ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/139/26

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Славагропром"

до відповідача Приватного підприємства "ТИКВА"

про стягнення 129 310,10 грн боргу

Секретар судового засідання Мамчур А.Ю.

Представники сторін не з`явилися.

Суть спору:

На розгляді Господарського суду Рівненської області перебуває справа за позовом ТОВ "Славагропром" до ПП "Тиква" про стягнення 132 638,10 грн коштів. У дану суму позивачем включено: 56 800,00 грн основний борг, 68 388,00 грн - пеню, 1 124,30 грн - 3% річних, 2 997,80 грн - інфляційні втрати та 3328,00 грн - сплачений судовий збір.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено Договір купівлі-продажу №05/05/25 від 05.05.2025, за умовами якого покупцю було передано товару на 96 800,00 грн. В свою чергу, відповідач за поставлений товар повністю не розрахувався, допустив прострочення заборгованості у розмірі 56 800,00 грн.

Позивач, за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати поставленого товару, відповідно до п.4.2. Договору та ст. 625 ЦК України нарахував 68 388,00 грн - пені, 1 124,30 грн - 3% річних та 2 997,80 грн - інфляційних втрат, які просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Відповідач не скористався правом надання відзиву на позов, передбаченим ст. 165 ГПК України, а відтак суд на підставі ч.2 ст. 178, ч.9 ст. 165 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Процесуальні дії у справі

04.02.2026 позов ТОВ "Славагропром" надійшов до Господарського суду Рівненської області.

Ухвалою від 05.02.2026 відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03.03.2026.

Ухвалою від 03.03.2026 розгляд справ відкладено на 17.03.2026.

У судове засідання 17.03.2026 представники позивача та відповідача не прибули. Повідомлялися судом про дату та час розгляду справи належним чином.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідачу Приватному підприємству "ТИКВА" ухвала була надіслана у тому числі і на адресу засновника відповідача: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Конверт з ухвалою повернувся до суду з відміткою відділення Укрпошти "адресат відсутній".

Таким чином судом вжито усіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи.

Господарський суд наголошує на тому, що ухвала суду завчасно надіслана відповідачу за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

При цьому, господарським судом врахована правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Тому суд вважає можливим проводити розгляд справи без участі представників сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

05.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Славагропром" (Продавець) та Приватним підприємством "Тиква" (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу №05/05/25, згідно з яким продавець зобов`язується виготовити і продати Добриво органічне гранульоване на основі курячого посліду з якісними характеристиками: діаметр 6-8мм., довжина від 10-20 мм, щільність не більше 1,2 кг/м3, що іменується в подальшому товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

За п.2.3. Договору, Загальна сума договору становить 96 800,00 грн.

У відповідності до п.2.5 Договору, оплата товару здійснюється покупцем частками протягом 15 банківських днів з дня укладання Договору, але не пізніше ніж 23.05.2025 у безготівковій формі.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що у випадку порушення Покупцем строків сплати Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю штрафні санкції у розмірі 0,5% від загальної суми Договору за кожен день прострочення.

За п.7.1. Договору цей Договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін і до моменту виконання сторонами всіх своїх зобов`язань.

07.05.2025 "Славагропром" поставив ПП "Тиква" товар на суму 96 800,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №07/05/25, товарно-транспортною накладною від 07.05.2025 та податковою накладною №137 від 07.05.2025.

Відповідач свої зобов`язання з оплати товару виконав частково, а саме здійснив такі платежі: - 09.07.2025 - 15 000,00 грн;

- 23.09.2025 - 15 000,00 грн;

- 25.09.2025 - 10 000,00 грн.

Отож, станом на 01.02.2026 заборгованість ПП "Тиква" становить 56 800,00 грн.

Враховуючи, що відповідач припустився прострочення оплати за поставлений товар, позивач, відповідно до п. 4.2. Договору та ст. 625 ЦК України, просить суд стягнути з ПП "Тиква" 68 388,00 грн - пені, 1 124,30 грн - 3% річних та 2 997,80 грн - інфляційних втрат.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного Договору в силу статті 11 ЦК України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору купівлі-продажу.

