РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.03.2026Справа № 910/13780/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськова М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Варіант-Фінанс"

вул. Михайлівська, 8, кв 6, м. Київ, 01001;

ідентифікаційний код: 34820595

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтехнології"

вул. Максимовича Михайла, 3, м. Київ, 03022;

ідентифікаційний код: 33934750

про стягнення коштів у розмірі 357 990,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Варіант-Фінанс" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтехнології" (далі- відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 357 990,75 грн. за Попереднім договором № П-2/35 купівлі-продажу майнових прав на машиномісце від 22.09.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 відкрито провадження у справі №910/13780/25; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 13.11.2025 була направлена та доставлено відповідачу в його Електронний кабінет, що підтверджується Довідкою про доставлення процесуального документа до електронного кабінету 13.11.2025.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/13780/25, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02.09.2010, Смірнова проти України від 08.11.2005, Матіка проти Румунії від 02.11.2006, Літоселітіс проти Греції від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

22.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будтехнології" як продавцем та Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Варіант-Фінанс" як покупцем був укладений попередній договір № П-2/35 купівлі-продажу майнових прав на машиномісце (далі Попередній договір) предметом якого є укладення в майбутньому договору купівлі-продажу майнових прав на машиномісце за проєктним № 35 (тридцять п`ять) на 2 (другому) поверсі в наземному паркінгу, орієнтовною площею 12,5 м2 в об`єкті: Будівництво житлового комплексу з вбудовано-прибудованими соціальнопобутовими приміщеннями та паркінгом на вул. Онуфрія Трутенка, 3 у Голосіївському районі м. Києва.

Сторони погодили, що вартість (ціна продажу) об`єкта за основним договором складає 355000 грн з ПДВ, й не підлягає коригуванню і не може бути змінена, в тому числі на умовах цього договору та/або основного договору.

У пункті 2.2 Попереднього договору сторонами погоджено, що для підтвердження зобов`язань, що виникли у сторін згідно з цим договором щодо укладення та виконання основного договору, та в рахунок платежів за основним договором, позивач сплачує відповідачу суму грошових коштів (забезпечувальний авансовий платіж) в розмірі 100% вартості (ціни продажу) об`єкта, що становить 355000 грн, в строк до 31 грудня 2020 року.

У пункті 2.6 Попереднього договору було визначено, що усі оплати за цим договором здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця. За домовленістю сторін, допускається здійснення розрахунку шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, про що сторони укладають відповідну додаткову угоду.

За умовами пункту 4.1 Попереднього договору сторони укладають основний договір на умовах передбачених цим договором протягом 7 робочих днів із дня реєстрації припинення іпотеки/зняття обтяження/виведення об`єкта з застави АТ КБ Акордбанк, але в будь-якому випадку не пізніше ніж 31 грудня 2020 року.

У подальшому сторонами вносилися зміни щодо строків підписання договору купівлі-продажу майнових прав на машиномісце, шляхом укладення додаткових угод до Попереднього договору, а саме: № 1 від 29.12.2020, № 2 від 29.01.2021, № 3 від 26.02.2021, № 4 від 31.03.2021, № 5 від 31.05.2021, № 6 від 30.07.2021, № 7 від 30.12.2021, № 8 від 30.12.2022, № 9 від 30.06.2023, № 10 від 29.12.2023 та № 11 від 28.06.2024. В результаті чого, остаточний строк для укладення основного договору було встановлено до 31.12.2024.

Повну оплату по Попередньому договору позивачем було здійснено шляхом зарахування однорідних зустрічних вимог, як це було передбачено в п. 2.6 Попереднього договору.

31.12.2020 між позивачем та відповідачем було укладено Угоду про зарахування однорідних зустрічних вимог.

За умовами п. 1 вказаної угоди позивач на дату підписання вказаної угоди має заборгованість перед відповідачем у розмірі 1095000 грн, з яких:

- за Попереднім договором № П-2/24 купівлі-продажу майнових прав на машиномісце від 22.09.2020;

- за Попереднім договором № П-2/25 купівлі-продажу майнових прав на машиномісце від 22.09.2020;

- за Попереднім договором № П-2/35 купівлі-продажу майнових прав на машиномісце від 22.09.2020.

