ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
05.02.2026 м. Ужгород Справа № 907/1162/25
Господарський суд Закарпатської області у складі судді Мірошниченка Д.Є., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" за вх.№ 02.3.1-02/604/26 від 26.01.2026 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд", м. Устилу Володимирського району Волинської області
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття", с.Матійово Берегівського району Закарпатської області
про стягнення 623 376,00 грн
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття", с. Матійово Берегівського району Закарпатської області
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд", м.Устилу Володимирського району Волинської області
про зобов`язання вчинити дії
Без повідомлення (виклику) учасників справи
Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" про стягнення суми попередньої оплати за договором купівлі-продажу товарів № 21/03-2025 від 21.03.2025 в розмірі 623 376,00 грн, обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем умов договору в частині поставки оплаченого товару.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/1162/25 визначено головуючого суддю Мірошниченка Д. Є., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2025.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 14.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи №907/1162/25 здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено учасникам справи строк на подання суду заяв по суті справи.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.11.2025 було прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" про зобов`язання відповідача вчинити дії до спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" про стягнення 623 376,00 грн, та постановлено здійснити перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 907/1162/25 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання та підготовче засідання призначити на 26.11.2025 о 10:00 год.
Ухвалою від 26.11.2025 суд відклав підготовче засідання на 10.12.2025 о 10:00 год. з підстав, наведених у ній.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.12.2025 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу № 907/1162/25 до судового розгляду по суті на 14.01.2026 о 10:00 год. В судовому засіданні 14.01.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав проголошення вступної та резолютивної частин рішення на 21.01.2026 об 11:00 год.
21.01.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до якого суд задовольнив первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд", постановив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" 623 376,00 грн попередньої оплати, а також 7 480,51 грн на відшкодування сплаченого судового збору, в задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" відмовити.
26.01.2026 за вх.№ 02.3.1-02/604/26 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій останній просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" на користь позивача за первісним позовом 55 500,00 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 28.01.2026 суд прийняв заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" за вх.№ 02.3.1-02/604/26 від 26.01.2026 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 907/1162/25 до розгляду, постановив здійснювати розгляд заяви без повідомлення (виклику) учасників справи та встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" строк до 04.02.2026 для подання до суду заперечень щодо заяви позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 907/1162/25.
04.02.2026 (вх.№ 02.3.1-02/1012/26 від 04.02.2026) через підсистему "Електронний суд" до суду надійшло від відповідача за первісним позовом заперечення щодо заяви позивача за первісним позовом про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.
Суд, розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" про розподіл судових витрат, виходить з такого.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За приписами частин 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 126 ГПК України).
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Аналогічну правову позицію викладено у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України від 05.07.2012 № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі Закон № 5076-VI). Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.
Судом встановлено, що представництво інтересів позивача за первісним позовом у даній справі здійснювалось адвокатом (Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд") Виш Анжелою Анатоліївною на підставі ордера на надання правничої допомоги серії АC № 1159256 від 09.10.2025.
Також, судом встановлено, що 06.10.2025 між позивачем за первісним позовом (далі також клієнтом) та адвокатом Виш Анжелою Анатоліївною укладено договір про надання правничої допомоги № 01/06-10 (далі договір), відповідно до пункту 2.1 якого предметом цієї угоди є домовленість сторін про захист прав та представництво інтересів клієнта адвокатом (за умови належного забезпечення з відшкодування фактичних витрат, які були необхідні для виконання доручення) за винагороду (гонорар). Розмір винагороди (гонорару) встановляється додатковою угодою до даного договору (пункт 2.2 договору).
Відповідно до укладеної 08.10.2025 між клієнтом та адвокатом додаткової угоди до договору визначено розмір винагороди (гонорару) адвокату та прядок оплати за надання правничої допомоги, а саме:
- підготовка, подання до Господарського суду Закарпатської області позовної заяви про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" 10 000,00 грн;
- підготовка та подання процесуальних документів по справі (відповідь на відзив, заперечення та інші процесуальні документи) 35 000,00 грн;
- участь у судовому засіданні 3 000,00 грн за одне судове засідання.
Пунктом 2 додаткової угоди до договору погоджено, що правнича допомога вважається наданою після підписання акта приймання-передачі наданої правничої допомоги, який підписується сторонами. Сплата узгодженої сторонами суми гонорару (послуг) здійснюється клієнтом в готівковому або безготівковому порядку після підписання сторонами акту приймання-передачі робіт.
Відтак, після ухвалення судом рішення у даній справі, між клієнтом та адвокатом підписано акт здачі-приймання виконаних робіт № 1/01/06-10 від 21.01.2026, відповідно до якого обсяг та вартість правничої допомоги склала:
- підготовка, подання до Господарського суду Закарпатської області позовної заяви про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвест Закарпаття" 10 000,00 грн;
- підготовка та подання процесуальних документів по справі (відповідь на відзив, заперечення та інші процесуальні документи) 35 000,00 грн;
- участь в судових засіданнях 26.11.2025, 10.12.2025, 14.01.2026, 21.01.2026 загальною вартістю за домовленістю 10 000,00 грн.
