ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про часткове забезпечення позову

09.03.2026м. ДніпроСправа № 904/1115/26

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Дичко В.О., розглянувши заяву керівника Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області про забезпечення позову та додані до неї матеріали у справі № 904/1115/26 за позовом керівника Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області (51200, Дніпропетровська область, м.Самар, вул. Гетьманська, буд. 5) в інтересах держави в особі

позивача: Самарівської міської ради (51206, Дніпропетровська область, Самарівський район, м. Самар, вул. Гетьманська, буд. 14, )

до відповідача 1: Комунального підприємства "Рідне місто" Самарівської міської ради (51200, Дніпропетровська область, Самарівський район, м. Самар, вул. Зінаїди Білої, буд.156-Е, ),

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Піксельбау" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, просп. Свободи, буд. 4, каб. 206, )

про про визнання недійсним договору

Суддя Дичко В.О.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Самарівської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Рідне місто" Самарівської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "Піксельбау" про визнання недійсним договору № 19/01-7 від 19.01.2026, укладеного між Комунальним підприємством "Рідне місто" Самарівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Піксельбау".

Судові витрати просить покласти на відповідачів.

В обґрунтування позову прокурор зазначає, що Комунальне підприємство "Рідне місто" Самарівської міської ради при визначенні переможця публічної закупівлі (ідентифікатор закупівлі: UA-2025-11-10-015995-а), з яким укладено договір № 19/01-7 від 19.01.2026, порушило ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі", абз. 8 п. 37, п. 41 особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, не врахувало, що тендерна пропозиція іншого учасника публічної закупівлі загалом відповідала вимогам, установленим тендерною документацією та ст. 16 Закону України "Про публічні закупівлі", була економічно вигіднішою, ніж пропозиція переможця, на 295 788,14 гривень.

Разом із позовною заявою від керівника Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Самарівської міської ради до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про забезпечення позову.

Прокурор просить забезпечити позов шляхом:

- заборони Самарівському управлінню Державної казначейської служби України Дніпропетровської області здійснювати будь-які розрахункові операції за рахунком (рахунками) Комунального підприємства "Рідне місто" Самарівської міської ради, пов`язані з виконанням умов договору № 19/01-7 від 19.01.2026, укладеного між Комунальним підприємством "Рідне місто" Самарівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Піксельбау";

- заборони Комунальному підприємству "Рідне місто" Самарівської міської ради вчиняти певні дії, а саме: здійснювати платежі за договором № 19/01-7 від 19.01.2026, укладеним із Товариством з обмеженою відповідальністю "Піксельбау";

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Піксельбау" вчиняти певні дії, а саме: здійснювати виконання робіт за договором № 19/01-7 від 19.01.2026, укладеним із Комунальним підприємством "Рідне місто" Самарівської міської ради.

Необхідність забезпечення позову прокуратура обґрунтовує тим, що сплата бюджетних коштів за договором № 19/01-7 від 19.01.2026, укладеним за результатом публічної закупівлі (ідентифікатор закупівлі: UA-2025-11-10-015995-а), призведе до незаконного, нераціонального та неефективного використання коштів місцевого бюджету. Прокурор зауважує, що, зважаючи на специфіку предмета закупівлі та правовідносин, що виникли між сторонами, процедура повернення коштів, сплачених за вказаним договором, без вжиття заходів забезпечення позову, буде неможливою та неефективною.

Прокуратура зазначає, що оспорюваний договір має фінансуватися за кошти місцевого бюджету, а неефективне використання коштів не може покладатися на громаду м. Самар.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно та повно дослідивши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позовної заяви.

Згідно з ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, що є предметом спору.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

У п.п. 47-48 постанови від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду вказала, що при розгляді заяви про забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3)співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (п. 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Адекватність заходів забезпечення позову, що застосовуються господарським судом, визначається їх відповідністю вимогам, на забезпечення яких вони вживаються. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав, про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявленої позовної вимоги є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Підставами забезпечення позову є: 1) наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі; 2) наявність неможливості захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів; 3)необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав, свобод та інтересів позивача в разі невжиття цих заходів.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність заходів забезпечення позову, які просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З приводу вжиття заходів забезпечення позову у спорах з немайновими вимогами об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 указала, що у разі звернення позивача до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.02.2019 у справах № 924/789/18 та № 924/790/18, від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 13.08.2021 у справі № 902/1264/20.

Недотримання розпорядником чи одержувачем бюджетних коштів обмежень, які введені нормативно-правовими актами, зокрема, ч. 10 ст. 3, ч. 3 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", є підставою для відмови з боку органів Державної казначейської служби України в реєстрації бюджетних зобов`язань, оскільки утворює склад бюджетного правопорушення, передбаченого п.п. 21, 40 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України. У таких випадках органи Державної казначейської служби України мають право застосувати заходи впливу, в тому числі у вигляді прийняття розпоряджень про зупинення операцій з бюджетними коштами.

Вищевикладене узгоджується з приписами ч. 2 ст. 7 Закону України "Про публічні закупівлі", згідно з якими центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, вживає таких заходів:

1) до здійснення оплати за договором про закупівлю перевіряє наявність річного плану, договору про закупівлю та звіту про результати проведення закупівлі з використанням електронної системи закупівель, що підтверджують проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та за результатами якої укладено договір про закупівлю;

2) не допускає здійснення платежів із рахунка замовника згідно з узятим фінансовим зобов`язанням за договором про закупівлю у випадках відсутності або невідповідності встановленим законодавством вимогам необхідних документів, передбачених пунктом 1 цієї частини.

Перевірка наявності документів, зазначених у пункті 1 цієї частини, проводиться шляхом перегляду документів, розміщених в електронній системі закупівель.

Предметом позову у справі № 904/1115/26 є немайнова вимога про визнання недійсним договору № 19/01-7 від 19.01.2026, укладеного між Комунальним підприємством "Рідне місто" Самарівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Піксельбау". Разом із тим, об`єктом правовідносин, з яких виник спір (предмет правочину), є бюджетні кошти м. Самар.

Отже, прокурором подано позовну заяву з метою захисту інтересів держави в особі Самарівської міської ради в частині недопущення незаконного, неефективного та нераціонального витрачання бюджетних коштів.

Оцінюючи обґрунтованість та адекватність заходів забезпечення позову, щодо яких подана відповідна заява, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову спроможне унеможливити ефективний захист чи поновлення порушених (оспорюваних) прав та інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Одним із завдань господарського судочинства згідно з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів держави.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 Конвенції (право на ефективний засіб правового захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Зокрема, в п. 40 рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Європейський суд з прав людини в п. 77 рішення від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" (заява № 11901/02) указав, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

З аналізу змісту заяви про забезпечення позову в даній справі вбачається, що прокуратурою дотримано вимоги процесуального закону в частині наявності достатньо обґрунтованих припущень, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову в частині заборони Самарівському управлінню Державної казначейської служби України Дніпропетровської області та Комунальному підприємству "Рідне місто" Самарівської міської ради здійснювати будь-які розрахункові операції за рахунком (рахунками), пов`язані з виконанням умов договору № 19/01-7 від 19.01.2026, спроможне унеможливити ефективний захист чи поновлення порушених (оспорюваних) прав та інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Натомість, яким чином виконання робіт Товариством з обмеженою відповідальністю "Піксельбау" за договором № 19/01-7 від 19.01.2026 може вплинути на можливість виконання рішення господарського суду про визнання недійсним оспорюваного договору, за умови, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, прокурором не доведено.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Наразі суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись статтями 2, 86, 136-140, 144, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву керівника Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області (вх.№ 10625/26 від 06.03.2026) про забезпечення позову - задовольнити частково.

2. Заборонити Самарівському управлінню Державної казначейської служби України Дніпропетровської області (51206, Дніпропетровська область, Самарівський район, м. Самар, вул. Шевченка, буд. 7, ) здійснювати будь-які розрахункові операції за рахунком (рахунками) Комунального підприємства "Рідне місто" Самарівської міської ради, пов`язані з виконанням умов договору № 19/01-7 від 19.01.2026, укладеного між Комунальним підприємством "Рідне місто" Самарівської міської ради (51200, Дніпропетровська область, Самарівський район, м. Самар, вул. Зінаїди Білої, буд. 156-Е, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Піксельбау" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, просп. Свободи, буд. 4, каб. 206, ).

3. Заборонити Комунальному підприємству "Рідне місто" Самарівської міської ради (51200, Дніпропетровська область, Самарівський р-н, м. Самар, вул. Зінаїди Білої, буд. 156-Е, ) здійснювати платежі за договором № 19/01-7 від 19.01.2026, укладеним із Товариством з обмеженою відповідальністю "Піксельбау" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, просп. Свободи, буд. 4, каб. 206, ).

4. У задоволенні решти заяви про забезпечення позову відмовити.

Стягувач: Самарівська міська рада (51206, Дніпропетровська область, Самарівський район, м. Самар, вул. Гетьманська, буд. 14, )

Боржник: Комунальне підприємство "Рідне місто" Самарівської міської ради (51200, Дніпропетровська область, Самарівський район, м. Самар, вул. Зінаїди Білої, буд. 156-Е, )

Ухвала суду про часткове забезпечення позову є виконавчим документом, набирає законної сили з дати її постановлення та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Дата набрання ухвалою суду законної сили - 09.03.2026.

Строк пред`явлення ухвали суду до виконання становить три роки - до 10.03.2029.

Ухвала суду про часткове забезпечення позову підлягає негайному виконанню незалежно від пред`явлення до примусового виконання.

Учасники судового процесу мають право звернутися до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову повністю чи частково.

Ухвала суду може бути оскаржена у строк та в порядку, передбачені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали суду про часткове забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.О. Дичко