ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 рокуСправа № 912/3262/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116)

до відповідача: Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості (вул. Євгена Маланюка, буд. 15, м. Кіровоград, 25015)

про стягнення 24 871,93 грн,

секретар судового засідання - Коваленко Т.А.,

представники сторін:

від позивача - Саранюк В.М., адвокат, довіреність від 15.12.2025, у режимі відеоконференції;

від відповідача - участі не брав,

у судовому засіданні проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - ТОВ "ГК "Нафтогаз України"), яка містить вимоги до Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості (далі - КМЦЗ) про стягнення 24 871,93 грн, з яких: 13 878,59 грн основного боргу, 2 049,47 грн пені, 1 477,21 грн 3% річних та 7 466,65 грн інфляційних втрат, з покладенням на відповідача судового збору.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ "ГК "Нафтогаз України" зазначило, що у зв`язку із невиконанням умов Типового Договору постачання природного газу з ЕІС кодом: 56XS0000M62QG00N в частині оплати вартості поставленого природного газу з КМЦЗ підлягає стягненню відповідна заборгованість.

Ухвалою суду від 31.12.2025 залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення виявлених при поданні позовної заяви недоліків.

05.01.2026 ТОВ "ГК "Нафтогаз України" подано заяву про усунення недоліків позовної заяви та клопотання про приєднання документів до матеріалів справи.

Ухвалою від 12.01.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначив на 05.02.2026 та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

30.01.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому КМЦЗ заперечив позовні вимоги повністю, просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд звертає увагу відповідача, що ч. 6 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Як слідує з відзиву, його подано головою ліквідаційної комісії відповідача через загальний відділ (канцелярію) Господарського суду Кіровоградської області. Проте, відзив в порушення ч. 3 ст. 165 ГПК України не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у відповідача.

Як слідує з наявної інформації в КП "Діловодство спеціалізованого суду" (ДСС), у відповідача відсутній зареєстрований Електронний кабінет.

Відповідно до ч. 10 ст. 165 ГПК України суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.

Отже, відповідач не виконав імперативно встановлений обов`язок для всіх юридичних осіб, які є учасниками судового процесу, зареєструвати у ЄСІКС електронний кабінет згідно з ч. 6 ст. 6 ГПК України. Суд зауважує, що вправі не прийняти до розгляду такий відзив.

Однак, ураховуючи положення ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та необхідність неухильного виконання судом завдань господарського судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, шляхом, зокрема, повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи для її правильного вирішення та створення належних умов учасникам судового процесу в реалізації ними прав, суд вважає можливим прийняти відзив відповідача та врахувати його під час розгляду справи.

05.02.2026 суд відкрив судове засідання з розгляду справи по суті.

Протокольною ухвалою від 05.02.2026 господарський суд на підставі ст. 216 ГПК України оголосив перерву у судовому засіданні по розгляду справи до 24.02.2026.

11.02.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ТОВ "ГК "Нафтогаз України" вважає, що наведені відповідачем аргументи в обґрунтування заперечень проти позову є результатом невірної оцінки спірних правовідносин та невірним тлумаченням норм права, тому не повинні прийматися судом до уваги. Просить позовні вимоги щодо стягнення боргу у загальній сумі 24 871,93 грн задовольнити у повному обсязі.

20.02.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення, в яких КМЦЗ заперечив позовні вимоги повністю та просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач не забезпечив участь своїх представника у судовому засіданні 24.02.2026, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене, господарський суд розглядає справу в судовому засіданні 24.02.2026 за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні 24.02.2026 представник позивача підтримав поданий позов.

Докази у справі досліджено у судовому засіданні 24.02.2026.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив таке.

Господарський суд звертає увагу, що при здійсненні калькуляції загальної суми заборгованості, наведеної позивачем у позові (у т.ч. в її прохальній частині), наявна арифметична помилка, оскільки при додаванні 13 878,59 грн, 2 049,47 грн, 1 477,21 грн та 7 466,65 грн, сума складає 24 871,92 грн.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №917-р від 22.07.2020, ТОВ "ГК "Нафтогаз України" визначено постачальником "останньої надії" на ринку природного газу.

26.10.2021 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №1102 від 25.10.2021 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України №809 від 30.09.2015 та №1236 від 09.12.2020".

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №1102 визначено зобов`язання акціонерного товариства "Магістральні газопроводи України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", операторів газорозподільних систем забезпечити автоматичне включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника "останньої надії" обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 р. бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.

