ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 рокум. ОдесаСправа № 916/3926/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД»

на рішення Господарського суду Одеської області від 26.11.2025 (суддя С.В. Літвінов, м.Одеса)

у справі №916/3926/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТК-СТРОЙ»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД»

про стягнення 840516,00 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГТК-СТРОЙ» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД» про стягнення 840516,00 грн заборговнаості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором про надання послуг транспортного оброблення вантажів № 26/08 від 25.08.2025, в частині належної оплати вартості наданих послуг.

29.09.2025 за вказаною позовною заявою Господарським судом Одеської області відкрито провадження у справі №916/3926/25, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції/

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.11.2025 позовну заяву задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТК-СТРОЙ» заборгованість за надані послуги в сумі 840516,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1514,40 грн.

Судове рішення мотивоване доведенням позивачем обставин, щодо існування у відповідача заборгованості за договором про надання послуг транспортного оброблення вантажів № 26/08 належними доказами, зокрема актами наданих послуг.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 26.11.2025 у справі №916/3926/25 та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Зокрема, апелянт посилається на відсутність у матеріалах справи залізничних накладних по спірному періоду надання послуг, з відображеними у них датами відвантаження, відправки вантажу та його надходження на станцію призначення та рахунків на оплату, дослідження яких є необхідним для встановлення обставин наявності або відсутності факту настання строку для оплати послуг за договором.

Позиція позивача щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «ГТК-СТРОЙ» просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін. Позивач зазначає, що відповідачем без зауважень були підписані акти надання послуг, які відповідно до пункту 4.4 договору про надання послуг транспортного оброблення вантажів № 26/08 від 26.08.2025 засвідчують факт надання йому всього комплексу послуг та є первинними документами.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга подана представником скаржника 16.12.2025 через систему «Електронний суд», зареєстрована судом 17.12.2025 за вх.№5133/25.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД» на рішення Господарського суду Одеської області від 26.11.2025 у справі №916/3926/25 залишено без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 15129,29 грн. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

У межах встановленого ухвалою суду від 22.12.2025 строку, від скаржника надійшла заява (вх.№5133/25/Д1 від 30.12.2025) про усунення недоліків апеляційної скарги.

Між тим, судді учасники колегії суддів перебували у відпустках (суддя К.В. Богатир - з 29.12.2025 по 07.01.2026, суддя С.В. Таран - з 29.12.2025 по 09.01.2026), з огляду на що питання щодо апеляційної скарги вирішувалось 12.01.2026.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД» на рішення Господарського суду Одеської області від 26.11.2025 у справі №916/3926/25.

Також вказаною ухвалою від 12.01.2026 встановлено позивачу строк до 26.01.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до вказаного строку подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи, а також призначено розгляд апеляційної скарги на 03.03.2026 о 10:00 год.

26.01.2026 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТК-СТРОЙ» надійшов відзив на апеляційну скаргу від 26.01.2026 №б/н (вх.№5133/25/Д3).

В судове засідання 03.03.2026 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомленні належним чином.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД» (Виконавець) було укладено договір про надання послуг транспортного оброблення вантажів № 26/08, відповідно до пункту 1.1 якого Виконавець приймає на себе зобов`язання надавати Замовнику комплекс послуг з транспортного обслуговування вантажів (Послуги), які належать Замовнику на праві власності, а Замовник приймає на себе зобов`язання оплатити надані йому Виконавцем послуги.

Відповідно до пункту 1.2 договору до переліку (комплексу) послуг, які входять в ціну договору та які надає Виконавець Замовнику згідно умов Договору входять:

приймання, обробка та розвантаження залізничних вагонів із вантажами, які надходять на ім`я Замовника та завантажування вантажу на автомобільні транспортні засоби Замовника (перевізника Замовника);

зберігання вантажу з моменту надходження залізничного вагону на залізничну під`їзну колію Виконавця до відвантаження з вагонів на транспорт Замовника або його перевізника.

Пунктом 1.3 договору визначено, що під вантажами, щодо яких Виконавцем надаються послуги Замовнику за цим договором, маються на увазі сипучі будівельні матеріали, а саме: щебінь, пісок, відсів, тощо.

Згідно з пунктом 2.2.1 договору Виконавець має право отримувати від Замовника оплату наданого за цим Договором комплексу послуг у розмірах, у строки та в порядку, передбачених цим Договором.

У відповідності до пункту 2.3.1 договору Замовник зобов`язується своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату комплексу послуг Виконавця згідно умов цього договору.

Пунктом 4.4 договору встановлено, що підписаний представником Замовника Акт надання послуг засвідчує факт надання всього комплексу послуг, вказаного в пункті 1.2 цього договору.

Згідно пунктів 5.3, 5.4 договору розрахунок плати за надані послуги здійснюється виконавцем на підставі відомостей вказаних у залізничних накладних та відображається у виставлених Замовнику рахунках. Замовник зобов`язаний перерахувати 50% суми оплати наданих Виконавцем послуг у день відвантаження й відправки вантажу зі станції відправлення відповідно до відомостей у залізничних накладних і 50% суми оплати вказаних послуг у день надходження на станцію призначення (ст. Паромна).

Відповідно до пункту 5.6 договору оплата послуг Виконавця за цим договором здійснюється у безготівковому порядку.

26.08.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД» підписано додаток № 1 до договору, яким є договірна ціна надання послуг транспортного оброблення вантажів сипучих будівельних матеріалів та згідно якого сторони узгодили, що договірна ціна комплексу послуг виконавця, визначених у розділі 1 цього договору складає 120 грн за 1 тонну обробленого вантажу.

На виконання договору позивачем були надані, а відповідачем прийняті без зауважень послуги на загальну суму 840 516 грн, що підтверджується актами надання послуг, а саме: №1578 від 01.09.2025 на суму 64778,49 грн; №1579 від 01.09.2025 на суму 104 553,60 грн; №1627 від 02.09.2025 на суму 45 768 грн; №1628 від 02.09.2025 на суму 63 630 грн; №1629 від 02.09.2025 на суму 65 910 грн; №1704 від 04.09.2025 на суму 61 998 грн; №1712 від 04.09.2025 на суму 62 232 грн; №1716 від 04.09.2025 на суму 49 408,80 грн; №1719 від 04.09.2025 на суму 31 236 грн; №1753 від 08.09.2025 на суму 55 788 грн; №1769 від 08.09.2025 на суму 15 822 грн; №1770 від 08.09.2025 на суму 15 804 грн; №1771 від 08.09.2025 на суму 16 800 грн; №1772 від 08.09.2025 на суму 56 774,40 грн; №1773 від 08.09.2025 на суму 31 332 грн; №1774 від 08.09.2025 на суму 42 770,40 грн та №1866 від 10.09.2025 на суму 55 910,40 грн.

Доказів оплати відповідачем наданих за відповідними актами послуг матеріали справи не містять.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД» на користь позивача 840516,00 грн вартості послуг з транспортного обслуговування вантажів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із встановлення обставин існування у відповідача заборгованості за укладеним між сторонами договором про надання послуг транспортного оброблення вантажів № 26/08 у заявленій позивачем до стягнення сумі.

Позиція суду апеляційної інстанції

Колегія суддів погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав,

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Отже, договір № 26/08 від 25.08.2025 став підставою виникнення у сторін господарського зобов`язання відповідно до статей 11, 202, 509 Цивільного кодексу України.

В силу частини першої статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Загальне правило статті 903 Цивільного кодексу України передбачає оплатність послуги за договором про надання послуги, якщо договором передбачено надання послуг за плату, у зв`язку з чим правила та вимоги щодо оплатності послуг застосовуються у разі їх надання, тоді як за відсутності факту та доказів надання відповідних послуг надавач послуг позбавлений права та підстав вимагати їх оплати від отримувача послуг.

Укладаючи договір, сторони останнього мають право очікувати на те, що все, що обумовлено укладеним між ними правочином, буде виконано контрагентом зацікавленої сторони. Зазначене випливає з норми статті 629 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а також відповідає загальноприйнятому принципу pacta sunt servanda.

Згідно з положеннями статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду.

Як зазначалося вище, підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД» з позовом у даній справі визначено наявність у відповідача заборгованості за договором № 26/08 від 25.08.2025 в частині оплати наданих позивачем послуг у зв`язку з чим, беручи до уваги предмет доказування у цьому спорі, господарському суду під час розгляду справи необхідно встановити обставину наявності/відсутності такої заборгованості та її розмір (у разі наявності), при цьому відповідна обставина має бути встановлена виходячи з наявних у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які відображають реальні господарські операції за вказаним правочином та зміст таких операцій.

Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання товару/роботи/послуги і подальшою господарською діяльністю.

У статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

За змістом цієї ж статті господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Здійснення господарської операції і, власне, її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, (далі по тексту - Положення) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. (підпункт 2.3 пункту 2 Положення).

В силу підпункту 2.4 пункту 2 Положення документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи-підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Згідно з підпунктом 2.14 пункту 2 Положення первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

За загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.3. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та відображають реальні господарські операції.

Отже, надання позивачем послуг у розумінні положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є господарською операцією, підставою для бухгалтерського обліку якої є первинні документи, що повинні мати певні реквізити. Відтак у разі, якщо акт надання послуг оформлений з урахуванням вищевказаних вимог, він є первинним документом, який фіксує факт надання/споживання послуги.

Як зазначалося вище, позивачем до місцевого господарського суду на підтвердження надання відповідачеві послуг загальною вартістю 840516,00 грн за укладеним між сторонами договором № 26/08 від 25.08.2025 подано акти наданих послуг, які підписані і скріплені печатками сторін без зауважень та включають інші реквізити (зокрема, дату складання, назву підприємства, від імені якого складено документ і який є надавачем послуг, назву отримувача послуг, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, кількість, ціну, вартість).

У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.

Поряд з цим, апеляційний господарський суд зауважує на тому, що докази проведення відповідачем оплати вартості таких послуг у матеріалах справи відсутні.

Відтак, з огляду на викладені вище норми права та узгоджені сторонами умови договору № 26/08 від 25.08.2025, беручи до уваги не подання до суду першої інстанції доказів проведення оплати вартості наданих позивачем відповідачу послуг, що зумовлює існування у останнього відповідного боргу, Південно-західний апеляційний господарський погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТК-СТРОЙ» 840516,00 грн заборгованості за надані послуги.

При цьому посилання апелянта на відсутність у матеріалах справи залізничних накладних по спірному періоду надання послуг, з відображеними у них датами відвантаження, відправки вантажу та його надходження на станцію призначення та рахунків на оплату, дослідження яких є необхідним для встановлення наявності або відсутності факту настання строку для оплати послуг за договором, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки умовами договору, а саме пунктом 4.4 договору сторони погодили, що акти приймання-передачі є належним підтвердженням виконання виконавцем зобов`язань щодо надання всього комплексу послуг замовнику, що в свою чергу свідчить про настання строку для їх оплати, тоді як матеріали справи не містять доказів подання відповідачем вмотивованих заперечень щодо обсягу або вартості послуг у порядку та строки, передбачені договором.

Висновки суду апеляційної інстанції

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 26.11.2025 у справі №916/3926/25 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового акту колегія суддів не вбачає.

Розподіл судових витрат

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 284 ГПК України,

апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ГРЕЙН КАРГО ШИППІНГ ЛІМІТЕД залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 26.11.2025 у справі №916/3926/25 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повну постанову складено 09.03.2026.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран