ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2026 р. Справа№ 910/11849/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивачів: Погрібна С.О.;

від відповідача: Семенець І.І,

від третьої особи: Освітня Л.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 (повний текст складено 20.01.2026) про призначення експертизи у справі

у справі №910/11849/25 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом 1) ОСОБА_1 ,

2) ОСОБА_2 ,

3) ОСОБА_3 ,

4) ОСОБА_4

до Акціонерного товариства "Сенс Банк"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ABH Holdings S.A.

про визнання права на отримання компенсації за примусово вилучені акції в певному розмірі із розрахунку на одну акцію, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

До Господарського суду міста Києва звернулись зі спільним позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - ОСОБА_1 , Позивач - 1), ОСОБА_2 (далі за текстом - ОСОБА_2 , Позивач-2), ОСОБА_3 (далі за текстом - ОСОБА_3 , Відповідач-3) та ОСОБА_4 (далі за текстом - ОСОБА_4 , Відповідач-4) до Акціонерного товариства "Сенс Банк" (далі за текстом - АТ "Сенс Банк", Відповідач), в якому позивачі просять суд визнати їхнє право на справедливу компенсацію за примусово вилучені акції АТ "Укрсоцбанк" та встановити її в розмірі 0 (нуль) грн 353536 коп. із розрахунку за 1 акцію.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наглядова рада ПАТ «МК «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є відповідач, при визначені ринкової ціни акцій в процедурі сквіз-ауту діяла недобросовісно, в інтересах акціонера - власника домінуючого контрольного пакету акцій, що призвело до суттєвого заниження такої ціни всупереч інтересам міноритарних акціонерів, в тому числі і позивачів, оскільки ціна примусового викупу простих акцій ПАТ «УКРСОЦБАНК» у 0,03 грн. є очевидно несправедливою.

Разом з позовом позивачами подано клопотання про призначення експертизи.

В обґрунтування клопотання позивачі зазначають, що ціна обов`язкового продажу акцій ПАТ "УКРСОЦБАНК" визначена на підставі Звіту №ВА 180604-001 з незалежної оцінки акцій (простих та привілейованих) ПАТ "УКРСОЦБАНК" у 100% пакеті статутного капіталу станом на 04.06.2018, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Бізнес Ассіст", що діє на підставі Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності від 21.10.2016 №813/16.

Згідно вказаного звіту ринкова вартість акцій (простих та привілейованих) ПАТ "УКРСОЦБАНК" у 100% пакеті статутного капіталу станом на 04.06.2018 складає (без ПДВ): 4 964 147 882,72 грн., в тому числі: вартість 1 простої іменної акції складає 0,03 грн., вартість 1 привілейованої іменної акції складає 0,07 грн.

Натомість, у відповідності до даних Рейтингового звіту ПАТ "УКРСОЦБАНК", складеного ТОВ "Рейтингове агентство "Експерт-Рейтінг" в зв`язку з присвоєнням банку довгострокового кредитного рейтингу на рівні uaAAA за національною шкалою, на підставі фінансової звітності Банку згідно з МСФЗ, чисті активи ПАТ "УКРСОЦБАНК" за 2017 рік складали 29 248 960 000,0 грн., що становить 0,176768 грн. (балансова вартість) на 1 акцію (29 248 960 000 грн : 165 464 910 824 шт. акцій).

З цих підстав позивачі вважають, що необхідно визначити ринкову ціну примусового викупу акцій ПАТ «УКРСОЦБАНК» в процедурі сквіз-ауту за допомогою експертних досліджень.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі №910/11849/25 призначено судову експертизу та зупинено провадження у справі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до висновку, що враховуючи необхідність визначення ринкової ціни примусового викупу акцій ПАТ "УКРСОЦБАНК" в процедурі сквіз-ауту (яка згідно доводів сторін є суперечливою та різною), що є необхідним для належного розгляду даної справи та з метою підтвердження обставин, на які посилається сторона Позивача та які в свою чергу стали підставою для звернення до суду з позовом, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення клопотання та призначення у справі судової експертизи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Сенс Банк" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі №910/11849/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на наступне:

- матеріали справи містять всі необхідні документи для самостійної правової оцінки обставин справи судом;

- матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про необґрунтованість або сумнівність Звіту №ВА 180604-001 з незалежної оцінки акцій (простих та привілейованих) ПАТ «УКРСОЦБАНК» у 100% пакеті статутного капіталу станом на 04.06.2018, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнес Ассіст», поданого АТ «СЕНС БАНК»;

- поданий Позивачами альтернативний розрахунок не ґрунтується на матеріалах справи та суперечить судовій практиці. Позивачі не довели, що наданий АТ «СЕНС БАНК» висновок є помилковим, а їх власні розрахунки - обґрунтованими.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/11849/25 в передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою суду від 02.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі №910/11849/25 та призначено до розгляду на 24.02.2026.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до чинного законодавства України суд вирішує спір та встановлює істину на основі всебічного з`ясування всіх суттєвих моментів спірних правовідносин та об`єктивного дослідження фактичних даних, що визначають наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Згідно зі ст. 100 Господарського процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінка в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище, предметом позову є вимоги позивачів про визнання їхнього права на справедливу компенсацію за примусово вилучені акції АТ "Укрсоцбанк" та встановити її в розмірі 0,353536 грн. із розрахунку за 1 акцію.

Позов обґрунтований тим, що ціна обов`язкового продажу акцій ПАТ "УКРСОЦБАНК" визначена на підставі Звіту №ВА 180604-001 з незалежної оцінки акцій (простих та привілейованих) ПАТ "УКРСОЦБАНК" у 100% пакеті статутного капіталу станом на 04.06.2018, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Бізнес Ассіст", що діє на підставі Сертифікату суб`єкта оціночної діяльності від 21.10.2016 №813/16.

Згідно вказаного звіту ринкова вартість акцій (простих та привілейованих) ПАТ "УКРСОЦБАНК" у 100% пакеті статутного капіталу станом на 04.06.2018 складає (без ПДВ): 4 964 147 882,72 грн., в тому числі: вартість 1 простої іменної акції складає 0,03 грн., вартість 1 привілейованої іменної акції складає 0,07 грн.

Натомість, у відповідності до даних Рейтингового звіту ПАТ "УКРСОЦБАНК", складеного ТОВ "Рейтингове агенство "Експерт-Рейтінг" в зв`язку з присвоєнням банку довгострокового кредитного рейтингу на рівні uaAAA за національною шкалою, на підставі фiнансової звiтнiсті Банку згiдно з МСФЗ, чисті активи ПАТ "УКРСОЦБАНК" за 2017 рік складали 29 248 960 000,0 грн., що становить 0,176768 грн. (балансова вартість) на 1 акцію (29 248 960 000 грн : 165 464 910 824 шт. акцій).

Згідно доводів позивачів Наглядова рада ПАТ "МК "УКРСОЦБАНК" при визначені ринкової ціни акцій в процедурі сквіз-ауту діяла недобросовісно, в інтересах акціонера - власника домінуючого контрольного пакету акцій, що призвело до суттєвого заниження такої ціни всупереч інтересам міноритарних акціонерів, в тому числі і Позивачів, оскільки ціна примусового викупу простих акцій ПАТ "УКРСОЦБАНК" у 0,03 грн. є очевидно несправедливою та суттєво занижена.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що ринкову вартість акцій (простих та привілейованих) ПАТ "УКРСОЦБАНК", правонаступником якого є відповідач, у 100% пакеті статутного капіталу станом на 04.06.2018 визначено Звітом № ВА 180604-001 з незалежної оцінки акцій (простих та привілейованих) ПАТ "УКРСОЦБАНК", що фактично нівелює необхідність проведення експертизи, а Позивачами не надано будь-яких доказів, які б спростовували вказаний звіт.