У пункті 2 вказаної угоди передбачено, що відповідач на дату підписання цієї угоди має заборгованість перед позивачем у сумі 2795000 грн згідно з Підрядним договором №653 на виконання робіт з будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованими соціально-побутовими приміщеннями та паркінгом по вул. Онуфрія Трутенка, буд. 3 у Голосіївському районі м. Києва (житловий будинок №2) від 14.04.2016, що укладений з ТОВ БК ЗЗБК №1, права вимоги за яким відповідач набув на підставі Договору факторингу № 10/653-Ф від 22.09.2020.

Укладаючи угоду сторони дійшли згоди на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України здійснити відповідне зарахування зустрічних вимог в сумі 1095000 грн з яких:

- за Підрядним договором №653 на виконання робіт з будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованими соціально-побутовими приміщеннями та паркінгом по вул. Онуфрія Трутенка, буд. 3 у Голосіївському районі м. Києва (житловий будинок №2) від 14.04.2016, що укладений з ТОВ БК ЗЗБК №1, права вимоги за яким відповідач набув на підставі Договору факторингу № 10/653-Ф від 22.09.2020, сторони зарахували 1095000 грн;

- за Попереднім договором № П-2/24 купівлі-продажу майнових прав на машиномісце від 22.09.2020, сторони зарахували 385000 грн;

- за Попереднім договором № П-2/25 купівлі-продажу майнових прав на машиномісце від 22.09.2020, сторони зарахували 355000 грн;

- за Попереднім договором № П-2/35 купівлі-продажу майнових прав на машиномісце від 22.09.2020, Сторони зарахували 355000 грн.

На підтвердження наявності у позивача права вимоги грошових коштів до відповідача на дату здійснення зарахування зустрічних вимог (31.12.2020) в сумі 1095000 грн, позивач зазначає наступне.

Згідно Договору факторингу № 10/653-Ф від 22.09.2020, Акту приймання-передачі права вимоги від 22.09.2020, Акту приймання-передачі документації від 22.09.2020 та повідомлення про відступлення, ТОВ БК ЗЗБК №1 відступило позивачу права вимоги грошових коштів від ТОВ БУДТЕХНОЛОГІЇ у сумі 4955000 грн за підрядним договором № 653 на виконання робіт з будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованими соціально-побутовими приміщеннями та паркінгом по вул. Онуфрія Трутенка, буд. 3 у Голосіївському районі м. Києва, Житловий будинок №2, який укладений 14 квітня 2016 року між ТОВ БК ЗЗБК №1 та ТОВ БУДТЕХНОЛОГІЇ.

Наявність обов`язку ТОВ БУДТЕХНОЛОГІЇ здійснити сплату грошових коштів ТОВ БК ЗЗБК №1 за Договором підряду, підтверджувалось Актом звірки взаємних розрахунків на 14.09.2020 та актами приймання виконаних будівельних робіт. Також згідно укладеної між ТОВ БК ЗЗБК №1 та ТОВ БУДТЕХНОЛОГІЇ Додаткової угоди №2 від 18.09.2020 до Договору підряду було визначено суму заборгованості та строки її сплати ТОВ БУДТЕХНОЛОГІЇ, зокрема, відповідно до цієї додаткової угоди до 31 грудня 2020 року ТОВ БУДТЕХНОЛОГІЇ повинне було сплатити 1095000 грн.

На підтвердження своїх тверджень позивачем надано суду копії відповідних документів.

Таким чином, підписана між позивачем та відповідачем угода про зарахування однорідних зустрічних вимог від 31.12.2020 є підтвердженням виконання позивачем свого обов`язку зі сплати коштів у сумі 355000 грн за Попереднім договором.

Відповідно до укладеного між сторонами Попереднього договору (з урахування додаткових угод до нього), укладення основного договору повинно було відбутись до 31.12.2024.

Натомість як зазначає позивач, відповідач не виконав своїх обов`язків та ухилився від укладення договору купівлі-продажу майнових прав на машиномісце.

