ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12 березня 2026 р. м. Житомир Справа № 906/1708/25

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглядаючи заяву прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про вступ у справу №906/1708/25 у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю " АНТ-АЛ"

до Військової частини НОМЕР_1

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

за участю представника позивача: Польська М.О. - адвокат, ордер серія АІ №1497235 від 02.11.2025р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АНТ-АЛ" звернулось до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою від 29.12.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27.01.2026р.

Ухвалою від 27.01.2026р. суд відклав підготовче судове засідання на 26.02.2026р.

19.02.2026р. від Першого заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Максима Шпірука подано заяву про вступ прокурора у справу №906/1708/25.

Заява аргументована тим, що вступ у справу прокурора є метою процесуального захисту інтересів держави в особі Військової частини НОМЕР_1 , так як представники Військової частини НОМЕР_1 не мають можливості забезпечити участь у розгляді даної справи, оскільки здійснюють заходи відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки.

В підготовчому судовому засіданні 26.02.2026р. суд оголосив перерву до 12.03.2026р.

09.03.2026р. до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких останній просить суд задовольнити заяву прокурора про вступ у справу № 906/1708/25.

09.03.2026р. до суду від позивача надійшли заперечення щодо вступу прокурора у справу № 906/1708/25.

Розглянувши заяву прокурора про вступ у справу, суд зазначає наступне.

Згідно частинами 1, 2 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Частиною 4 статті 53 ГПК України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з пунктами 2, 4 частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, серед інших, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін.

Частиною першою статті 7 ГПК встановлено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

У відповідності до частин першої-другої статті 13 ГПК судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою ж статті 2 ГПК України встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст.131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", коли орган державної влади неналежним чином здійснює свої повноваження, як наслідок нівелюються його повноваження, а правовий захист інтересів держави здійснюється неналежним чином, що слугує підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Така правова позиція висловлена зокрема у постановах Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі № 906/240/18, від 01.11.2018 у справі № 910/18770/17, від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема, і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Аналогічна правова позиція у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.

Отже, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Суд зобов`язаний дослідити: чи знав відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

На переконання суду, участь прокурора у даній справі не сприятиме забезпеченню судом дотримання вищезазначених принципів рівності та змагальності учасників судового процесу, а значить і не сприятиме дотриманню завдань господарського судочинства.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Із системного аналізу наведених норм слідує, що прокурор може здійснювати представництво інтересів держави виключно за наявності сукупності умов, зокрема: наявності порушення або загрози порушення інтересів держави, відсутності належного захисту таких інтересів компетентним органом або неможливості такого захисту, а також належного обґрунтування цих обставин.

Судом встановлено, що військова частина, на стороні якої прокурор просить допустити його до участі у справі, відповідно до статті ст. 3 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» військові частини є суб`єктами господарської діяльності, які функціонують на підставі кошторису, мають рахунки, печатку та здійснюють відокремлену господарську діяльність.

Згідно з пп. 158 п. 4 Положення про Міністерство оборони України, саме Міністерство оборони України здійснює реєстрацію військових частин як суб`єктів господарювання.

Отже, у розумінні наведених норм військова частина не є органом державної влади чи місцевого самоврядування та не є суб`єктом владних повноважень, а виступає як суб`єкт господарської діяльності.

За таких обставин прокурор не наділений повноваженнями представляти інтереси військової частини, у тому числі шляхом вступу у справу на стороні відповідача, оскільки таке представництво не є представництвом інтересів держави у розумінні Конституції України та Закону України «Про прокуратуру».

Відповідач у справі не позбавлений можливості процесуально відреагувати на заявлений до нього позов, окрім того слід відмітити, що відповідач надав відзив на позовну заяву та додаткові пояснення у справі.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що військова частина не здійснює або неналежним чином здійснює захист своїх інтересів, чи що існує необхідність у втручанні прокурора.

Суд також виходить з того, що участь прокурора у справі за відсутності виключних підстав може порушити принципи рівності сторін та змагальності судового процесу, визначені статтями 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, оскільки створює процесуальну перевагу одній зі сторін.

Наведені прокурором доводи не свідчать про наявність виключного випадку, який би обумовлював необхідність його участі у справі, та не підтверджують неможливість або неналежність захисту інтересів держави без такого втручання.

З огляду на викладене, враховуючи характер спірних правовідносин, статус відповідача як суб`єкта господарської діяльності, відсутність належного обґрунтування підстав для представництва інтересів держави, а також фактичне здійснення відповідачем захисту своїх прав у суді, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви прокурора про вступ у справу на стороні відповідача.

Керуючись статтями 53, 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про вступ у справу №906/1708/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повна ухвала складена: 17.03.2026 р.

Суддя Сікорська Н.А.

1 - в справу