Згідно з ч.1 та п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст. 525, ч.1 ст. 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено з матеріалів справи, господарські правовідносини між сторонами грунтуються на умовах Договір купівлі-продажу №05/05/25 від 05.05.2025, на підставі якого ТОВ "Славагропром" поставило на користь ПП "Тиква" товару на 96 800,00 грн.

Виходячи із п.2.5. Договору обов`язок оплати Товару виник у відповідача 23.05.2025.

Натомість ПП "Тиква" здійснило часткову оплату у розмірі 40 000,00 грн, допустивши заборгованість у розмірі 56 800,00 грн, яка підлягає до стягнення з відповідача, а позов в цій частині задоволенню.

Крім основної суми заборгованості позивачем заявлено до стягнення 68 388,00 грн - пені, 1124,30 грн - 3% річних та 2 997,80 грн - інфляційних втрат, розраховані з 09.07.2025 по 01.02.2026.

За ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Сплату неустойки (штрафу) та відшкодування збитків можливо охарактеризувати загальним поняттям "санкція" - визначена міра майнових чи інших невигідних для особи наслідків невиконання вимог закону та/або умов договору.

Відповідно до ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що у випадку порушення Покупцем строків сплати Товару, Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю штрафні санкції у розмірі 0,5% від загальної суми Договору за кожен день прострочення.

На підставі п.4.2. Договору, позивачем нараховано за прострочення сплати основного зобов`язання 68 388,00 грн пені.

Аналізуючи правову природу встановлених договором санкцій, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2024 року у справі №911/952/22. Зокрема, Велика Палата дійшла висновку, що текстуальне тлумачення положень ст.549 ЦК України свідчить про те, що законодавець пов`язує визначення пені як виду неустойки з такими кваліфікуючими ознаками її обчислення: 1) за кожен день прострочення виконання; 2) у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у зазначеній постанові, системний аналіз наведених норм дозволяє стверджувати, що незалежно від того, які правовідносини урегульовано конкретними нормами права, наразі в законодавстві сформований єдиний підхід до застосування пені як виду неустойки (штрафної санкції), конститутивною ознакою якої є її нарахування за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Отже, поденне нарахування пені є ознакою, яка вирізняє її серед інших видів неустойки (штрафних санкцій) та визначає механізм обчислення (визначення розміру) пені.

В силу приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вказане, суд зазначає, що оскільки передбачена пунктом 4.2 Договору санкція (названа сторонами "штрафні санкції") обчислюється саме за кожен день прострочення у відсотковому відношенні до суми договору, то вона за своєю юридичною суттю повністю відповідає наведеним кваліфікуючим ознакам пені.

Поряд з цим, Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" обмежує розмір пені за порушення грошового зобов`язання подвійною обліковою ставкою НБУ. Так, за ст. 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, незалежно від того в якому розмірі визначено пеню в договорі, розмір її стягнення не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ.

Окрім того, абзац другий частини 3 ст. 549 ЦК України в редакції Закону України від 09.01.2025, введеного в дію 28.08.2025, передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Тобто, за наведеним Законом сторонам надано можливість визначити у договорі розмір пені менший, ніж визначено законом. Тож у випадку, коли у договорі встановлено розмір пені більший, ніж у ч. 3 ст. 549 ЦК, то стягненню в судовому порядку підлягає пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Розрахунок пені судом перевірено за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE.

Так, за обрахунками суду, за період 09.07.2025 - 22.09.2025 на суму простроченого боргу 81 800,00 грн пеня становить 5 280,02 грн.

На суму простроченого боргу 66 800,00 грн за період 23.09.2025 - 24.09.2025 пеня становить 113,47 грн.

На суму простроченого боргу 56 800,00 грн за період 25.09.2025 - 01.02.2026 пеня становить 6 266,67 грн.

Тому розмір пені, який підлягає стягненню в межах періоду розрахунку позивача, становить всього 11 660,16 грн.

У іншій частині в сумі 56 727,84 грн пеня нарахована позивачем безпідставно, тому задоволенню не підлягає.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці долучених ТОВ "Славагропром" до матеріалів справи розрахунків відсотків річних та інфляційних втрат за допомогою Системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE, суд встановив, що позовні вимоги в цій частині в межах заявлених періодів підлягають частковому задоволенню. А саме.

За обрахунками суду, за період 09.07.2025 - 22.09.2025 на суму простроченого боргу 81800,00 грн 3% річних становить 510,97 грн.

На суму простроченого боргу 66 800,00 грн за період 23.09.2025 - 24.09.2025 3% річних становить 10,98 грн.

На суму простроченого боргу 56 800,00 грн за період 25.09.2025 - 01.02.2026 3% річних становить 606,90 грн.

Тому обгрунтований розмір 3% річних, в межах періоду розрахунку позивача, становить всього 1 128,85 грн.

Проте, у прохальній частині позовної заяви позивач заявляє до стягнення 3% річних 1124,30 грн.

Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то задоволенню підлягає сума 3% річних, заявлена позивачем.

Щодо інфляційних втрат, суд зазначає, що у липні та серпні 2025 року індекс інфляції був менше 100% та становив 99,80. Тобто мала місце дефляція.

За вересень 2025 року індекс інфляції був 100,30%.

Розрахунок здійснюється за формулою

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (99,80 : 100) x (99,80 : 100) x (100,30 : 100) = 0.99899201

Інфляційне збільшення:

81 800,00 x 0.99899201 - 81 800,00 = -82,45 грн.

81 800,00 (сума боргу) + - 82,45 (інфляційне збільшення) = 81 717,55 грн.

Тож, за обрахунками суду, за період 09.07.2025 - 22.09.2025 на суму простроченого боргу 81800,00 грн інфляційні втрати не відбулися у зв`язку з дефляцією.

У господарських відносинах слід врахувати, що відповідно до пункту 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування здійснюються на суму боргу, прострочення якого тривало не менше повного місяця і з застосуванням індексу інфляції такого місяця. Отже, з розрахунку виключаються періоди, менші за місяць.

Тому на суму простроченого боргу 66 800,00 грн за період два дні 23.09.2025 - 24.09.2025 інфляційні втрати не можуть нараховуватися, відповідно становлять 0,00 грн.

На суму простроченого боргу 56 800,00 грн за період 25.09.2025 - 01.02.2026 інфляційні втрати становлять 1 259,11 грн.

Тому обгрунтований розмір інфляційних втрат, в межах періоду розрахунку позивача, становить всього 1 259,11 грн.

У іншій частині в сумі 1 738,69 грн інфляційні нараховані позивачем безпідставно, тому задоволенню не підлягають.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Таким чином суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При цьому згідно ч.2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене вище, всі інші доводи та міркування учасників справи не мають вирішального впливу на результат вирішення спору, тому з урахуванням принципу процесуальної економії не потребують детальної відповіді суду.

Висновки суду.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом під час розгляду справи, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, у частині стягнення з ПП "Тиква" на користь ТОВ "Славагропром" 70 843,57 грн, з яких 56 800,00 грн - основної заборгованості за Договором купівлі-продажу №05/05/2025 від 05.05.2025, 11 660,16 грн - пені, 1 124,30 грн - 3% річних, а також 1 259,11 грн - інфляційні втрати.

При цьому, в решті позову в частині стягнення 56 727,84 грн пені та 1 738,69 грн інфляційних втрат суд відмовляє.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 328, 00 грн, що підтверджується квитанцією №25 від 30.01.2026.

Розмір пропорції задоволених вимог проти заявлених складає 54,79% .

Тому, позивачу підлягає відшкодуванню судовий збір за рахунок відповідача у розмірі 1823,41 грн (3328 грн Х 54,79% = 1823,41 грн).

Решта сплаченого судового збору 1 504,59 грн залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 129, 237-240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "ТИКВА" (вул. Млинівська, 18, м. Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33024, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Славагропром" (вул. Запорізька, 17, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84101, ):

- 56 800 (п`ятдесят шість тисяч вісімсот) грн 00 коп. - основної заборгованості за Договором купівлі-продажу №05/05/2025 від 05.05.2025,

- 11 660 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят) грн 16 коп - пені,

- 1 124 (одну тисячу сто двадцять чотири) грн 30 коп - 3% річних,

- 1 259 (одну тисячу двісті п`ятдесят дев`ять) грн 11 коп. - інфляційні втрати.

- 1 823 (одну тисячу вісімсот двадцять три) грн 41 коп. - судового збору.

3. В задоволенні решти вимог позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 17 березня 2026 року.

Суддя Бережнюк В.В.