14.02.2025 позивач направив відповідачу лист від 12.02.2025 за № 31 із пропозицією про укладення основних договорів, до якого були додані підписані позивачем проєкти договорів купівлі-продажу майнових прав на машиномісця. Також цим листом було повідомлено, що у випадку не укладення основних договорів, попередні договори купівлі-продажу майнових прав на машиномісця розриваються, і зазначено в листі вимогу про повернення грошових коштів. Зокрема, наведені вимоги стосувалися і Попереднього договору №П-2/35 від 22.09.2020.

На підтвердження направлення листа від 12.02.2025 та примірників договорів позивачем долучено копію опису вкладення у цінний лист з накладною №170 та фіскального чеку.

Позивач зазначає, що відповідачем не було укладено основного договору купівлі-продажу майнових прав на машиномісця та не повернуто грошові кошти за Попереднім договором у сумі 355000 грн, у зв`язку із чим позивачем було подано цей позов, а також на суму боргу нараховано 1925,75 грн 3% річних та 1065 грн інфляційних втрат.

Відповідачем заперечень щодо заявленого предмету позову не було надано.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частин 1-3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Попередній договір щодо купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості підлягає нотаріальному посвідченню.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

За частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, за умовами Попереднього договору з урахуванням додаткової угоди №11 до нього від 28.06.2024 сторони погодили, що мають укласти основний договір у строк не пізніше ніж 31.12.2024.

Відповідно до умов п. 5.3 Попереднього договору у разі якщо продавець безпідставно ухиляється від укладення основного договору в строк, передбачений попереднім договором, та передання об`єкта у власність, покупець має право розірвати попередній договір в односторонньому порядку шляхом направлення цінним листом з описом вкладеного на адресу продавця, вказану в цьому договорі. У такому випадку, продавець повертає покупцю грошові кошти, у розмірі зазначеному в п. 3.1 цього договору, протягом 90 робочих днів після розірвання попереднього договору та отримання вимоги покупця про повернення коштів.

Як вже вище зазначено, позивач надіслав відповідачу листа від 12.02.2025 з пропозицією укласти основний договір, а у випадку його не укладення просив вважати цей лист про дострокове розірвання Попереднього договору та просив повернути його грошові кошти у сумі 355000 грн, які було зараховані шляхом укладення угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.12.2020.

Матеріалами справи не підтверджується, що відповідач підписав зі свого боку надісланий йому примірник основного договору купівлі-продажу, щоб підтверджувало укладення договору між сторонами.

Наведене вище підтверджує факт невиконання відповідачем обов`язку з укладення основного договору, що було погоджено у п. 4.1 Попереднього договору з урахуванням додаткових угод.

А отже, враховуючи вимоги листа від 12.02.2025 позивач в односторонньому порядку розірвав Попередній договір, що стало підставою для повернення відповідачем протягом 90 робочих днів попередню оплату у сумі 355000 грн.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання.

Судом встановлено, що доказів виконання відповідачем зобов`язань з повернення позивачу попередньої оплати у сумі 355000 грн, які були отримані відповідачем на підставі угоди про зарахування однорідних зустрічних вимог від 31.12.2020, матеріали справи не містять.

У зв`язку із чим, наявні підстави для задоволення вимог позову в частині повернення попередньої оплати.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на суму боргу було нараховано 1065 грн інфляційних втрат (нараховані за вересень 2025 року) та 1925,75 грн 3% річних (нараховані з 01.09.2025 по 05.11.2025).

Відповідачем заперечень щодо нарахованих позивачем фінансових санкцій надано не було.

Здійснивши перевірку наведених позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що останні є арифметично правильними, а позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Частиною 3 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доводів і тверджень позивача у встановленому законом порядку не спростував.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до положень ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 167, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтехнології" (03022, м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 3; ідентифікаційний код 33934750) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Варіант-Фінанс" (01001, м. Київ, пров. Михайлівський, 8, кв. 6; ідентифікаційний код 34820595) 355000 (триста п`ятдесят п`ять тисяч) грн боргу, 1065 (одну тисячу шістдесят п`ять) грн 3% річних, 1925 (одну тисячу дев`ятсот двадцять п`ять) грн 75 коп. інфляційних втрат, а також 4295 (чотири тисячі двісті дев`яносто п`ять) грн 89 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов