ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" березня 2026 р. м. Київ

Справа № 911/450/26

Суддя Господарського суду Київської області Ейвазова А.Р., розглянувши матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітагро Партнер» до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Мусійки» про стягнення 1 376 236,06грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вітагро Партнер» (далі позивач, ТОВ «Вітагро Партнер») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Мусійки» (далі відповідач, СГВК «Мусійки») про стягнення 1 376 236,06грн, з яких: 957 376,58грн основний борг; 80 104,80грн курсова різниця; 104 390,81грн 36% річних за період з 09.06.2025 по 18.02.2026; 89 367,50грн пеня за період з 09.06.2025 по 18.02.2026; 144 996,37грн штраф.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки від 30.01.2025 №В83-02/25КВ в частині оплати переданого товару у встановлений договором строк.

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що відповідна позовна заява подана без дотримання вимог законодавства, чинного на момент її подання.

Так, в силу п.5 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), позовна заява має містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Поряд з цим, окрім зазначення доказів, що підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, позивач, відповідно до ч.2 ст.164 ГПК України, зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як вбачається із поданої позовної заяви, позивач посилається на те, що між сторонами укладено договір поставки від 30.01.2025 №В83-02/25КВ, однак, на підтвердження відповідної обставини до поданої позовної заяви відповідного доказу - договору поставки від 30.01.2025 №В83-02/25КВ не долучає. При цьому, до поданої позовної заяви позивач долучив договір поставки, на який у поданій позовній заяві позивач не посилається, - від 28.02.2025 №В83-02/25КВ.

Поряд з цим, у позовній заяві, позивач вказує, що з метою узгодженням умов поставки певної партії товару, до договору підписувалися додатки, зокрема, додаток від 25.06.2025 №6 на суму 9 972,27грн, однак, на підтвердження даної обставини підписання такого додатку на вказану суму не долучає. До поданої позовної заяви позивач фактично долучив додаток, на який він не посилається у заявленому позові, а саме від 25.06.2025 №6 на суму 9 972,24грн.

Також, у позовній заяві позивач посилається на поставку товару згідно видаткових накладних, зокрема, від 25.05.2025 №5590 на суму 38 150,40грн. Однак, на підтвердження відповідної обставини передачі товару за відповідною видатковою накладною до поданої позовної заяви позивач відповідного доказу не долучає. При цьому, до поданої позовної заяви позивач долучив видаткову накладну, на яку не посилається, а саме від 29.05.2025 №5590 на суму 38 150,40грн.

Між тим, в силу ч.ч.1,3,4 ст.74 ГПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Як визначено ч.2 ст.80 ГПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч.4 цієї статті, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У поданій позовній заяві не вказано, що не можуть бути подані разом із позовною заявою відповідні докази (їх копії), що підтверджують обставини, на які позивач посилається: підписання сторонами договору поставки від 30.01.2025 №В83-02/25КВ; узгодження умов поставки партії товару додатком від 25.06.2025 №6 на суму 9 972,27грн; поставки товару за видатковою накладною від 25.05.2025 №5590 на суму 38 150,40грн.

Крім того, в силу положень п.9 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До судових витрат, як визначено ч.1 ст.123 ГПК України, віднесено: судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.

Частиною 3 вказаної статті установлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

- на професійну правничу допомогу;

- пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

- пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

- пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.124 ГПК України: разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому, як установлено ч.3 такої статті, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Між тим, у поданій позовній заяві позивач не вказує орієнтовного розрахунку суми судових витрат, які очікує понести в зв`язку з розглядом справи позивач Так, позивач повідомив, що судові витрати складається з суми судового збору та суми витрат, пов`язаних із розглядом справи. При цьому, позивач лише наводить розрахунок судового збору, який підлягає сплаті; розрахунок суми інших судових витрат, які він поніс або планує повести, не надає. Отже, фактично у позовній заяві лише наведений розрахунок одного виду судових витрат судового збору, однак повного розрахунку витрат, які позивач планує понести він не наводить.

Крім того, згідно п.2 ч.1 ст.164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В силу з ч.2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Згідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат.

Як визначено ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, в силу ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на те, що позовну заяву ТОВ «Вітагро Партнер» подало в електронній формі через систему «Електронний суд», судовий збір, враховуючи ціну позову, підлягає сплаті у розмірі 16 514,83грн (1 376 236,06:100*1,5*0,8).

Водночас, позивач не надав доказів сплати судового збору з поданої позовної заяви у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.174 ГПК України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 16 514,83грн з поданої позовної заяви.

Недотримання вимог ст.ст.162,164,172 ГПК України є підставою для залишення позовної заяви без руху у відповідності з ч.1 ст.174 ГПК України.

Враховуючи, що позивачем не дотримано вимог чинного процесуального законодавства на момент звернення з позовом, відповідна позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом надання (з направленням копії заяви з доказами іншому учаснику): доказів у підтвердження обставин, на які позивач посилається, однак, які не долучив до позовної заяви (укладення договору поставки від 30.01.2025 №В83-02/25КВ; узгодження умов поставки партії товару додатком від 25.06.2025 №6 на суму 9 972,27грн; поставки товару за видатковою накладною від 25.05.2025 №5590 на суму 38 150,40грн); доказів сплати судового збору у розмірі 16 514,83грн; попереднього (орієнтовного) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести.

У разі не усунення встановлених недоліків заява вважається неподаною та може бути повернута відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 234-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню окремо не підлягає.

Суддя А.Р. Ейвазова