Отже, виходячи зі змісту поданих сторонами заяв по суті справи, а також заяв з процесуальних питань, між сторонами існує спір щодо дійсної (ринкової) вартості акцій ПАТ "УКРСОЦБАНК", правонаступником якого є відповідач, в процедурі примусового викупу акцій (сквіз-ауту).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про акціонерні товариства" (тут і далі в редакції станом на момент проведення процедури примусового викупу акцій) ринкова вартість майна у разі його оцінки відповідно до цього Закону, інших актів законодавства або статуту акціонерного товариства визначається на засадах незалежної оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Ринкова вартість емісійних цінних паперів визначається: 1) для емісійних цінних паперів, які не перебувають в обігу на фондових біржах, - як вартість цінних паперів, визначена відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність; 2) для емісійних цінних паперів, що перебувають в обігу на фондових біржах, - як середній біржовий курс таких цінних паперів на відповідній фондовій біржі, розрахований такою фондовою біржою за останні три місяці їх обігу, що передують дню, станом на який визначається ринкова вартість таких цінних паперів.

У разі якщо цінні папери перебувають в обігу на двох і більше фондових біржах та їхній середній біржовий курс за останні три місяці обігу, що передують дню, станом на який визначається ринкова вартість таких цінних паперів, на різних біржах відрізняється, ринкова вартість цінних паперів визначається наглядовою радою (якщо створення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства - виконавчим органом товариства) в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; 3) для емісійних цінних паперів, що перебувають в обігу на фондових біржах, у разі якщо неможливо визначити ринкову вартість цінних паперів за останні три місяці їх обігу, що передують дню, станом на який визначається ринкова вартість таких цінних паперів, - як вартість цінних паперів станом на таку дату, визначена відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Аналіз положень, закріплених у ст. 8 Закону України "Про акціонерні товариства", свідчить про те, що у частині другій цієї статті встановлений порядок визначення ринкової вартості емісійних цінних паперів, тобто ч. 2 ст. 8 Закону є спеціальною для застосування при визначенні ринкової вартості емісійних цінних паперів, зокрема акцій товариства.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 8 Закону України "Про акціонерні товариства" вимоги цієї статті застосовуються у разі визначення ринкової вартості акцій для цілей статей 65 - 65-3 цього Закону з урахуванням особливостей, встановлених цими статтями.

Норми ст. 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства", які визначають порядок проведення процедури сквіз-ауту, передбачають порядок визначення ринкової вартості акцій товариства у цій процедурі.

Так, за змістом абз. 2 ч. 3 ст. 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства" товариство не пізніш як за 25 робочих днів з дня отримання повідомлення (про набуття права власності на домінуючий контрольний пакет акцій) повинно затвердити ринкову вартість акцій товариства, визначену суб`єктом оціночної діяльності відповідно до статті 8 цього Закону, та повідомити її особі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Виходячи із системного аналізу положень, закріплених у ст. 8, в абз. 2 ч. 3, п. 3 ч. 5 ст. 65-2 Закону України "Про акціонерні товариства", ринкова вартість акцій товариства у процедурі примусового викупу акцій (сквіз-ауту) для цілей визначення ціни обов`язкового продажу акцій (ціни придбання акцій), визначається саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Колегія суддів, з урахуванням практики Верховного Суду (постанови від 04.03.2022 у справі №910/2483/18, від 17.02.2021 у справі №905/1926/18, від 15.06.2022 у справі №905/671/19) зазначає, що у разі звернення міноритарного акціонера до суду з позовом до заявника публічної безвідкличної вимоги та/або самого товариства про стягнення збитків спричинених пред`явленням публічної вимоги про придбання акцій за заниженою ціною, що на його думку не відповідає справедливій ціні, посилаючись при цьому в обґрунтування позову на порушення порядку визначення ринкової вартості акцій товариства та на те, що визначена відповідачами ринкова вартість акцій є несправедливою, суд має дослідити ці доводи позивача та заперечення відповідача/відповідачів на ці доводи.

Зокрема, суд має дослідити чи було визначено справедливу та обґрунтовану компенсацію міноритарним акціонерам вартості примусово викуплених у них акцій, а тому одним з ключових питань, що мають визначальне значення для вирішення даної справи, є дійсна ринкова вартість акцій ПАТ "УКРСОЦБАНК", правонаступником якого є відповідач.

