські виписки ТОВ "Ліга Буд Сервіс", з яких вбачається, що від ТОВ "Віннер Будівництво" надходили наступні платежі: 24.07.2019 - 100 000,0 грн, 26.07.2019 - 130 000,0 грн, 06.08.2019 - 100 000,0 грн, 09.08.2019 - 284 165,82 грн, 22.08.2019 - 200 000,0 грн, 29.08.2019 - 200 000,0 грн, 13.09.2019 - 300 000,0 грн, 25.09.2019 - 312 000,0 грн, 03.10.2019 - 500 000,0 грн, 18.10.2019-250 000,0 грн, 28.10.2019-280 000,0 грн.

З урахуванням положень пункту 6.5 договору платіжні пакети, до яких входили звіти про виконання робіт, складались починаючи з липня 2019 року, а подання платіжного пакету передбачалось щомісяця, у разі прийняття його генеральним підрядником здійснювалась оплата коштів на рахунки підрядника.

Незважаючи на приписи наведеного договору, арбітражним керуючим Леоновим К.Ю. не здійснено запит до ініціюючого кредитора для встановлення всіх обставин виконання договірних зобов`язань.

В той же час, у банківських виписках боржника, доданих до заяви ініціюючого кредиторам, міститься інформація про придбання товарно-матеріальних цінностей, а саме:

- ТОВ "Епіцентр К" придбано товари: 21.08.2019 на суму 18 670,56 грн, 19.09.2019 на суму 4 819,89 грн, 19.09.2019 на суму 11 822,21 грн; 23.09.2019 на суму 4 268,40 грн; 04.10.2019 на суму 15 399,97 грн; 07.10.2019 на суму 683,04 грн; 08.10.2019 на суму 815,40 грн; 08.10.2019 на суму 12 477,0 грн; 09.10.2019 на суму 20 563,56 грн; 11.10.2019 на суму 5 785,68 грн; 23.10.2019 на суму 5 505,12 грн; 25.10.2019 на суму 10 710,78 грн;

- ТОВ "МІГ" придбано товари: 22.08.2019 на суму 35 148,96 грн; 16.09.2019 на суму 729,26 грн; 27.09.2019 на суму 994,75 грн; 03.10.2019 на суму 12 473,40 грн; 04.10.2019 на суму 20 3 3 8,20 грн; 04.10.2019 на суму 1 947,41 грн;

- Compass+- емісія придбано товари: 24.09.2019 на суму 4 990,0 грн;

- ТОВ "ТЦ "Сіон" придбано товари: 01.10.2019 на суму 484,06 грн; 07.10.2019 на суму 4 544,99 грн; 11.10.2019 на суму 4 991,23 грн; 25.10.2019 на суму 4 525,01 грн; 31.10.2019 на суму 630,0 грн;

- ТОВ "Века-Буд" придбано товари: 10.10.2019 на суму 13 695,0 грн; 18.10.2019 на суму 53 311,90 грн; 22.10.2019 на суму 21 900,0 грн; 30.10.2019 на суму 53 077,0 грн;

- ТОВ "Авеаль" придбано товари: 10.10.2019 на суму 6 852,0 грн;

- ППФ "Соляріс" придбано товари: 22.10.2019 на суму 7 156,49 грн;

- Езерський Павло Олександрович придбано товари: 31.10.2019 на суму 19 771,39 грн.

З огляду на викладене, суд погоджується з твердженнями відповідачів, що враховуючи викладене вище, банківськими виписками ТОВ "Ліга Буд Сервіс", які додані до матеріалів даної судової справи ініціюючим кредитором, підтверджується придбання товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 863 590,3 7 грн з урахуванням податку на додану вартість, а отже, без урахування податку на додану вартість загальний розмір придбаних товарів становить 719 658,64 грн.

Окремої уваги заслуговує і той факт, що до матеріалів даної справи, а саме: до відзиву ОСОБА_1 на заяву про застосування солідарної відповідальності до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 додані наступні документи:

- лист ТОВ "Віннер Будівництво" від 01.08.2019 №0108-01, в якому керівник ОСОБА_4 зазначає про початок виконання робіт по ремонту гостьових санвузлів в сеті торгових центрів "Амстор" (14 об`єктів), та про офіційного представника на об`єктах, яким є ОСОБА_1;

- довіреність ТОВ "Віннер Будівництво" від 01.08.2019, видана на ім`я ОСОБА_1 на представництво інтересів ініціюючого кредитора.

До вказаних документів додано акти допуску на виконання будівельно-монтажних робіт на території підприємства, а саме: від 16.08.2019, складений ТОВ "Амстор Рітейл Груп" в м. Кременчук; від 06.08.2019, складений в м. Запоріжжя.

Крім того, надано пояснювальні записки, що підписані між ТОВ "Іст Солюшн Груп" та ТОВ "Вінер Будівництво" в особі ОСОБА_1, а також між ТОВ "Амстор Рітейл Груп" та ТОВ "Вінер Будівництво" в особі ОСОБА_1

Зважаючи на те, що довіреність на представництво інтересів ТОВ "Віннер Будівництво" ОСОБА_1 видана 01.08.2019, а в пояснювальних записках йдеться про сантехнічні прилади, то очевидним є те, що вказані пояснювальні записки складені під час виконання ремонтних робіт на об`єктах в ТЦ "Амстор".

Отже, замовником на проведення ТОВ "Віннер Будівництво" ремонтних робіт були ТОВ "Іст Солюшн Груп" та ТОВ "Амстор Рітейл Груп".

Разом з тим, замовниками проведення робіт ТЦ "Амстор" не подавались позови щодо несвоєчасного або неякісного проведення робіт. Підтвердженням вказаного є відсутність в Єдиному державному реєстрі судових рішень спору між ТОВ "Віннер Будівництво" та ТОВ "Амстор рітейл Груп", а також між ініціюючим кредитором та ТОВ "Іст Солюшн Груп".

Окремої уваги заслуговує й інформація, наявна в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що міститься в ухвалі слідчого судді від 14.01.2019 у справі №757/64091/18-к (https://reyestr.court.gov.ua/Review/79951094), в якій наведено перелік об`єктів нерухомості, яка перебуває у власності ТОВ "Амстор", зокрема і ті, ремонт яких як субпідрядник здійснював боржник. Більш того, у вказаній ухвалі зазначено про те, що з 23.01.2015 вказані об`єкти нерухомості - ТЦ "Амстор" перебувають в оренді ТОВ "Амстор Рітейл Груп".

Враховуючи викладене вище, а також обов`язок арбітражного керуючого стосовно виявлення майна боржника для подальшого включення його до ліквідаційної маси, необхідним було б звернення до орендаторів, однак, такі докази в матеріалах даної справи відсутні.

Окремої уваги заслуговує і той факт, що ініціюючий кредитор самостійно подає банківські виписки з розрахункового рахунку боржника, що можливо лише у випадку подання ТОВ "Ліга Буд Сервіс" платіжного пакету за весь обсяг робіт, що свідчить про фактичне виконання боржником всього обсягу робіт, який визначений договором.

З пункту 4.2 договору вбачається, що ціна договору становить 2 783 654,22 грн, в той час коли сума вимог ініціюючого кредитора (основна заборгованість) становить 2 656 165,82 грн.

Отже, за результатами виконання договору, на рахунки боржника мають бути перераховані кошти в суму 127 488,40 грн (2 783 654,22 грн - 2 656 165,82 грн).

Незважаючи на вказане, арбітражним керуючим Леоновим К.Ю. не проаналізовано належним чином докази, наявні в матеріалах судової справи № 910/2097/24, не з`ясовано питання щодо причин неперерахування коштів на рахунки боржника.

З огляду на викладене, суд вказує, що у зв`язку із проведенням заходів щодо виявлення майна боржника (запасів, дебіторської заборгованості), арбітражним керуючим Леоновим К.Ю. не сформовано ліквідаційну масу, не вчинено заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості і повернення майна боржника, що є свідченням невжиття усієї повноти дій у ліквідаційній процедурі.

Згідно з пунктом 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, з огляду на викладене вище у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що станом на час розгляду даних заяв арбітражним керуючим не було вжито усієї повноти дій у ліквідаційній процедурі ТОВ "Ліга Буд Сервіс", у зв`язку з чим, суд не вбачає за можливе встановити дійсний розмір солідарної відповідальності, як розміру заподіяних кредиторам збитків у вигляді незадоволених грошових вимог до боржника та взагалі наявність таких збитків.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на викладене вище у свої сукупності, суд дійшов висновку про відмову ліквідатору ТОВ "Ліга Буд Сервіс" - арбітражному керуючому Леонову Костянтину Юрійовичу та ТОВ "Віннер Будівництво" у задоволенні заяв про покладення солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивачів.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України та ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяв ліквідатора ТОВ "Ліга Буд Сервіс" - арбітражного керуючого Леонова Костянтина Юрійовича та ТОВ "Віннер Будівництво" про покладення солідарної відповідальності на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в межах справи № 910/2097/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІГА БУД СЕРВІС» - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 09.03.2026.

Суддя Сергій СТАСЮК