УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

18.03.2026Справа № 910/2367/26

Суддя Господарського суду міста Києва Селівон А.М., розглянувши заяву Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01004, місто Київ, бульвар ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 3; код ЄДРПОУ 0221933) про видачу судового наказу за вимогою до боржника Громадської організації «Київська міська спілка ветеранів АТО» (01004, місто Київ, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКО, БУДИНОК 3, ЛІТЕРА А, ) про стягнення боргу в сумі 46 427,79 грн. за Договором № 18 про відшкодування витрат на утримання орендованого майна від 18.03.2025 року та 332,80 грн. судового збору,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про видачу судового наказу за вимогою до боржника - Громадської організації «Київська міська спілка ветеранів АТО» про стягнення за Договором № 18 про відшкодування витрат на утримання орендованого майна від 18.03.2025 року боргу в сумі 46 427,79 грн. з відшкодування витрат на утримання майна за жовтень - грудень 2025 року.

За приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 148 ГПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Також суд зазначає, що згідно п.п. 4 та 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги; відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Як встановлено судом, заява Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про видачу судового наказу обґрунтована, зокрема, наявністю заборгованості боржника з відшкодування витрат на утримання орендованого майна за Договором № 18 про відшкодування витрат на утримання орендованого майна від 18.03.2025 року в розмірі 46 427,79 грн. (за жовтень 2025 року - 9540,62 грн., за листопад 2025 року - 12204,47 грн., за грудень 2025 року - 24682,70 грн.).

Так, в обґрунтування заявлених вимог заявник, зокрема, посилається на п. 2.2 вказаного вище Договору, відповідно до якого оплата за надані послуги за період з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року здійснюється орендарем в національній грошовій одиниці на розрахунковий рахунок балансоутримувача на підставі актів виконаних робіт (наданих послуг). Періодичність відшкодування витрат на утримання орендованого майна встановлюється як щомісячна. Оплата за надані послуги орендарем здійснюється протягом 20 банківських днів з моменту отримання ним Акту виконаних робіт (наданих послуг) .

Також, у поданій заяві заявник зазначає, що відповідно до п. 3.3 Договору балансоутримувач надає уповноваженій особі орендаря два екземпляри підписаного та скріпленого печаткою Акта виконаних робіт (наданих послуг) не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним. У разі письмового звернення орендаря Акти виконаних робіт (наданих послуг) можуть бути надіслані поштою чи в електронному вигляді на адресу, зазначену в зверненні.

Однак, у порушення пункту 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви № 060-1147 від 02.03.2026 року про видачу судового наказу заявником не додано доказів отримання орендарем Актів виконаних робіт (наданих послуг), а також доказів направлення боржнику вказаних актів наданих послуг, як і доказів їх отримання/неотримання останнім.

При цьому наявні в матеріалах справи Акти виконаних робіт (наданих послуг) за жовтень - грудень 2025 року №№00000749 від 06.11.2025 року, 00000800 від 12.11.2025 року, 00000823 від 08.12.2025 року, 0000922 від 15.12.2025 року, 00000919 від 15.12.2025 року, 00000974 від 22.12.2025 року підписані виключно з боку стягувача та підписів від імені замовника (орендаря) не містять, а також не містять відміток про отримання актів боржником, що не може свідчити про безспірність вимог стягувача.

Додатково суд звертає увагу, що за умовами п.3.1 Договору вартість фактично спожитих комунальних послуг оплачується орендарем згідно з фактичними витратами балансоутримувача пропорційно займаної площі та/або за показниками засобів обліку (лічильників) орендаря.

Судом враховано, що для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, без розгляду справи по суті на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів, які підтверджують безспірність таких вимог. З цією метою, насамперед, необхідно перевірити наявність обставин щодо факту виникнення та настання строку виконання боржником зобов`язання.

Натомість, надані заявником докази, а саме копії підписаних з одного боку актів виконаних робіт (наданих послуг) не свідчать про відсутність між сторонами спору щодо самого порушення умов Договору та нарахованої суми відповідно до таких актів, позаяк одностороннє підписання останніх не може свідчити про безспірність заявлених заявником вимог про стягнення заборгованості за Договором № 18 про відшкодування витрат на утримання орендованого майна від 18.03.2025 року. Отже, заявлені вимоги в цій частині не відповідають засадам наказного провадження.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказ.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що вимоги за заявою про видачу наказу не мають ознак безспірності та відсутні докази, які б підтверджували відсутність спору про право, тобто заявником не підтверджено виникнення права грошової вимоги на суму 46 427,79 грн., суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства виконавчого органу Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про видачу судового наказу за вимогою до боржника Громадської організації «Київська міська спілка ветеранів АТО» про стягнення за Договором № 18 про відшкодування витрат на утримання орендованого майна від 18.03.2025 року боргу в сумі 46 427,79 грн. на підставі п. 8 ч.1 ст.152 ГПК України.

Суд звертає увагу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст.ст. 147, 148, 150, 152-155 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у видачу судового наказу за вимогою до боржника - Громадської організації «Київська міська спілка ветеранів АТО» про стягнення за Договором № 18 про відшкодування витрат на утримання орендованого майна від 18.03.2025 року боргу в сумі 46 427,79 грн. та 332,80 грн. судового збору,

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст. 254 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон