ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.03.2026м. СумиСправа № 920/86/26

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі позивача Управління освіти і науки Сумської міської ради (вул. Харківська, буд. 35, м. Суми, 40035, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗ ЛАБС» (майдан Перемоги, буд. 10, м. Житомир, 10003, )

про визнання додаткових угод до договору недійсними та стягнення 39351,40 грн.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати недійсною Додаткову угоду № 1 від 29.08.2025 до Договору № 75/13-25 від 14.07.2025, укладену між Управлінням освіти і науки Сумської міської ради та ТОВ ЕЛІЗ ЛАБС;

- визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 30.09.2025 до Договору № 75/13-25 від 14.07.2025, укладену між Управлінням освіти і науки Сумської міської ради та ТОВ ЕЛІЗ ЛАБС;

- визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 14.11.2025 до Договору № 75/13-25 від 14.07.2025, укладену між Управлінням освіти і науки Сумської міської ради та ТОВ ЕЛІЗ ЛАБС;

- стягнути з ТОВ ЕЛІЗ ЛАБС на користь Управління освіти і науки Сумської міської ради пеню у розмірі 23 151,37 грн та штраф у розмірі 16 200,03 грн, а всього на суму 39 351,4 грн.;

Прокурор також просить суд стягнути з відповідача на користь Сумської обласної прокуратури судовий збір, сплачений за пред`явлення позовної заяви до суду у сумі 10 649,60 грн.

Позов обґрунтовано тим, що за результатами відкритих торгів між позивачем та відповідачем було укладено договір № 75/13-25 від 14.07.2025 (далі за текстом договір), за умовами п. 1.1., 3.2., 4.2. якого відповідач зобов`язувався у термін до 31.08.2025 поставити і передати позивачу товар, технічні і якісні характеристики якого визначені у специфікації (додаток №1 до договору) на загальну суму 277769,00 грн.

Відповідач станом на 31.08.2025 частково виконав умови договору та поставив позивачу товар на суму 46340,00 грн.

29.08.2025 сторони уклали додаткову угоду №1 до договору, якою змінили строк поставки до 30.09.2025.

30.09.2025 сторони уклали додаткову угоду №2 до договору та продовжили строк поставки до 15.11.2025. У строк до 15.11.2025 відповідач також не виконав зобов`язання з поставки всього товару, а поставив позивачу товар на суму 12030,00 грн.

14.11.2025 сторони уклали додаткову угоду №3 до договору, якою продовжили строк поставки до 15.12.2025.

Станом на 15.12.2025 відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 252615,00 грн, який був повністю оплачений позивачем.

На думку прокурора, під час внесення 29.08.2025, 30.09.2025 та 14.11.2025 змін до договору у частині продовження строку поставки (укладення додаткових угод №1-3), сторони не посилалися на жодні об`єктивні обставини, що є порушенням п.п. 4 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (далі по тексту Особливості, Закон).

Тому прокурор вбачає наявність підстав для визнання додаткових угод №1-3 до договору недійсними та стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення строків виконання зобов`язання відповідно до п. 6.3. договору.

Відповідач відзив на позов не подав, повідомлений судом про відкриття провадження у справі шляхом направлення ухвали від 26.01.2026 за адресою місцезнаходження відповідно до витягу з ЄДРПОУ: м. Житомир, Майдан Перемоги, буд. 10 (така ж адреса зазначена прокурором у позові).

Ухвала повернута на адресу суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній».

Згідно з п. 5.ч. 6 ст. 242 ГПК України ухвала про відкриття провадження є врученою відповідачу 05.02.2026.

Щодо підстав звернення з даним позовом до суду прокурора в інтересах держави в особі Управління освіти і науки Сумської міської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦК України, одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі ст. ст. 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Одним із таких органів є прокуратура, на яку покладено функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті, крім випадку, визначеного абз. 4 цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, керівник прокуратури чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99).

Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відтак, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко невизначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №06/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 19.09.2019 у справі №815/724/15, від 05.11.2019 у справі №804/4585/18, від 28.01.2021 у справі №380/3398/20, від 05.10.2021 у справі №380/2266/21, від 02.12.2021 у справі №320/10736/20, від 23.12.2021 у справі №440/6596/18 та від 14.02.2023 у справі №580/1374/22.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не повною мірою відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 806/602/18, від 13.03.2019 у справі №815/1139/18, від 15.10.2019 у справі № 810/3894/17, від 17.10.2019 у справі №569/4123/16-а, від 05.11.2019 у справі № 804/4585/18, від 03.12.2019 у справі №810/3164/18 та від 01.06.2022 у справі № 260/1815/21.

Прокурор у позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених ст. 169 цього Кодексу.

Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що ст. 53 ГПК України вимагає вказувати в позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.

Згідно зі ст. 4 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, держави-учасниці Конвенції вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Щодо економічних, соціальних і культурних прав Держави-учасниці вживають таких заходів у максимальних рамках наявних у них ресурсів і при необхідності в рамках міжнародного співробітництва.

Інтереси держави, за загальним правилом, охоплюють собою і суспільні (публічні) інтереси, оскільки основне покликання держави (ст. 3 Конституції України гарантує те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави) це максимально забезпечувати інтереси всіх соціальних груп для досягнення в суспільстві справедливості як найвищого блага.

У зв`язку з викладеним, уповноважені державні та інші органи зобов`язані вживати (реалізувати) комплекс організаційно-правових та інших заходів, спрямованих на створення умов для такого захисту прав. Видатками бюджету є кошти, спрямовані на виконання бюджетних програм, передбачених відповідним бюджетом (п. 13 ч. 1 ст. 2 БК України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 БК України, бюджетна система України функціонує, зокрема, за принципом ефективності та результативності, який означає, що при виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей шляхом забезпечення кісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Інтереси держави у сфері бюджетних відносин полягають в ефективному використанні бюджетних коштів, дотриманні цілей бюджетних асигнувань та призначень, своєчасному поверненні невикористаних бюджетних коштів (п. п. 4, 6, 8 ч. 1 ст. 7 БК України).

Неефективне використання бюджетних коштів порушує зазначені державні інтереси, оскільки створює загрозу економічній безпеці держави, порушує порядок надходження, акумулювання та використання бюджетних коштів, що може призвести до неможливості фінансування видатків бюджетів, у т. ч. захищених.

У свою чергу, практика реалізації вищевказаного принципу бюджетної системи України під час здійснення видатків бюджету досягається завдяки Закону України «Про публічні закупівлі», метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, розвиток добросовісної конкуренції.

Так, відповідно до ст. 5 Закону публічні закупівлю здійснюються за принципами добросовісної конкуренції, максимальної економії, ефективності та пропорційності.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної фізичної чи юридичної особи, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес».

Порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод після укладення договору про закупівлю не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів.

Як наслідок, укладення додаткових угод з порушенням вимог законодавства свідчить про нераціональне та неефективне використання бюджетних коштів, що створює загрозу порушення економічних (майнових) інтересів держави у бюджетній сфері.

Відповідно до висновків викладених у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18, від 21.12.2022 у справі № 904/8332/21: «проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора».

Разом з тим, укладення Додаткової угоди № 3 від 27.12.2024 яким продовження строк виконання зобов`язання без належного обґрунтованого документального підтвердження виникнення об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку виконання робіт, у тому числі непереборної сили, спотворює результати торгів та нівелює економію часу, яку було отримано під час підписання договору. А можливість зміни строку поставки товару внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону.

У свою чергу, використання бюджетних коштів становить значний суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб, зокрема у даному випадку мешканців Сумської міської територіальної громади.

Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності.

Неефективне витрачання бюджетних коштів може порушувати економічні інтереси держави.

Питання захисту інтересів держави у бюджетній сфері, зокрема, щодо використання бюджетних коштів в умовах воєнного стану, дотримання умов договорів, укладених за результатами публічних закупівель, виконання зобов`язань за ними стосовно строків, належної якості та комплектації постачання товарів, робіт і послуг, є пріоритетним.

Крім того, навчальні моделі, обладнання для кабінетів необхідні для здійснення навчання учнів, але у зв`язку з укладенням додаткових угод, вказані предмети в повному обсязі до закладів освіти не доставлені в строк до 31.08.2025 (термін поставки відповідно до договору в першій його редакції), тобто, до початку навчального року.

Звернення прокурора з вказаним позовом спрямоване на захист і відновлення зазначених державних інтересів, оскільки визнання недійсними оскаржуваних додаткових угод та стягнення відповідних коштів за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань сприятиме своєчасному фінансуванню нагальних потреб держави в умовах воєнного стану, дисциплінуватиме постачальників до своєчасного виконання покладених на них обов`язків, а отже і сприятиме створенню належних умов для здобуття освіти.

Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес.

Відтак, в силу положень ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» обов`язком прокурора є захист інтересів держави.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі №826/13768/16, погоджуючись з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, зазначила, що за змістом ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, зокрема, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Верховний Суд звернув увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Управління освіти і науки Сумської міської ради (далі Управління) є виконавчим органом Сумської міської ради, підзвітне та підконтрольне Сумській міській раді, підпорядковане виконавчому комітету та Сумському міському голові, оперативно підпорядковане заступнику міського голови згідно з розподілом обов`язків (п. 1.1, Розділу І Положення про управління освіти і науки Сумської міської ради (нова редакція), затверджене рішенням Сумської міської ради від 31.01.2018 №3034-МР, міститься у відкритому доступі на офіційному сайті Сумської міської ради та доступне за посиланням: https://smr.gov.ua/uk/dokumenti/rishennya-miskojiradi/2025/34997-05-chervnya-khikh-sesiya-sumskoji-miskoji-radi-viii-sklikannya-24.html, далі Положення про Управління).

Відповідно до п. 1.2 Розділу І Положення про Управління, управління є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України, своїм найменуванням та кодом, має самостійний кошторис, розрахункові рахунки.

Управління у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, рішенням Сумської міської ради та виконавчого комітету, розпорядженнями і дорученнями Сумського міського голови, іншими нормативно-правовими актами та цим Положенням (п. 1.4 Розділу І Положення про Управління).

Управління є неприбутковою організацією та утримується за рахунок коштів бюджету Сумської міської територіальної громади. Бюджет Управління використовується виключно для фінансування видатків на утримання Управління, оплати праці працівників. Використання коштів, не пов`язане з реалізацією основних завдань та функцій Управління, визначених законодавством та цим Положенням, забороняється (п. 1.6 Розділу І Положення про Управління).

Відповідно до п. 5 Положення про Управління, управління забезпечує організацію здійснення власних повноважень та делегованих повноважень органів виконавчої влади, визначених підпунктами 1,2,3,6, пункту „а та підпунктами 1,2,4,5,6,7,8 пункту „б статті 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Начальник Управління розпоряджається коштами в межах затвердженого кошторису (п. 2.6.16. Положення про Управління) та у межах своїх повноважень користується правами головного розпорядника коштів (п. 2.6.18).

Згідно з п. 4.1. Положення про Управління, управління має право, зокрема: п. 4.1.10. Укладати в установленому чинним законодавством порядку договори, набувати майнових і немайнових прав, бути позивачем, відповідачем, третьою особою в місцевих, апеляційних, вищих спеціалізованих судах та у Верховному Суді України; п. 4.1.11. Користуватись іншими правами, передбаченими Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до п. 3.1. Положення про Управління, основними завдання Управління є, зокрема: п. 3.1.1. Реалізація державної політики в галузі освіти, мистецької, інноваційної діяльності з урахуванням особливостей соціально-культурного середовища; п. 3.1.2. Створення умов для здобуття та забезпечення доступності дошкільної, початкової, базової та профільної середньої освіти, позашкільної освіти для всіх громадян, які проживають на території Сумської міської територіальної громади; п. 3.1.5. Забезпечення утримання, зміцнення та розвитку матеріально-технічної бази закладів освіти Сумської міської територіальної громади; п. 3.1.6. Сприяння проведенню експериментальної та інноваційної діяльності в освітньому процесі закладів освіти комунальної форми власності; п. 3.1.9. Забезпечення соціального захисту, охорони життя, здоров`я та захисту прав учасників освітнього процесу в закладах освіти.

Згідно з п. 3.2. Положення про Управління, Управління виконує наступні функції, зокрема: п. 3.2.25. За дорученням керівництва аналізує матеріали, які надходять від правоохоронних, судових органів та органів прокуратури, інших державних органів та установ, сприяє своєчасному вжиттю заходів за результатами їх розгляду; п. 3.2.28. Здійснює, в межах повноважень, договірну роботу щодо договорів, угод, контрактів стороною яких виступає Управління.

Згідно відомостей із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, організаційна-правова форма Управлінням освіти і науки Сумської міської ради орган місцевого самоврядування.

Управлінням освіти і науки Сумської міської ради, як орган місцевого самоврядування, та який у розумінні ст. 22 БК України є розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких здійснювалася закупівля робіт за договором), уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та сфері публічних закупівель.

Однак, Управлінням освіти і науки Сумської міської ради, укладаючи оспорювані додаткові угоди всупереч законодавству про публічні закупівлі, сам сприяв порушенню цих інтересів держави, тим самим є органом, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, однак неналежно здійснює їх.

Порушення норм законодавства у сфері публічних закупівель у зв`язку з укладенням всупереч вимог закону додаткових угод, призвело до безпідставної зміни істотних умов договору про закупівлю після його укладення, за відсутності документального підтвердження об`єктивних обставин, що спричинили його продовження.

Листами від 24.11.2025, 09.12.2025, 19.12.2025, тобто до подання вказаної позовної заяви до суду, окружною прокуратурою поінформовано відділ освіти про виявлені порушення вимог законодавства при укладенні спірних додаткових угод та з`ясовано питання щодо вжиття заходів з метою усунення виявлених порушень.

Разом з тим, відповідно до інформації Управлінням освіти і науки Сумської міської ради від 01.12.2025, 16.12.2025, 24.12.2025 вбачається, що уповноваженим органом заходи до усунення виявлених порушень не вживалися та вживатися не будуть.

Вказане свідчить про те, що відділ освіти, будучи проінформованим про допущені порушення, належних заходів для захисту порушених інтересів держави не вживає та не планує вживати.

Вказане свідчить про неналежне здійснення Управлінням освіти і науки Сумської міської ради заходів щодо захисту порушених інтересів держави.

Зазначене призводить до порушення інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель і, відповідно до положень ст. 131-1 Конституції України, покладає на органи прокуратури обов`язок здійснювати представництво інтересів держави в суді, шляхом пред`явлення даного позову.

З урахуванням наведеного, прокурором дотримано приписи ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» при зверненні до суду з даним позовом.

Про виявлені порушення вимог законодавства прокурором заздалегідь проінформовано Позивача та надано достатньо часу для реагування на стверджувані прокурором порушення інтересів держави.

Згідно з положеннями ст. 215 ЦК України, з позовом про визнання правочину недійсним може звернутися одна із сторін або інша заінтересована особа, яка забезпечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Відповідно до п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», прокурор, звертаючись до суду із заявою про визнання правочину недійсним, виступає позивачем або зазначає у ній позивачем державний чи інший орган або установу, організацію, уповноважені здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, наприклад, управляти майном, що є предметом цього правочину.

Також, згідно положень вказаної Постанови, позивачами у таких справах можуть бути учасники правочину, а також підприємство, установа, організація, права та охоронювані законом інтереси якої порушує цей правочин.

З урахуванням викладеного, позивачем у справах про визнання недійсними додаткових угод до договорів закупівлі, може бути суб`єкт, який проводив закупівлю, отримав товар, здійснив оплату за нього, а також суб`єкт реальний і законний інтерес якого порушено внаслідок укладення цих угод.

Водночас, дотепер, Управлінням освіти і науки Сумської міської ради, як стороною правочину, не вжито належних заходів до визнання недійсними оскаржуваних додаткових угод.

Відповідно до інформації, розміщеної на веб-порталі «Судова влада України», судовий спір за участю Управління освіти і науки Сумської міської ради з вимогами до відповідача відсутній, що свідчить про не здійснення захисту законних інтересів уповноваженим державним органом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.02.2019 у справі № 905/803/18.

Факт не звернення до суду суб`єктів владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указані органи неналежно виконують свої повноваження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 15.10.2019 у справі № 903/129/18.

Таким чином, підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку стала усвідомлена пасивна поведінка уповноваженого суб`єкта на захист порушених інтересів у даній справі Управлінням освіти і науки Сумської міської ради, його бездіяльність щодо захисту порушених інтересів держави.

Наведене утворює собою передбачений вимогами Конституції України та Закону України «Про прокуратуру» винятковий випадок, за якого порушення інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій із їх захисту, та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах Управлінням освіти і науки Сумської міської ради.

Таким чином, прокурор, здійснюючи представництво інтересів держави, з метою їх захисту, які полягають у порушенні законодавчої процедури зміни істотних умов договору закупівлі, для того щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, звертається до суду з позовом про визнання недійсними додаткових угод до договору про закупівлю та стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання постачальником договірних зобов`язань.

На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурором попередньо повідомлено позивача про здійснення представництва інтересів держави, в особі Управління освіти і науки Сумської міської ради, шляхом звернення з вказаним позовом до Господарського суду Сумської області.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до інформації електронної системи закупівель «Prozorro», Управлінням освіти і науки Сумської міської ради (далі Замовник) проведено публічну закупівлю засобів навчання та обладнання для навчальних кабінетів природничої галузі освіти (біології, фізики, географії, хімії) з очікуваною вартістю 286 262 грн (UA-2025-06-19-014136-a).

Згідно з інформацією електронної системи закупівель «Prozorro», в даному випадку передбачена одноразова поставка в період 20 днів після підписання договору.

Відповідно до оголошення про проведення закупівлі, строк поставки товарів встановлений до 31.08.2025.

За результатом відкритих торгів з Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗ ЛАБС» (далі Постачальник) укладено договір № 75/13-25 від 14.07.2025 (далі Договір).

Сторони підписали договір на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», а на момент його підписання погодили всі істотні умови предмет, ціну та строк виконання зобов`язань, відповідно до вимог ч. 3 ст. 180 ГК України та Закону України «Про публічні закупівлі».

Так, відповідно до п. 1.1 Договору, у порядку, на умовах і у строки, встановлені цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити і передати Замовникові Товар - Засоби навчання та обладнання для навчальних кабінетів природничої галузі освіти (біології, фізики, географії, хімії) на реалізацію публічного інвестиційного проєкту на забезпечення якісної, сучасної та доступної загальної середньої освіти «Нова українська школа» у 2025 році за кодом ДК 021:2015:39160000-1 Шкільні меблі (далі «Товар» або «Товари»), ціна, кількість та технічні і якісні характеристики якого зазначені у Специфікації, що є додатком до цього Договору і є його невід`ємною частиною, а Замовник - прийняти і оплатити такий Товар.

Товар, що є предметом договору закуповується відповідно до Регламенту Європейського Парламенту і Ради (ЄС) 2024/792 від 29 лютого 2024 року, Плану України, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 березня 2024 року № 244-р, Рамкової угоди між Україною та Європейським Союзом щодо спеціальних механізмів Facility, реалізації фінансування Союзу для України згідно з інструментом Ukraine ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової угоди між Україною та Європейським Союзом щодо спеціальних механізмів реалізації фінансування Союзу Постанови для України згідно з інструментом UkraineFacility» від 6 червня 2024 року № 3786-IX, Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року № 1318 «Деякі питання реалізації моніторингу інструменту UkraineFacility», якою затверджено Порядок управління, та контролю за виконанням Плану України, Закону України «Про публічні закупівлі» від 25 грудня 2015 року № 922-VIII, а також Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 року № 1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом Україні України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» (п. 1.4 Договору).

Згідно з п. 3.2 Договору, загальна ціна Договору становить 277769,00 грн.

Джерела фінансування закупівлі: закупівля здійснюється в межах реалізації програми Ukraine Facility, що впроваджується Європейським Союзом, за рахунок: коштів державного бюджету у вигляді субвенції місцевим бюджетам (КПКВ 0611184) 194438,30 грн. (Сто дев`яносто чотири тисячі гривень чотириста тридцять вісім гривень 30 копійок), в т.ч. ПДВ - 32406,38 грн. (Тридцять дві тисячі чотириста шість гривень 38 копійок); коштів місцевого бюджету в рамках співфінансування (КПКВ 0611183) 83330,70 грн. (Вісімдесят три тисячі триста тридцять гривень 70 копійок), в т.ч. ПДВ 13888,45 грн. (Тринадцять тисяч вісімсот вісімдесят вісім гривень 45 копійок).

В подальшому, додатковою угодою № 4 від 11.12.2025, керуючись підпунктом 1 пункту 19 Особливостей та пунктом 11.4. Договору, сторони внесли зміни до договору та виклали п. 3.2 Договору в наступній редакції: « 3.2. Загальна ціна договору становить 258 519,00 гривень (двісті п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривень 00 копійок), в т.ч. ПДВ 43 086,50 гривень (сорок три тисячі вісімдесят шість гривень 50 копійок).

Джерела фінансування закупівлі: закупівля здійснюється в межах реалізації програми UkraineFacility, що впроваджується Європейським Союзом за рахунок коштів державного бюджету у вигляді субвенції місцевим бюджетам (КПКВ 0611184) 180 963,30 гривень (сто вісімдесят тисяч дев`ятсот шістдесят три гривень 30 копійок), в т.ч. ПДВ 30 160,55 гривень (тридцять тисяч сто шістдесят гривень 55 копійок); коштів місцевого бюджету в рамках співфінансування (КПКВ 0611183) 77 555,70 гривень, (сімдесят сім тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 70 копійок) в т.ч. ПДВ 12925,95 гривень (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять гривень 95 копійок).».

Місце поставки товарів: Сумський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3 Сумської міської ради м. Суми, вул. Сумської артбригади, 9; Сумський заклад загальної середньої освіти спеціальна школа Сумської міської ради - м. Суми, проспект Свободи, 28 (п. 4.1. Договору).

Відповідно до п. 4.2. Договору, термін поставки до 31.08.2025.

Згідно з п. 5.1.1 Договору, Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором та відповідно до розділу 4 цього Договору.

Відповідно до п. 5.4.3 Договору, Замовник має право вимагати від Постачальника відшкодування збитків, завданих невиконанням та/або неналежним виконанням умов цього Договору.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором, Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та Договором (п. 6.1. Договору).

За порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (п. 6.3. Договору).

відповідно до видаткової накладної № ЕС-0000371 від 11.08.2025, ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» поставлено Управлінню освіти і науки Сумської міської ради товару на загальну суму 46 340 грн., за який, згідно з інформацією єдиного веб-порталу використання публічних коштів (https://spending.gov.ua), сплачено Замовником 46 340 грн. (2 транзакції від 27.08.2025 на 32 438 грн та 13 902 грн).

Таким чином, ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС», станом на дату закінчення строку поставки товару за договором (31.08.2025), поставлено товару на суму 46 340 грн.

ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» у встановлені договором строки зобов`язання у повному обсязі не виконало та, натомість, ініціювало продовження строку поставки товару до 30.09.2025.

У зв`язку з цим, 29.08.2025 сторонами укладено додаткову угоду № 1 та змінено строк поставки: до 30.09.2025.

На обґрунтування необхідності продовження строку поставки товару за Договором ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» надало Управлінню освіти і науки Сумської міської ради лист від 25.08.2025 № 1, яким повідомляється про необхідність продовження строку поставки товару через обставини, що обумовлені військовою агресією з боку росії, пов`язані із вимушеною зміною логістичних ланцюгів поставки, великим навантаженням на виробників.

До 30.09.2025 ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» не поставило Управлінню освіти і науки Сумської міської ради жодного товару, а ініціювало продовження строку поставки товару до 15.11.2025.

Так, на підставі підпункту 4 пункту 19 Особливостей, листа Постачальника № 1 від 29.09.2025 (про необхідність продовження строку виконання зобов`язань щодо постачання товару), Сторони дійшли взаємної згоди продовжити строк виконання зобов`язань щодо постачання товару та уклали додаткову угоду № 2 від 30.09.2025 та продовжили строк поставки: до 15.11.2025.

Згідно з видатковою накладною № 1 від 13.11.2025, ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» поставлено Управлінню освіти і науки Сумської міської ради товару на загальну суму 12 030 грн., за який, згідно з інформацією єдиного веб-порталу використання публічних коштів (https://spending.gov.ua), сплачено Замовником 12 030 грн. (2 транзакції від 20.11.2025 на 8 421 грн та 3 609 грн).

В подальшому, ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» знову ініціювало продовження строку поставки товару.

Так, додатковою угодою № 3 від 14.11.2025, на підставі підпункту 4 пункту 19 Особливостей, листа Постачальника № 14/25-3 від 14.11.2025 (про необхідність продовження строку виконання зобов`язань щодо постачання товару), Сторони змінили термін поставки до 15.12.2025.

Відповідно до видаткової накладної № 1 від 20.11.2025, ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» поставлено Управлінню освіти і науки Сумської міської ради товару на суму 3 930 грн., за який, згідно з інформацією єдиного веб-порталу використання публічних коштів (https://spending.gov.ua), сплачено Замовником 3 930 грн. (2 транзакції від 26.11.2025 на 1 179 грн та 2 751 грн).

Згідно з видатковою накладною № 1 від 04.12.2025, ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» поставлено Управлінню освіти і науки Сумської міської ради товару на суму 19 920 грн., за який, згідно з інформацією єдиного веб-порталу використання публічних коштів (https://spending.gov.ua), сплачено Замовником 19 920 грн. (транзакція від 05.12.2025 на 5 976 грн та від 06.12.2025 на 13 944 грн).

Відповідно до видаткової накладної № 1 від 12.12.2025, ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» поставлено Управлінню освіти і науки Сумської міської ради товару на суму 139 445 грн., за який, згідно з інформацією єдиного веб-порталу використання публічних коштів (https://spending.gov.ua), сплачено Замовником 139 445 грн. (2 транзакції від 13.12.2025 на 41 833,50 грн та 97 611,50 грн).

Згідно з видатковою накладною № 1 від 12.12.2025, ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» поставлено Управлінню освіти і науки Сумської міської ради товару на суму 7 800 грн., за який, згідно з інформацією єдиного веб-порталу використання публічних коштів (https://spending.gov.ua), сплачено Замовником 7 800 грн. (2 транзакції від 18.12.2025 на 2 340 грн та 5 460 грн).

Відповідно до видаткової накладної № 1 від 15.12.2025, ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» поставлено Управлінню освіти і науки Сумської міської ради товару на суму 18 550 грн., за який, згідно з інформацією єдиного веб-порталу використання публічних коштів (https://spending.gov.ua), сплачено Замовником 18 550 грн. (2 транзакції від 18.12.2025 на 5 565 грн та 12 985 грн).

Згідно з видатковою накладною № 1 від 15.12.2025, ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» поставлено Управлінню освіти і науки Сумської міської ради товару на суму 4 600 грн., за який, згідно з інформацією єдиного веб-порталу використання публічних коштів (https://spending.gov.ua), сплачено Замовником 4 600 грн. (2 транзакції від 23.12.2025 на 1 380 грн та 24.12.2025 на 3 220 грн).

Таким чином, загалом постачальником у період з 14.07.2025 по 15.12.2025 поставлено товару на загальну суму 252 615 грн., за що замовником сплачено 252615 грн.

Згодом, Постачальник звернувся до Замовника з листом № 15/1 від 15.12.2025 з проханням внести зміни до договору на підставі п. 11.4 та 11.6 Договору, керуючись статтями 651, 653 Цивільного кодексу України, у зв`язку зі зміною об`єктивних обставин, які сторони не могли передбачити в момент заключення договору, шляхом укладення додаткової угоди на зменшення обсягу та суми договору, оскільки, зважаючи на пошкодження енергосистеми внаслідок обстрілів, що тягне за собою планові та екстрені відключення світла, виробник товару не має можливості виготовити та поставити раніше замовлений товар, що позбавляє постачальника виконати в повному обсязі взяті на себе зобов`язання згідно з договором № 75/13-25 від 14.07.2025.

Керуючись підпунктом 1 пункту 19 Особливостей та пунктом 11.4. Договору, сторони уклали додаткову угоду № 4 від 11.12.2025, внесли зміни до п. 3.2. Договору,

Додатку № 1 до Договору та змінили ціну Договору на 258519 грн. та зменшили обсяг постачання.

В подальшому, керуючись підпунктом 1 пункту 19 Особливостей та пунктом 11.4. Договору, сторони уклали додаткову угоду № 5 від 24.12.2025, внесли зміни до п. 3.2. Договору, Додатку № 1 до Договору та змінили ціну Договору на 252 615 грн. та зменшили обсяг постачання.

Таким чином, з урахуванням додаткових угод № 4 та № 5, зменшено обсяг постачання та вилучено з переліків товарів:

- Модель-аплікація «Еволюція системи органів безхребетних тварин»;

- Модель-аплікація «Еволюція системи органів хребетних тварин»;

- Модель-аплікація «Генетика груп крові»;

- Набір ручних інструментів (6 шт);

- Колекція «Ракоподібні»;

- Колекція «Корали»;

- Сухе паливо (4 шт);

- Колекція «Види тканин та ниток».

Прокурор зазначає, що під час укладення додаткових угод №1-3 до договору сторони керувалися листами відповідача від 25.08.2025 №1, від 29.09.2025 №1, від 14.11.2025 №14/25-3. У зазначених листах, на думку прокурора, не надано документального підтвердження об`єктивних обставин, що потребують продовження строку поставки товару, а отже укладення додаткових угод здійснено з порушенням вимог п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та п.п. 4 п. 19 Особливостей, що є підставою для визнання додаткових угод недійсними у судовому порядку.

Крім цього, відповідно до п. 6.3. договору за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсоток вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Тому у зв`язку з недійсністю додаткових угод№1-3 до договору, якими продовжено строк поставки, на думку прокурора, з відповідача підлягає стягненню 23151,37 грн пені за період з 01.09.2025 до 23.12.2025 та 16200,03 грн штрафу.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Здійснення закупівель в умовах воєнного стану врегульовано Законом України «Про публічні закупівлі» (далі Закон) з урахуванням Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», затверджених постановою КМУ від 12.10.2022 за № 1178. Законом встановлено правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальних громад, з метою забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвитку добросовісної конкуренції.

Згідно зі ст. 5 Закону закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Відповідно до пункту 17 Особливостей, договір про закупівлю за результатами проведеної закупівлі згідно з пунктами 10 і 13 Особливостей укладається відповідно до ЦК і ГК України з урахуванням положень статті 41 Закону, крім ч.ч. 2-5, 7-9 ст. 41 Закону, та цих особливостей. Зазначена вище закупівля була проведена Замовником та договір було укладено Сторонами відповідно до п. 10 Особливостей, шляхом відкритих торгів з особливостями. Тому підстави внесення змін до істотних умов Договору в умовах воєнного стану передбачені п. 19 Особливостями.

Із системного тлумачення норм ЦК України, ГК України та Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається, що визначена сторонами у Договорі така умова як строк виконання зобов`язань, є істотною умовою договору про закупівлю.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2024 у справі № 927/863/23, від 30.04.2024 у справі № 927/782/23 та інші.

Згідно з ч.1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає з суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Правові та економічні засади здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг визначені Законом України «Про публічні закупівлі», норми якого є спеціальними та визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, і їх потрібно застосовувати переважно щодо норм ЦК України та ГК України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 926/3421/22).

Так, особливості укладання договору про закупівлю та внесення змін до нього врегульовано у ст. 41 Закону, яка містить загальне правило, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону).

Зазначена норма передбачає можливість внесення змін до договору про закупівлю (зміна істотних умов) щодо продовження строку виконання зобов`язань у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.09.2018 у справі № 910/21806/17, від 06.06.2023 у справі № 910/21100/21 та інших.

Таким чином, спеціальним законодавством встановлено імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 цього Закону.

Окрім того, відповідно до пп. 4 п. 19 Особливостей, істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема продовження строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Тобто, неухильним аспектом при застосуванні пп. 4 п. 5 Особливостей при продовженні строку дії договору про закупівлю та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт є наявність документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної договором.

Отже, під час дії Договору, сторони могли змінити таку істотну умову, як строк виконання зобов`язань (строк виконання поставки товару), шляхом продовження такого строку, однак виключно за наявності виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження.

Вказане чітко обумовлене умовами договору, а саме розділом 7 Договору.

Так, згідно п. 7.1 Договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин, які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).

Пунктом 7.3 Договору чітко визначено, що доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються ТПП України.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2024 у справі № 907/811/21.

Сторона зобов`язання, яка його не виконує, повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер саме для цієї конкретної особи при виконання нею конкретних договірних зобов`язань. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.03.2023 у справі № 920/505/22.

Проте, укладенню оспорюваних додаткових угод не передувало будь-яке надання документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження.

Так, підставою для укладення Додаткової угоди № 1 від 29.08.2025 став лист ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» від 25.08.2025 № 1, яким повідомляється про необхідність продовження строку поставки товару через обставини, що обумовлені військовою агресією з боку росії, пов`язані із вимушеною зміною логістичних ланцюгів поставки, великим навантаженням на виробників, відповідно до листа роз`яснення від виробника ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС ТРЕЙД» № 25/08-25-1 від 25.08.2025 (у зв`язку зі складною ситуацією, військовим станом, затримкою в отриманні матеріалів для виготовлення засобів навчання та обладнання, значним навантаженням на виробництво та нестачею трудових ресурсів можливі затримки в отриманні замолених засобів навчання та обладнання).

При цьому, як раніше зазначалось, місце поставки товарів: Сумський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 3 Сумської міської ради м. Суми, вул. Сумської артбригади, 9; Сумський заклад загальної середньої освіти спеціальна школа Сумської міської ради - м. Суми, проспект Свободи, 28 (п. 4.1. Договору). ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» та ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС ТРЕЙД» знаходяться в місті Житомир, а виробничі потужності ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС ТРЕЙД» за адресою: Житомирська обл., с. Оліївка, вул. Олександра Білаша, 1.

Підставою для укладення Додаткової угоди № 2 від 30.09.2025 став лист ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» 29.09.2025 № 1, відповідно до якого, Постачальник звертається з проханням продовжити строк поставки товару у зв`язку з отриманням інформації від виробника про перевантаження на виробництві та затримкою в отриманні сертифікатів про країну походження (лист ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС ТРЕЙД» № 19/09-25-1 від 19.09.2025 щодо повідомлення про можливі затримки в отриманні замовлених засобів навчання та обладнання, у зв`язку зі складною ситуацією, військовим станом, затримкою в отриманні матеріалів для виготовлення засобів навчання та обладнання, значним навантаженням на виробництво, нестачею трудових ресурсів та затримкою в отриманні сертифікатів про країну походження).

Підставою для укладення Додаткової угоди № 3 від 14.11.2025 став лист ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» від 14.11.2025 № 14/25-3, яким повідомляється про те, що ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» не має можливості виконати вчасно узяті на себе зобов`язання, в зв`язку з отриманням інформації від виробника про те, що товар виготовляється, по мірі виготовлення та отримання сертифікатів, що підтверджують країну походження, відвантажується покупцям. Однак, виникають значні затримки в відвантаженні замовлених засобів навчання та обладнання, виробництво не встигає віддати замовлення в обумовлені строки, у зв`язку зі складною ситуацією, затримкою філаменту для виготовлення об`ємних моделей, плановими довготривалими відключеннями світла.

Разом з тим, з наданих ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» листів вбачається лише констатація факту настання обставин, які обумовлені широкомасштабною триваючої військової агресії російської федерації проти України та існували на момент укладення договору сторонами, за відсутності документального підтвердження, яким чином зазначені обставини вплинули на реальну можливість виконання зобов`язання за договором.

Так, загальновідомим та нормативно врегульованим є питання щодо існування на території України надзвичайних обставин, а саме введення воєнного стану, що неодмінно супроводжується оголошенням повітряних тривог, не рідко відключенням світла внаслідок ракетних атак (атак БПЛА) та впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків, обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності.

Тобто, вказані обставини існували до моменту оголошення закупівлі та на момент підписання договору. Це не є обставиною, яка виникла після укладення договору і яку неможливо було врахувати під час його підписання. ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» не надало підтвердження того, яким саме чином вимушено відбулася зміна логістичних ланцюгів поставки, як на це вплинув воєнний стан і чому це неможливо було передбачити на момент подання тендерної пропозиції та підписання договору. При цьому, товариство посилається на велике навантаження на виробників, що в свою чергу не є підставою для порушення договірного зобов`язання перед Управлінням та звільнення від відповідальності за порушення істотної умови договору.

ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» є господарюючим суб`єктом і несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності, у тому числі в умовах воєнного стану.

Як виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові №910/15484/17 від 02.07.2019, відповідно до ст.ст. 42, 44 ГК України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику. Отже, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (п. п. 6.41-6.42 постанови).

Окрім того, суб`єкт господарювання, здійснюючи господарську діяльність приймає, як сприятливі наслідки такої господарської діяльності, так і несприятливі, а тому, підписуючи договір товариство мало здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, з урахуванням того, що договір між сторонами укладено відповідно до положень Закону України «Про публічні закупівлі» (постанова Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №916/410/23).

Підписуючи договір, постачальник, який взяв участь у конкурентній процедурі та був визнаний її переможцем, мав оцінити ризики несвоєчасного виконання договору та негативні наслідки для себе та контрагента, у зв`язку з цим.

Тобто, постачальник, здійснюючи свою господарську діяльність, однією зі складових якої є укладення господарських договорів, мав передбачити пов`язані з цим ризики, зокрема, наявність реальної можливості виконання умов Договору в частині своєчасної поставки товару, у тому числі, з урахуванням обставин укладання Договору під час дії на території України воєнного стану, у зв`язку з чим товариство мало усвідомлювати, що під час виконання Договору можуть мати місце певні обставини (як-то ракетні обстріли енергетичної інфраструктури України, тривалі повітряні тривоги, введення комендантської години, перебої з електропостачанням тощо), пов`язані з широкомасштабною триваючою військовою агресією російської федерації проти України.

На час проведення закупівлі та укладення Договору, на території України вже більше ніж 3 роки тривала повномасштабна військова агресія проти України, у зв`язку з чим, ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС», підписуючи договір та погоджуючись щодо строків виконання зобов`язання, повинно було усвідомлювати вказану обставину та передбачати ризики, які можуть виникнути з її існуванням. Крім того, необхідно було врахувати вказане при наданні згоди на поставку товару, який не лише був в нього відсутній, а який взагалі ще не вироблявся.

При цьому, товариство, підписавши Договір, засвідчило можливість та згоду виконати домовленість, тобто добровільно взяло на себе зобов`язання виконати поставку в повному обсязі в обумовлений Договором строк. Умова щодо строку поставки товару, обумовленого Договором, включена замовником до тендерної документації під час проведення публічної закупівлі робіт (ID: UA-2025-06-19-014136-a).

Приймаючи участь у торгах, ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» надало тендерну пропозицію, відповідно до змісту якої засвідчило, що має можливість та погоджується виконати вимоги замовника та договору. При цьому постачальником, під час участі у закупівлі UA-2025-06-19-014136-a, надано засвідчений електронним підписом лист № 9 від 26.06.2025, відповідно до якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗ ЛАБС» - учасник процедури закупівлі повідомляє, що ознайомлений та погоджується з істотними умовами, що обов`язково будуть включені в договір та проектом договору, що викладений в Додатку 2 до тендерної документації.

У вказаному проєкті Договору також був передбачений пункт 4.2., в якому встановлювався термін поставки до 31.08.2025.

Разом з тим, товариство у встановлені строки не виконало умови договору у повному обсязі та ініціювало продовження строку поставки товарів, надавши листи, які не містять документального підтвердження об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, не доводить безпосереднього впливу обставин на строки виконання Відповідачем зобов`язання за договором та не підтверджує відповідні обставини саме для даних правовідносин, носить суто формальний характер і лише констатує обставини, викликані воєнним станом в Україні, які були відомі ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» ще на етапі участі у торгах.

Крім цього, відповідно до статті 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, об`єктивними обставинами, з якими ст. 617 ЦК України пов`язує можливість звільнення від відповідальності за порушення (одним з видів якого є прострочення зобов`язання) є наступні: 1) випадок 2) обставини непереборної сили.

Натомість, підстави, зазначені ТОВ «ЕЛІЗ ЛАБС» в своїх листах, якими ініційовано укладення додаткових угод № 1, № 2, № 3, не доводять виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку виконання зобов`язань за договором з огляду на наступне.

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, згідно зі ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10.06.2015 у справі № 904/6463/14).

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин, навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам.

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (постанова Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).

Разом з тим, форс-мажор є окремою, самостійною обставиною, яка звільняє від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, яка характеризується тим, що обставини форс-мажору повинні виникнути після укладення договору, неможливість виконання зобов`язання повинна бути у період існування таких обставин і такі обставини повинні бути зазначені в договорі. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (частина 2 статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні»).

У постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 Верховний Суд, щодо застосування статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» зазначив, що: «- ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності; - форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом; - наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката».

Окрім того, у п. 8.28. Постанови від 22.12.2022 у справі №916/3577/21 Верховний Суд звернув увагу, що підставою для зміни істотних умов договору, можуть бути лише обставини, що виникли після його підписання та впливають на виконання зобов`язання сторін за договором (див. схожий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 17.10.2018 у справі №910/23585/17).

Відповідно до висновків, викладених у постановах від 21.07.2021 у справі №912/3323/20 та від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21, Верховний Суд виснував, що ключовими відмінностями між непереборною силою та невідворотною обставиною є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості та докази наявності форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), невідворотної зміни обставин та їх впливу на неможливість своєчасного виконання робіт підрядником, обґрунтування проведення аналізу причинно-наслідкового зв`язку між неможливістю виконувати зобов`язання та такими обставинами.

Разом з тим, укладення додаткових угод про продовження строку виконання зобов`язання без належного обґрунтованого документального підтвердження виникнення об`єктивних обставин, що спричинили продовження строку виконання зобов`язання, у тому числі непереборної сили, спотворює результати торгів та нівелює економію часу, яку було отримано під час підписання договору. А можливість зміни такого строку внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону.

З урахуванням наведеного, введення воєнного стану, відсутністю робочої сили, затримка матеріалу тощо, не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань та особою, яка посилається на такі обставини, має бути підтверджено не факт настання цих обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Вищевикладене свідчить про те, що Відповідач ініціював укладення додаткових угод за відсутності належного документального підтвердження об`єктивних обставин, які спричинили продовження строку виконання договору, а отже з порушенням вимог п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону та пп. 4 п. 19 Особливостей, що є підставою для визнання вказаних додаткових угод недійсними в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину строковою (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживань правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 ЦК України).

Згідно ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів.

На підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Враховуючи вищевикладене, наявні фактичні обставини, з якими закон пов`язує визнання Додаткових угод № 1 від 29.08.2025, № 2 від 30.09.2025, № 3 від 14.11.2025 до Договору № 75/13-25 від 14.07.2025 недійсними на момент їх укладення, оскільки оспорювані додаткові угоди суперечать вимогам п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону та пп. 4 п. 19 Особливостей, а відтак наявні підстави для визнання їх недійсними відповідно до ст. 16, ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Тому, суд задовольняє позов прокурора у частині визнання недійсними додаткових угод №1-3 до договору.

Щодо стягнення штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Статтею 629 ЦК України закріплено принцип обов`язковості договору, на якому базуються договірні правовідносини, тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом визнано недійсними додаткові угоди №1-3 до договору, якими було продовжено строк поставки товару.

Тому згідно із ст. 216 ЦК України поставка товару повинна бути здійснена відповідачем у строки, визначені у договорі до 31.08.2025.

Згідно приписів ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вже зазначалось, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (п. 6.3. Договору).

Прокурор у позовній заяві зробив розрахунок розміру штрафних санкцій (а.с. 11-12).

При перевірці розрахунку судом установлено, що пеня відповідно до п. 6.3. договору 0,1% за кожен день прострочення, з урахуванням вартості поставленого товару за загальний період з 01.09.2025 по 23.12.2025, є арифметично вірним.

Також штраф розраховано у зв`язку із прострочкою поставки понад 30 днів, яка мала місце, у розмірі 7% від вартості простроченої більше 30 днів поставки 231429,00 х 7% = 16200,03 грн.

Тому суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог у частині стягнення штрафу та пені за прострочення поставки товару.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позовні вимоги прокурора у повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги задоволені повністю, то витрати зі сплати судового збору в розмірі 10649 грн 60 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Керівника Окружної прокуратури міста Суми в інтересах держави в особі позивача Управління освіти і науки Сумської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗ ЛАБС» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 39351,40 грн задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 29.08.2025 до Договору № 75/13-25 від 14.07.2025, укладену між Управлінням освіти і науки Сумської міської ради та ТОВ ЕЛІЗ ЛАБС.

3. Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 30.09.2025 до Договору № 75/13-25 від 14.07.2025, укладену між Управлінням освіти і науки Сумської міської ради та ТОВ ЕЛІЗ ЛАБС.

4. Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 14.11.2025 до Договору № 75/13-25 від 14.07.2025, укладену між Управлінням освіти і науки Сумської міської ради та ТОВ ЕЛІЗ ЛАБС.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗ ЛАБС» (майдан Перемоги, буд. 10, м. Житомир, 10003, ) на користь Управління освіти і науки Сумської міської ради (вул. Харківська, буд. 35, м. Суми, 40035, ) пеню у розмірі 23 151 грн 37 коп. та штраф у розмірі 16 200 грн 03 коп.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗ ЛАБС» (майдан Перемоги, буд. 10, м. Житомир, 10003, ) на користь Сумської обласної прокуратури (вул. Г.Кондратьєва, буд. 33, м. Суми, 40000, ) 10649 грн 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

7. Видати Управлінню освіти і науки Сумської міської ради, Сумській обласні прокуратурі накази після набрання рішенням законної сили

8. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається

протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п.п.5-6 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 02.03.2026.

СуддяО.Ю. Резніченко