Таким чином, представник позивача за первісним позовом заявляє про відшкодування витрат на правничу допомогу у даній справі в розмірі 55 500,00 грн.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).
Водночас, за приписами частини 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відтак, згідно з поданою відповідачем за первісним позовом заявою від 04.02.2026, останній заперечує проти стягнення на користь позивача за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу з наступних підстав.
Зазначає, що заявлена вартість правничої допомоги у розмірі 55 000,00 грн є явно завищеною та не відповідає критеріям розумності, реальності та співмірності, визначеним статтею 126 ГПК України та статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Щодо складності справи, наголошує що ця справа належить до категорії типових господарських спорів про стягнення невикористаної попередньої оплати за договором купівлі-продажу. Спір не містить складних правових колізій, не потребував проведення судових експертиз, допиту свідків чи інших трудомістких процесуальних дій. Предмет доказування є стандартним для подібної категорії справ.
Щодо часу, витраченого на надання послуг, доводить, що усі чотири судові засідання у справі проводилися у режимі відеоконференції. Загальна тривалість безпосередньої участі адвоката у судових засіданнях становила лише 3 години 12 хвилин. Процесуальні документи (позовна заява, відповідь на відзив, заперечення) значною мірою (орієнтовно на 70 80%) складаються з ідентичних текстових блоків, що свідчить про мінімальний обсяг нової інтелектуальної роботи.
Також, звертає увагу, що дана справа є звичайним комерційним спором, що не стосується захисту ділової репутації, не має публічного резонансу та не створює прецедентного значення для формування судової практики.
Таким чином, вважає, що розумна загальна сума витрат на професійну правничу допомогу у цій справі може бути не більше 5 000,00 грн.
Оцінивши доводи відповідача за первісним позовом, суд частково погоджується з такими, з огляду на наступне.
Суд звертає увагу, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України, відповідно до якої судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Однак, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, також унормовано положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 ГПК України.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини 4 статті 126 ГПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини 5 статті 129 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Верховний Суд також неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Суд також наголошує на тому, що складність справи не полягає в ціні позову, а у категорії спору, а також у затрачених часі та зусиллях.
Дослідивши матеріали справи, подані позивачем докази судом встановлено, що предметом спору у цій справі є стягнення грошових коштів у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору в частині поставки оплаченого товару.
Відтак, дана справа, з огляду на предмет спору і характер спірних правовідносин, кількість учасників процесу, обставин, які підлягають з`ясуванню, доказів, що підлягають оцінці, не належить до категорії складних, звертаючи при цьому увагу, що розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження зумовило виключно подання відповідачем зустрічної позовної заяви.
Надаючи оцінку переліку наданих адвокатом послуг та їх вартості суд зазначає, що вартість підготовки та подання позовної заяви в розмірі 10 000,00 грн є фіксованою сумою відповідно до укладеної додаткової угоди, необхідною, реально понесеною та обґрунтованою, а відтак правомірно заявленою.
Щодо послуг з підготовки та подання процесуальних документів по справі, зокрема відповіді на відзив від 03.11.2025, відзиву на зустрічну позовну заяву від 10.11.2025 та заперечення на відповідь на відзив щодо зустрічної позовної заяви від 20.11.2025, суд зазначає, що хоч такі дії були необхідними у даній справи, проте, на розсуд суду, їх вартість не може перевищувати вартості підготовки та вивчення нових матеріалів при підготовці позовної заяви, з огляду на те, що подані процесуальні документи після пред`явлення позову були схожі за правовою позицією, викладеною в позові, стосувались виконання/невиконання одного договору, і більш того не зумовили збирання нових доказів, відтак вартість цього блоку послуг визнається судом обґрунтованою в розмірі 10 000,00 грн.
Щодо вартості участі адвоката в судових засіданнях, який відповідно до додаткової угоди складає 3 000,00 грн за одне засідання, такий не вважається судом обґрунтованим та співмірним, оскільки адвокат здійснював представництво інтересів клієнта в судовому засіданні в режимі відеоконференції безпосередньо зі свого робочого місця, не витративши для цього додаткового часу чи витрат на дорогу до суду, тому на переконання суду вартість участі адвоката в судовому засіданні може скласти 1 000,00 грн за одне засідання, відтак обґрунтованою та співмірною вартість послуг (участі) адвоката в чотирьох судових засіданнях є 4 000,00 грн.
Отже, суд доходить висновку, що вартість адвокатських послуг у даній справі, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості складає 24 000,00 грн, та за загальним правилом розподілу таких витрат відповідно до частині 4 статті 129 ГПК України підлягають до стягнення з відповідача.
Разом з тим, суд не спростовує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, яка зазначена в акті приймання-здачі робіт, але оцінює зазначені обставини з точки зору можливості покладення таких витрат у заявленому розмірі на іншу сторону по справі.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинь Агротрейд" за вх.№ 02.3.1-02/604/26 від 26.01.2026 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 907/1162/25 задовольнити частково.
3. В решті вимог заяви відмовити.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
На підставі статті 241 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду згідно зі статтею 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.
Повне додаткове рішення складено та підписано 02.03.2026.
Суддя Д.Є. Мірошниченко