Суд також має встановити, за яким/якими підходом/підходами у спірних правовідносинах визначалася ринкова вартість акцій, на підставі якої були визначені ціни придбання акцій у процедурі примусового викупу акцій, а також перевірити, чи правильно була визначена ця ринкова вартість акцій.

Верховний Суд у низці постанов займає позицію, відповідно до якої "при проведенні сквіз-ауту ціна має бути не лише ринковою, а й справедливою. Це означає, що така ціна може бути вище ринкової, адже у особи без волі та бажання вилучають майно, яким вона володіла на праві власності і не планувала його відчужувати" (зокрема, у постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №905/1926/18, від 18.02.2021 у справі №908/3492/19, від 28.04.2021 у справі №910/12591/18).

Для забезпечення єдності судової практики щодо застосування статей 8, 65-2 Закону "Про акціонерні товариства", Верховний Суд у складі Палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у постанові від 15.06.2022 у справі №905/671/19 уточнив висновки, зроблені у вказаних вище постановах Верховного Суду, і зазначив, що поняття "справедлива вартість" означає не конкретну грошову суму (величину), а дотримання емітентом (наглядовою радою) передбаченого законом порядку визначення ринкової вартості акцій, який передбачає необхідність обрання найбільшої вартості, якщо ринкова вартість може бути розрахована за різними підходами та методами, та за відсутності вирішального впливу мажоритарного акціонера на рішення наглядової ради, яка обирає суб`єкта оціночної діяльності та затверджує ринкову вартість акцій, визначену таким суб`єктом. Наглядова рада може вважатися такою, що не знаходиться під впливом мажоритарного акціонера у випадку наявності у її складі незалежних директорів, які становлять більшість від такого складу на момент ухвалення рішення про затвердження ринкової вартості акцій.

Як вже зазначалося вище, порядок визначення ціни вимоги у процедурі примусового викупу акцій визначений у ч. 5 ст. 65-2 Закону "Про акціонерні товариства", відповідно до якої ціною обов`язкового продажу акцій визначається найбільша з таких:

1) найвища ціна акції, за якою заявник вимоги, його афілійовані особи або треті особи, що діють спільно з ним, придбавали акції цього товариства протягом 12 місяців, що передують даті набуття домінуючого контрольного пакета акцій включно з датою набуття;

2) найвища ціна, за якою заявник вимоги, його афілійовані особи або треті особи, що діють спільно з ним, опосередковано набули право власності на акції цього товариства протягом 12 місяців, що передують даті набуття такою особою домінуючого контрольного пакета акцій товариства включно з датою набуття, за умови що вартість акцій товариства, які прямо або опосередковано належать такій юридичній особі, за даними її останньої річної фінансової звітності, становить не менше 90 відсотків загальної вартості активів такої юридичної особи;

3) ринкова вартість акцій товариства, визначена суб`єктом оціночної діяльності відповідно до ст.8 цього Закону станом на останній робочий день, що передує дню набуття заявником вимоги домінуючого пакета акцій товариства.

Тобто при сквіз-ауті ціною викупу має бути не середня ринкова (біржова) ціна, а найбільша з існуючих на ринку та визначених експертом за допомогою різних методів, і саме така ціна має вважатися справедливою.

Враховуючи, що ціна акцій міноритарних акціонерів на фондовому ринку є зазвичай дуже низькою, особливого значення для визначення справедливої вартості набуває проведення оцінки вартості акцій незалежним оцінювачем відповідно до вимог статей 8, 65-2 Закону "Про акціонерні товариства" або шляхом проведення судової експертизи (якщо така вартість визначається судом).

З огляду на викладене, вирішуючи спір у справі щодо стягнення різниці між визначеною ціною акцій у публічній безвідкличній вимозі та справедливою ціною таких акцій, про яку зазначає позивач, суд має перевірити не тільки обставини щодо дотримання емітентом (наглядовою радою) передбаченого законом порядку визначення ринкової вартості акцій, а також дотримання відповідних нормативних приписів визначення ринкової вартості акцій при дослідженнях, які були проведені на замовлення сторін, які, за їх доводами, відображають дійсну справедливу ціну акцій.