Відповідач є бюджетною установою (відповідно до Бюджетного кодексу України).

Господарський суд враховує, що КМЦЗ перебуває в стані припинення, а відтак, з урахуванням ч. 5 ст. 104 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є юридичною особою, яка не припинилася.

Позивач зазначає, що КМЦЗ є споживачем природного газу, який зареєстрований в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", персональний код ідентифікації споживача (ЕІС-код2) - 56XS0000М62QG00N. У період з листопада 2021 року по грудень 2021 КМЦЗ у зв`язку з відсутністю іншого постачальника здійснювала споживання природного газу за правилами постачання природного газу постачальником "останньої надії" - ТОВ "ГК "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ".

На підтвердження включення КМЦЗ до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" за спірний період, та об`ємів споживання газу у зазначений період позивач надав лист оператора №ТОВВИХ-25-12194 від 07.08.2025 з інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС - кодом 56XS0000М62QG00N (а.с. 26-27); інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" від оператора ГРМ (а.с. 29); відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом (скріншот з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС) (а.с. 31-32).

Між ТОВ "ГК "Нафтогаз України" (Постачальник) та КМЦЗ (Споживач) підписано договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - Договір), який за своїм змістом відповідає типовому договору, затвердженого постановою НКРЕКП № 2501 від 30.09.2015 (а.с. 9-10).

Згідно з п. 2.1., 2.3. Договору Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Відносини Сторін, що є предметом цього Договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно з ЦК України, Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2493 (далі - Кодекс газотранспортної системи), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 (далі - Кодекс газорозподільних систем).

Відповідно до п. 3.1.-3.3. Договору постачання природного газу Споживачу здійснюється з дня, визначеного інформаційною платформою оператора газотранспортної системи днем початку постачання в Реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Підстави для здійснення Постачальником постачання природного газу Споживачу визначені положеннями Правил постачання.

Період безперервного постачання природного газу Постачальником не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу Споживачу Постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору.

За умовами п. 4.1.-4.5. Договору постачання природного газу здійснюється за ціною, оприлюдненою Постачальником на своєму сайті. Така ціна визначається Постачальником відповідно до розділу VI Правил постачання. Нова ціна є обов`язковою для Сторін з дня, наступного за днем її оприлюднення Постачальником на власному сайті.

Об`єм (обсяг) постачання природного газу Споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Постачальник зобов`язаний надати Споживачу рахунок на оплату природного газу за цим Договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між Постачальником і Споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо Сторонами це окремо обумовлено).

Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий Постачальником відповідно до пункту 4.3. цього Договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

У разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з пп. 1 п. 5.1. та підп. 1 п. 5.2. Договору Споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому Договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього Договору.

За умовами п. 8.1., 8.2. Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством. Постачальник має право вимагати від Споживача відшкодування збитків, а Споживач відшкодовує збитки, понесені Постачальником, виключно у разі: порушення Споживачем строків розрахунків з Постачальником - в розмірі, погодженому Сторонами в цьому Договорі; відмови Споживача надати представнику Постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало Постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків постачальника.

Згідно з п. 11.1., 11.3. Договору він набирає чинності з дня, визначеного інформаційною платформою Оператора ГТС днем початку постачання природного газу Споживачу в Реєстрі споживачів Постачальника відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Дія цього договору не може перевищувати шістдесят діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, наступного за місяцем, в якому почалося фактичне постачання природного газу Постачальником. Розірвання (припинення дії) цього Договору не звільняє Споживача від обов`язку сплатити заборгованість Постачальнику за цим Договором.

Протягом строку дії договору Споживач має право укласти договір постачання природного газу з іншим постачальником. У такому випадку цей Договір достроково припиняється по завершенню газової доби, що передує газовій добі початку постачання новим постачальником (згідно з даними інформаційної платформи Оператора ГТС)

Відповідно до п. 2 глави 7 розділу XII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 (далі - Кодекс ГТС), у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Отже, об`єм (обсяг) спожитого Споживачем природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу Оператора ГТС та використовується Постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.

Позивач зазначає, що у період листопада 2021 та грудня 2021 поставив Споживачу природний газ в об`ємі 4,06500 тис.куб.м (3,75600 тис.м.куб + 0,30900 тис.м.куб) на суму 76 979,39 грн.

На виконання умов п. 4.3. Договору Постачальник направив на адресу Споживача рахунки на оплату поставленого природного газу (№32714 за листопад 2021 на суму 63 100,80 грн та №1772 за грудень 2021 на суму 13 878,59 грн), однак останній оплату не здійснив.

Відомості щодо ціни на газ за відповідні періоди розміщено на сайті ТОВ "ГК "Нафтогаз України" (а.с. 33).

Позивач зазначив, оскільки Споживач не підписав акти приймання-передачі природного газу, факт його постачання в зазначеному об`ємі згідно з положеннями п. 4.2. Типового договору визначається та підтверджується даними Інформаційної платформи Оператора ГТС про попередні/остаточні відбори природного газу споживачем з ЕІС-кодом 56XS0000M62QG00N у період з 01.11.2021 по 18.12.2021.

Споживач свої зобов`язання з оплати за поставлений природний газ поставлений у період листопада 2021 року та грудня 2021 року у загальному об`ємі 4,06500 тис.м.куб на загальну суму 76 979,39 грн, виконав частково у сумі 63 100,80 грн.

На момент пред`явлення цього позову заборгованість КМЦЗ за Договором за основним зобов`язанням становить 13 878,59 грн.

03.08.2025 позивач направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ (а.с. 19-22).

Відсутність розрахунку за вказане споживання природного газу стало підставою для звернення з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір, господарський суд враховує таке.

Закон України "Про ринок природного газу" визначає, що споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (ст. 1).

Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Договір на постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Правилами постачання природного газу врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі договору, який має відповідати типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором. Договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним.

Особливості здійснення постачання природного газу споживачу постачальником "останньої надії" визначені розділом VI цих Правил.

Відповідно до п. 1, 2, 4-6 Розділу VI Правил постачання природного газу постачальник "останньої надії" здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника "останньої надії" відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

За договором постачання природного газу постачальник "останньої надії" зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Максимальна тривалість постачання природного газу постачальником "останньої надії" не може перевищувати шістдесят днів та в будь-якому випадку не має тривати довше ніж до кінця календарного місяця, наступного за тим місяцем, у якому почалося фактичне постачання природного газу споживачеві постачальником "останньої надії".

Постачальник "останньої надії" зобов`язаний на головній сторінці свого сайту розмістити діючу редакцію договору постачання природного газу постачальником "останньої надії", яка має відповідати типовому договору, роз`яснення щодо його укладання, а також ціну природного газу для споживачів, визначену згідно з вимогами цього розділу.

Після закінчення граничного строку постачання природного газу постачальником "останньої надії", передбаченого цим розділом та Законом України "Про ринок природного газу", постачальник "останньої надії" зобов`язаний припинити постачання природного газу за договором зі споживачем. Виключення споживача з Реєстру споживачів постачальника "останньої надії" здійснюється у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. У випадку якщо споживач не був включений до Реєстру споживачів іншого постачальника після закінчення постачання природного газу постачальником "останньої надії", до такого споживача повинні застосовуватись заходи з припинення розподілу/транспортування (для прямих споживачів) природного газу споживачу відповідно до умов Кодексу газорозподільних систем та Кодексу газотранспортної системи.

Постачальник "останньої надії" має повідомити споживача про обмежений строк постачання природного газу, ціну природного газу для споживача та поінформувати споживача про його право та необхідність вибору іншого постачальника шляхом розміщення відповідної інформації на сайті постачальника "останньої надії". Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднювати на своєму вебсайті та підтримувати в актуальному стані інформацію щодо споживачів, що не є побутовими, з діючими договорами постачання природного газу із зазначенням такої інформації: ЕІС-коди споживачів (точок комерційного обліку); ЄДРПОУ та назва споживача; адреса об`єкта; кінцевий строк постачання природного газу.

Отже, між позивачем та відповідачем укладено Договір постачання природного газу, як між постачальником "останньої надії" та споживачем, до такого договору застосовуються положення ЦК України.

Згідно з визначенням, наведеним в ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч. 1 ст. 628 ЦК України вказано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Відповідно до ч. 1- 3, 5 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Господарський суд враховує приписи ст. 11, 509, 525, 526, 530 ЦК України та ст. 174, 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин), в силу яких договір є підставою виникнення зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з загальними положеннями про купівлю-продаж (ст. 662-663, 689, 691-692 ЦК України) продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк. У свою чергу, покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його за ціною, встановленою в договорі та в обумовлений строк.

На підставі наведеного, відповідач зобов`язаний оплатити повну вартість отриманого газу в установлений Договором строк.

Господарський суд встановив, що позивачем у період листопада 2021 року по грудень 2021 року поставлено відповідачу природний газ в загальному об`ємі 4,06500 тис.м.куб (3,75600 тис.м.куб + 0,30900 тис.м.куб) на загальну суму 76 979,39 грн.

За відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача - КМЦЗ, зазначено ЕІС-код споживача природного газу - 56XS0000M62QG00N.

Згідно з листом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" щодо споживача з ЕІС-кодом 56XS0000M62QG00N зазначено, що у періоди з 01.11.2021 по 01.12.2021 обсяги природного газу, використані споживачем, внесені в алокацію постачальника "останньої надії" ТОВ "ГК "Нафтогаз України", та становлять:

з 12.11.2021 по 30.11.2021 - 3,75600 тис.м.куб;

з 01.12.2021 по 01.12.2021 - 0,30900 тис.м.куб.

На виконання умов Договору позивач надіслав відповідачу рахунки №32714 за листопад 2021 (3,75600 тис.м.куб) на суму 63 100,80 грн та №1772 за грудень 2021 (0,30900 тис.м.куб) на суму 13 878,59 грн.

Відповідач здійснив позивачу оплату у розмірі 63 100,80 грн за спожитий в листопаді 2021 року газ в об`ємі 3,75600 тис.м.куб.

З огляду на викладене, враховуючи умови Договору, норми законодавства, якими врегульовано зобов`язальні правовідносини з поставки, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 13 878,59 грн обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Позивачем заявлено також до стягнення з відповідача 2 049,47 грн пені, 1 477,21 грн 3% річних та 7 466,65 грн інфляційних втрат.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Статтями 216, 230 ГК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Оскільки фактичні обставини справи свідчать про порушення відповідачем умов договору щодо оплати поставленого позивачем природного газу, наявні достатні правові підстави для стягнення з відповідача передбаченої п. 4.5. Договору пені.

Перевіривши правильність розрахунку пені, господарський суд дійшов висновку, що позивачем правильно здійснено нарахування:

- за період з 01.02.2022 по 02.06.2022 на суму боргу 13 878,59 грн - 927,77 грн;

- за період з 03.06.2022 по 31.07.2022 на суму боргу 13 878,59 грн - 1 121,69 грн.

Однак позивач при здійсненні калькуляції складових сум пені за вказані періоди допустив помилку, оскільки загальний розмір пені складає 2 049,46 грн, а не 2 049,47 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних суд встановив, що позивачем правильно здійснено нарахування:

- за період з 01.01.2022 по 02.06.2022 на суму боргу 13 878,59 грн - 139,17 грн;

- за період з 03.06.2022 по 31.07.2022 на суму боргу 13 878,59 грн - 67,30 грн;

- за період з 01.08.2022 по 31.12.2023 на суму боргу 13 878,59 грн - 590,89 грн;

- за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 на суму боргу 13 878,59 грн - 416,36 грн;

- за період з 01.01.2025 по 19.08.2025 на суму боргу 13 878,59 грн - 263,50 грн.

Однак позивач при здійсненні калькуляції складових сум 3% річних за вказані періоди допустив помилку, оскільки загальний розмір річних складає 1 477,22 грн, а не 1 477,21 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат у загальному розмірі 7 466,65 грн за період з 01.03.2022 по 31.07.2025 на суму 13 878,59 грн, господарським судом встановлено, що сума інфляційних втрат, розрахована позивачем, не перевищує суму інфляційних втрат, розраховану судом.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України, яка визначає диспозитивність господарського судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 237 ГПК України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

З урахуванням вищенаведеного, а також принципу диспозитивності господарського судочинства, стягненню з відповідача підлягають 2 049,46 грн пені, 1 477,21 грн 3% річних (в межах заявлених позивачем вимог) та 7 466,65 грн інфляційних втрат.

Відтак позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат з Відповідача підлягають частковому задоволенню.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, господарський суд зазначає, що згідно з п. 4.2 - 4.4 Договору, об`єм (обсяг) постачання природного газу Споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора газотранспортної системи та надані Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до положень п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу. Оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи. Інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом.

Отже, суб`єкти ринку природного газу мають право користування ресурсами Інформаційної платформи, тому відповідач може відповідно до даних Інформаційної платформи перевіряти дані щодо власного споживання природного газу (постачальника, періоди, об`єми спожитого газу).

Згідно з п. 1 розділу ІІ Правил, підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема, включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 1 - 2 глави 5 розділу ІV Кодексу ГТС постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2496, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника "останньої надії", не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (далі Оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (далі оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем з 01.11.2021 по 01.12.2021 автоматично було включено до портфеля постачальника "останньої надії" ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" за укладеним Договором, і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених Позивачем.

Факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника "останньої надії" та віднесення газу, спожитого відповідачем, у період з 01.11.2021 по 01.12.2021, до портфеля постачальника "останньої надії" підтверджується наявними матеріалами справи.

Таким чином, враховуючи дані з Інформаційної платформи оператора ГТС в період з 01.11.2021 по 01.12.2021 саме позивач здійснював постачання природного газу відповідачу, як постачальник "останньої надії", натомість у зазначений період в Інформаційній платформі відсутня інформація щодо постачання природного газу відповідачу у той же період з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг". Останній почав здійснювати поставку газу відповідачу лише починаючи з 02.12.2021 року.

Зазначене також підтверджується інформацією, розміщеною на вебсайті Оператора ГРМ - Відкритого акціонерного товариства "Кіровоградгаз" (https://www.kirgas.com/index.php/spozhyvachi-postachalnyka-ostanoi-nadii-pon).

Слід також зазначити, що відповідно до пункту 3.2. Договору постачання природного газу від 01.12.2021 №10-1177/21-БО-Т, укладеного між КМЦЗ та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" постачання газу за цим Договором здійснюється постачальником виключно за умови включення Споживача до Реєстру споживачів Постачальника, розміщеного на інформаційній платформі Оператора ГТС.

Натомість у матеріалах справи наявні докази включення відповідача саме до Реєстру споживачів позивача.

Крім цього, п. 3.1. зазначеного Договору визначено, що право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі.

Відповідно до п. 3.5. вказаного Договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі природного газу.

У матеріалах справи відсутній відповідний акт на підтвердження постачання природного газу у спірний період саме з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".

Отже, вищевикладеним спростовуються заперечення відповідача.

Щодо позовної давності.

Відповідач у відзиві на позов та запереченнях заявив про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення основного боргу та штрафних санкцій.

За доводами відповідача, перебіг строку позовної давності починається з 01.02.2022, тому при звернення до суду 29.12.2025 позивачем було пропущено встановлену законом трирічну позовну давність.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Водночас суд враховує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України N 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12.03.2020 на всій території України був встановлений карантин, який неодноразово продовжувався та був відмінений 30.06.2023 (постанова КМУ №651 від 27.06.2023 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2").

Правові позиції щодо перебігу позовної давності у вказаний період неодноразово були викладені в постановах Верховного Суду (зокрема від 01.09.2022 у справі №910/14346/21, від 31.05.2022 у справі №926/1812/21), відповідно до яких строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину відповідно до Закону України від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій в зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" на всій території України запроваджено воєнний стан з 5:30 24 лютого 2022 року. В подальшому до указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 вносились зміни та доповнення, якими строк дії воєнного стану продовжувався та станом на момент ухвалення даного рішення не є скасованим.

Відповідно до п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України (в редакції згідно із Законом №3450-IX від 08.11.2023) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

У подальшому, Законом України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності, який набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було виключено.

Отже, строк позовної давності поновлюється з 04.09.2025.

З огляду на зазначені приписи законодавства та встановлені судом обставини, а саме: дату звернення позивача з позовом до суду (29.12.2025) та заявлені позивачем періоди нарахування штрафних санкцій (починаючи з 01.02.2022 до 19.08.2025), строк позовної давності щодо стягнення основного боргу та штрафних санкцій позивачем не пропущено.

Клопотання щодо зменшення штрафних санкцій відповідачем не було подано.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності.

З огляду на встановлені обставини, всі інші доводи та міркування сторін не мають вирішального впливу на результат вирішення спору, тому з урахуванням принципу процесуальної економії не потребують детальної відповіді суду.

Отже, на підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановивши усі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача 13 878,59 грн основного боргу, 2 049,46 грн пені, 1 477,21 грн 3% річних та 7 466,65 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості (вул. Євгена Маланюка, буд. 15, м. Кіровоград, 25015, ідентифікаційний код 22218952) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код 40121452) 13 878,59 грн основного боргу, 2 049,46 грн пені, 1 477,21 грн 3% річних та 7 466,65 грн інфляційних втрат, а також 2 422,40 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати позивачу та відповідачу через систему "Електронний суд".

Повний текст рішення складено - 02.03.2026.

Суддя М.С. Глушков