ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"16" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4495/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича за вх.№2-373/26 від 27.02.2026 про ухвалення додаткового рішення, подану у справі №916/4495/25
за позовом: Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )
про стягнення 2401446,07 грн., -
Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.02.2026 у справі №916/4495/25 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНА-2010» на користь Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича 1676795 грн. основного боргу, 51268,58 грн. пені, 251519,25 грн. штрафу, 119075,41 грн. відсотків річних та 28817,35 грн. судового збору, в решті позову відмовлено.

27.02.2026 за вх.№2-373/26 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та додаткові документи, які судом долучено до матеріалів справи. У поданій заяві заявник просить суд ухвалити додаткове рішення по справі №916/4495/25, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНА-2010» на користь Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича витрати на професійну правову допомогу адвоката в сумі 40000 грн.

Ухвалою суду від 02.03.2026 заяву Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича за вх.№2-373/26 від 27.02.2026 про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду; вирішено розглядати вказану заяву без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

02.03.2026 за вх.№726/26 до суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. У наданих запереченнях відповідач зазначив про необґрунтованість та неспівмірність заявлених витрат та просить суд витрати на правничу допомогу покласти на позивача. Відповідач наголошує на наступному:

- в п.2 замовлення №04-11/25 від 04.11.2025 вказані послуги, що не можуть бути визначені як окремі, наприклад, такі як: «підготовка та складання позовної заяви», «надання юридичної консультації», «вивчення та аналіз документів наданих клієнтом, пошук актуальної судової практики», «формування доказів», так як безпосереднє вивчення та аналіз документів наданих клієнтом, пошук актуальної судової практики, надання юридичної консультації, формування доказів - відносяться до роботи, пов`язаної з написанням та підготовкою позовної заяви в загальному розумінні;

- адвокатом не надавались клієнту послуги з підготовки документів в рамках апеляційного та касаційного оскарження рішення, не складалось жодних клопотань, окрім заяви щодо прийняття участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Також, на переконання відповідача, послуга «супровід виконання судового рішення» не може бути розглянута судом в контексті послуги, наданої адвокатом в рамках розгляду даної справи. Таким чином, на думку відповідача вказані загальні фрази з метою уявного збільшення наданих робіт, послуг та збільшення загальної вартості правової допомоги;

- відповідач вважає за необхідне застосувати критерій необґрунтованості та неспівмірності заявленої до стягнення суми витрат із реальністю таких витрат, оскільки, зокрема, на переконання відповідача, позивачем проведено незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду, а також з огляду на часткове задоволення судом позовних вимог;

- відповідач вважає, що для належного представлення інтересів позивача у цій справі заявлені витрати не відповідають критеріям реальності та розумності, враховуючи не тільки характер спірних відносин, обсяг фактично виконаних адвокатським бюро послуг та їх вартісну оцінку, а також необхідність всіх вказаних в актах виконаних робіт/наданих послуг витрат позивача.

03.03.2026 за вх.№7444/26 до суду від позивача надійшли пояснення на заперечення відповідача. У наданих поясненнях позивач зазначає наступне:

- п.2 Замовлення №04-11/25 від 04.11.2025, встановлено що «Сторони погодили, що фіксований розмір гонорару (винагороди) за надання правових (правничих) послуг … в судах усіх інстанції … складає 40000 грн., які включають у себе, але не обмежуються…». Відтак, на переконання позивача, можна дійти висновку, що сторони погодили фіксовану форму розміру адвокатського гонорару, який не буде змінюватиметься в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу в судах усіх інстанції;

- пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16);

- справа розглядалась в порядку загального провадження з викликом учасників справи, де представник позивача брав безпосередню участь у судових засіданнях; до винесення судового рішення представником позивача підготовлено ряд процесуальних документів (позовна заява, відповідь на відзив, заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, клопотання про фінансовий стан відповідача); рішення від 11.02.2026 в добровільному порядку не виконано, як наслідок, представником позивача будуть здійснюватися заходи щодо ініціювання виконавчого провадження та/або супровід позивача при апеляційного перегляду вказаного судового рішення; ціна позову склала 2401446,07 грн., гонорар адвоката склав 40000 грн. та/або 1,66% від суми боргу, що не може бути надмірним чи завищеним.

Заява Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича за вх.№2-373/26 від 27.02.2026 про ухвалення додаткового рішення у справі №916/4495/25 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом від учасників справи не надійшло.

У відповідності до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича за вх.№2-373/26 від 27.02.2026, господарський суд зазначає наступне.

Згідно з п.3 ч.1, ч.ч. 2, 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1,4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вирішуючи питання щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За ч.ч. 3-5 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У попередньому розрахунку судових витрат у справі, поданому у позовній заяві, позивач попередньо повідомив суд про намір стягнути з відповідача 40000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В заяві про ухвалення додаткового рішення позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40000 грн. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано наступні документи, з яких вбачаються наступні обставини справи:

- 22.01.2025 між Фізичною особою-підприємцем Хмарою Максимом Станіславовичем та Адвокатським бюро «МІНЧЕНКО ТА ПАРТНЕРИ» було укладено договір про надання правової допомоги №22-01/7/25. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору адвокат бере на себе зобов?язання надавати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов?язаний оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору; склад, обсяг та вартість надання правової допомоги визначаються на підставі замовлення, що є невід?ємною частиною договору. Пунктом 3.1 договору передбачено, що адвокат, відповідно до погоджених сторонами доручень, для належного виконання умов цього договору, має право на: надання клієнту правової інформації, консультацій і роз?яснень з правових питань; складення, підписання та подання заяв, скарг, клопотань, процесуальних, протоколів та інших документів правового характеру, адвокатських запитів; представляти клієнта в судах всіх інстанцій, у тому числі місцевих судах (загальних, господарських, адміністративних), судах апеляційної та касаційної інстанцій (загальних, господарських, адміністративних), Верховному Суді, з усіма правами наданими позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику, заінтересованій особі, стороні виконавчого провадження та захиснику клієнта незалежно від його процесуального статусу. Відповідно до п.4.2 договору для виконання цього договору клієнт надає адвокатському бюро (адвокату) право від свого імені вчиняти усі без винятку процесуальні дії, які він має вчиняти відповідно до ЦПК України, КАС України та КПК України, зокрема: знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, одержувати копії рішень, ухвал, постанов, судових наказів, брати участь в судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання особам які беруть участь у справі, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, підписувати і подавати від імені клієнта будь-які процесуальні документи в т.ч. позовні заяви, відзиви, заперечення, надавати правову допомогу клієнту-свідку у кримінальному провадженні (як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження в судах всіх інстанцій), користуватись усіма процесуальними правами: захисника/представника, передбаченими КПК України, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими відповідним чинним законодавством України;

- замовлення №04-11/25 від 04.11.2025, що є додатком №04-11/25 до договору №22-01/7/25 від 22.01.2025. Пунктом 1 наданого замовлення сторони погодили, що правовою (правничою) допомогою є судовий захист інтересів клієнта у справі за позовом Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-2010» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором оренди транспортного засобу з екіпажем №20/05/2025 від 20.05.2025. Відповідно до п.2 договору сторонами погоджено, що фіксований розмір гонорару (винагороди) за надання правових (правничих) послуг визначено сторонами з врахуванням вимог ст. 126 ГПК України, в судах всіх інстанцій, складності питань, виходячи із принципів розумності та з врахуванням часу (строку) виконання складає: 40000 грн., які включають в себе, але не обмежуються: вивчення та аналіз документів наданих клієнтом, пошук актуальної судової практики; надання юридичної консультації; підготовка та складання позовної заяви; формування доказів; підготовка та складання усіх необхідних клопотань, заяв, пояснень та інших процесуальних документів, які необхідні для захисту прав та законних інтересів клієнта, в судах усіх інстанцій; участь у судових засіданнях, в судах усіх інстанцій - за потреби; супровід виконання судового рішення;

- акт наданих послуг №207 від 24.02.2026, підписаний між ФОП Хмарою Максимом Станіславовичем та АБ «МІНЧЕНКО ТА ПАРТНЕРИ». Відповідно до наданого акту адвокатським бюро було надано правову (правничу) допомогу (надано такі послуги): правова (правнича) допомога: судовий захист інтересів клієнта у справі за позовом ФОП Хмари Максима Станіславович до ТОВ «УКАЇНА-2010» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором оренди транспортного засобу з екіпажем №20/05/2025 від 20.05.2025; судова справа №916/4495/25; підставою надання послуг є замовлення №04-11/25 від 04.11.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги №22-01/7/25 від 22.01.2025; сума - 40000 грн. Загальна вартість робіт (послуг), за актом №207 від 24.02.2026 склала сорок тисяч гривень 00 копійок, без ПДВ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об?єднання) зобов??язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» ).

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги.

При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст. 126 ГПК України).

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, частиною 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. До відповідного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Згідно з положеннями п.4 ст. 1, ч.3 ст. 27 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 «Послуги. Загальні положення» цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Предметом договору про надання правничої допомоги є надання адвокатом послуг, зокрема, у зв`язку з вирішенням спору в суді.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений за їх взаємною домовленістю.

Водночас, суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

Як вже зазначалось вище, ч.6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4, 5, 6, 12 ч.3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч.1 ст. 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов?язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У розумінні положень ч.5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Відтак, на переконання суду, саме лише заявлення клопотання про зменшення витрат не є безумовною підставою для їх зменшення, якщо інша сторона не надасть суду доказів їхньої неспівмірності (нерозумності, надмірності) та не обґрунтує, чому саме ці витрати, попри їх фактичне понесення, не підлягають відшкодуванню, адже суд оцінює реальність та розумність розміру витрат, а не втручається в договірні відносини з адвокатом, якщо немає заперечень від іншої сторони.

Однак, господарський суд наголошує на тому, що у запереченнях від 02.03.2026 за вх.№726/26 відповідач, хоча і наголошував на необгрунтованості та неспівмірності витрат на правничу допомогу, у прохальній частині просив суд витрати на правничу допомогу покласти на позивача, тобто відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Щодо заперечень відповідача стосовно змісту замовлення №04-11/25 від 04.11.2025, господарський суд зазначає наступне.

Конкретизація видів наданої правничої допомоги та включення/невключення певних дій до якогось з виду наданих послуг, на переконання суду, відноситься виключно до взаємовідносин адвоката та його клієнта. Процесуальне та матеріальне законодавство не містить заборони щодо виокремлення таких дій як вивчення та аналіз документів, наданих клієнтом, пошук актуальної судової практики, надання юридичної консультації, формування доказів та таке інше як окремих послуг, що можуть надаватись адвокатом відокремлено від підготовки позовної заяви та подання її до суду.

Окрім того, суд виходить з того, що адвокатом та стороною у справі обрано фіксований розмір гонорару, одночасно приймаючи до уваги як суму позову та пропорційність її до розміру адвокатських витрат, так і якісність наданих адвокатом позивача послуг, зокрема, підготовлені адвокатом позивача процесуальні документи та участь у засіданнях суду.

Господарський суд приймає до уваги, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару, сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Такий висновок виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 по справі №922/1964/21.

Таким чином, оскільки у запереченнях відповідача не наведено аргументів, які могли би свідчити про неспівмірність витрат на правничу допомогу, а посилання відповідача на те, що на його думку справа є не складною, адвокатом витрачено фактично мінімальний час та надано мінімальний обсяг послуг - є недоведеними, то суд не вбачає підстав для зменшення заявлених до стягнення адвокатських послуг.

Вирішуючи питання щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, суд враховує, що позовна заява та інші процесуальні документи адвокатом позивача складено якісно, так само як і представництво в засіданнях суду. З огляду на фактичні обсяги наданих послуг професійної правничої допомоги щодо представництва інтересів Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича у суді, враховуючи критерій розумності розміру таких витрат та у зв?язку з відсутністю підстав для їх зменшення, господарський суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат у розмірі 40000 грн. є такою, що підтверджена поданими доказами, виконаними адвокатом роботами та обсягом наданих адвокатом послуг.

Щодо часткового задоволення рішенням від 11.02.2026 у справі №916/4495/25 позовних вимог Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича, господарський наголошує на тому, що позивачем було доведено неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині сплати оренди сільськогосподарської техніки, а судом визнано наявність підстав для нарахування позивачем неустойки (пеня, штраф) та 36% річних за несвоєчасне виконання відповідачем своїх грошових зобов?язань. Проте господарським судом зменшено розмір пені та штрафу на 50% у зв`язку з неспівмірністю можливих негативних наслідків від порушення відповідачем зобов`язання.

Відповідно до ч.9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що спір виник з неправильних дій відповідача, за встановлених судом вище обставин, суд вважає, що заявлені ФОП Хмарою Максимом Станіславовичем до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими та доведеними, а отже суд дійшов висновку про задоволення поданої заяви та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 40000 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ДОДАТКОВО ВИРІШИВ:

1.Заяву Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича за вх.№2-373/26 від 27.02.2026 - задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНА-2010» (68001, Одеська обл., Одеський р-н, смт Овідіополь(з), вул. Колісниченка Євгена, буд. 140, ) на користь Фізичної особи-підприємця Хмари Максима Станіславовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 40000 /сорок тисяч/ грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне додаткове рішення складено 16.03.2026 р.

Суддя Ю.С. Бездоля