У постанові Верховного Суду від 02.04.2025 у справі №910/7294/22 викладено наступні висновки: «у разі наявності між сторонами спору щодо визначення вартості акцій та якщо жодною стороною не надано висновку експерта (незалежної оцінки ринкової вартості акцій) з цих питань (або в разі його відхилення), саме на суд покладається обов`язок належним чином з`ясувати ключове питання, а саме визначення ринкової (справедливої) вартості акцій.

У разі наведення позивачем свого розрахунку ринкової вартості акцій, суд має перевірити цей розрахунок позивача на предмет його правильності та відповідності вимогам чинного законодавства.

При цьому при перевірці правильності визначення ринкової вартості акцій за розрахунками як позивача, так і відповідача, суд у разі виникнення необхідності відповідно до статті 99 Господарського процесуального кодексу України має право призначити експертизу у справі.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку є необхідним призначення судової експертизи, оскільки з характеру заявлених сторонами позовних вимог та заперечень вбачається наявність спору щодо фактичної суми вартості однієї акції відповідача.

Оскільки предметом даного спору є визнання права на справедливу компенсацію за примусово вилучені акції АТ "Укрсоцбанк", правонаступником якого є відповідач, з огляду на те, що при вирішенні даного спору потрібно встановити ринкову (справедливу) вартість акцій, що потребує спеціальних знань, без яких встановити обставини, що входять до предмету доказування в цій справі неможливо, приймаючи до уваги, що жодною стороною не надано висновок експерта з питанням, яке необхідно поставити на вирішення судової експертизи, задля дотримання принципу рівності учасників процесу та змагальності сторін (відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України), суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності призначення у даній справі відповідної експертизи.

Колегією суддів також враховано, що в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993 (n. 33), та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996 р. (n. 38) зазначається, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, «без якого змагальність як принцип не існує». Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини «Дульський проти України» від 01.06.2006 року (заява № 61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, зокрема, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи скаржника про відсутність необхідності призначення судової економічної експертизи є безпідставними, такими, що не відповідають обставинам та справи та висновкам Верховного Суду, а висновок суду першої інстанції про необхідність її проведення - законним, обґрунтованим та таким, що відповідає усталеній судовій практиці.

Питання зупинення провадження у справі регулюються ст. 228 ГПК України.

Частиною 2 вказаної статті унормовано, що господарський суд має право зупинити провадження у справі за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи у зв`язку з призначенням судом експертизи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Отже, оскільки судом обґрунтовано, із посиланням на норми ст.ст. 99, 100, 107 ГПК України, призначено у справі судову експертизу, враховуючи, що для проведення експертного дослідження матеріали справи направляються до експертної установи, а тому у цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно скористався правом, наданим йому п. 2 ч. 1 ст. 288 ГПК України, та зупинив провадження у даній справі у зв`язку з призначенням господарським судом судової експертизи.

Водночас, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що виходячи із принципу диспозитивності господарського судочинства, місцевий господарський суд наділений виключною компетенцією щодо оцінки доказів при розгляді справи по суті, як суд першої інстанції. Така оцінка повинна ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів у судовому процесі, з врахуванням сукупності всіх обставин.

У випадку якщо суд приходить до висновку, що для надання оцінки певним обставинам справи необхідні спеціальні знання експерта, суд вправі призначити судову експертизу, поставивши перед ним ряд питань, та визначити відповідну експертну установу на власний розсуд. При цьому, апеляційний суд не вправі втручатися у виключну компетенцію суду першої інстанції та надавати йому якісь вказівки щодо збирання чи оцінки доказів, призначення експертної установи, тощо, оскільки він наділений власною компетенцією на предмет їх оцінки (переоцінки) за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення, ухваленого по суті спору.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваній ухвалі, а тому відсутні підстави для скасування або зміни ухвали Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі № 910/11849/25.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сенс Банк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі № 910/11849/25 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.01.2026 у справі № 910/11849/25 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/11849/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повна постанова складена 02.03.2026

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко