ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 рокум. ОдесаСправа № 915/1182/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: О.Ю. Аленіна, К.В. Богатиря,

секретар судового засідання: І.С. Мисько,

за участю представників:

від АТ «Укртрансгаз»: Д.Г. Денисюк,

від ОКП «Миколаївоблтеплоенерго»: Н.С. Іщенко,

від АТ «НАК «Нафтогаз України»: не з`явився,

від АТ «ОГС «Миколаївгаз»: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2025 (суддя М.В.Мавродієва, м. Миколаїв, повну ухвалу складено 29.12.2025) про розстрочення виконання рішення суду

у справі №915/1182/24

за позовом Акціонерного товариства Укртрансгаз

до відповідача: Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз

про стягнення 2145460,94 грн,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи

Акціонерне товариство Укртрансгаз (надалі також - АТ Укртрансгаз) звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовною заявою, в якій, із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило стягнути з Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго (надалі також - ОКП Миколаївоблтеплоенерго) грошові кошти у загальному розмірі 2145460,94 грн, з яких: 1680527,72 грн - заборгованість, що складається із 43/72 частини щомісячних платежів від суми компенсації вартості 287,337 тис.куб.м природного газу відібраного без номінацій у лютому, березні, червні 2017 року та червні - вересні 2018 року; 90801,52 грн - 3% річних; 374131,70 грн - інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 31.10.2025 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1680527,72 грн основного боргу, 90801,52 грн 3% річних, 374131,70 грн інфляційних втрат та 25745,53 грн судового збору.

19.12.2025 на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

Короткий зміст заяви про розстрочення виконання рішення суду та оскаржуваної ухвали

У грудні 2025 року Обласне комунальне підприємство Миколаївоблтеплоенерго звернулось до суду першої інстанції із заявою, в якій просило розстрочити виконання рішення суду від 31.10.2025 у даній справі на 11 місяців рівними частинами.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач, зокрема, послався на важкий фінансовий стан, дію Меморандуму, яким забороняється застосування до кінцевих споживачів комунальних послуг тарифів на послуги з постачання теплової енергії, розмір яких перевищує розмір тарифів на вказані комунальні послуги, що застосовувалися до відповідних споживачів в кінці опалювального періоду 2020/2021 років, а також забороною підвищення тарифів згідно із Законом України №2479-IX від 29.07.2022, низьку платоспроможність споживачів, наявність значної непогашеної заборгованості споживачів перед відповідачем, що становить 329,5 млн. грн, наявність зобов`язань відповідача також виконувати інші рішення, ухвалені Господарським судом Миколаївської області про стягнення заборгованості.

На думку відповідача, такі обставини можуть істотно ускладнити виконання судового рішення по даній справі, а розстрочення його виконання матиме важливе значення для стабілізації господарської діяльності підприємства, не доведення його до банкрутства та надасть можливість отримувати кошти для поступового погашення суми заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2025 заяву Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго про розстрочення виконання рішення суду задоволено частково. Розстрочено виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 31.10.2025 у справі №915/1182/24 в частині стягнення залишку основного боргу в сумі 1541527,72 грн, 90801,52 грн 3% річних, 374131,70 грн інфляційних втрат, наступним чином:

- до 31.12.2025 222940,10 грн;

- до 31.01.2026 - 222940,10 грн;

- до 28.02.2026 - 222940,10 грн;

- до 31.03.2026 - 222940,10 грн;

- до 30.04.2026 - 222940,10 грн;

- до 31.05.2026 - 222940,10 грн;

- до 30.06.2026 - 222940,10 грн; з яких 19052,98 грн інфляційних втрат,

- до 31.07.2026 - 222940,10 грн; з яких 222940,10 інфляційних втрат,

- до 31.08.2026 - 222940,14 грн; з яких 132138,62 інфляційних втрат, 90801,52 - 3% річних.

Мотивуючи прийняття ухвали, місцевий господарський суд зазначив, що, на думку суду, даний випадок є винятковим з огляду на несприятливу фінансово-економічну ситуацію в економіці держави в цілому та у господарській діяльності боржника через військову агресію російської федерації. За вказаних обставин, вжиття на даний час органами державної виконавчої служби заходів по примусовому виконанню рішення суду по даній справі може призвести до блокування роботи відповідача, утруднить здійснення ним господарської діяльності як підприємства, що є оператором об`єктів критичної інфраструктури, зокрема, діяльності з надання послуг населенню та, відповідно, призведе до порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а саме мешканців Миколаївської територіальної громади.

Суд також зазначив, що позивачем не надано, а наявні матеріли справи не містять, доказів на підтвердження того, що у зв`язку із розстроченням виконання рішення суду, позивачу буде завдано збитки або він змушений буде понести додаткові витрати.

До того ж, враховуючи збитковість підприємства відповідача, у нього відсутня можливість одночасної сплати всієї суми заборгованості. В той же час, суд наголосив, що відповідач має можливість щомісячно протягом дев`яти місяців акумулювати грошові кошти для погашення боргу перед позивачем без значного одноразового фінансового навантаження, а позивач матиме можливість реального отримання грошових коштів.

Відтак, оцінивши вказані обставини, приймаючи до уваги стратегічну важливість та соціальну значимість ОКП Миколаївоблтеплоенерго для споживачів послуг з опалення у місті Миколаєві, особливо в опалювальний період, враховуючи визнання відповідачем наявності обов`язку сплатити заборгованість та обставини, які об`єктивно ускладнюють виконання рішення суду, суд дійшов до висновку про достатність підстав для розстрочення виконання рішення суду у даній справі, з огляду на що задовольнив частково заяву відповідача.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Акціонерне товариство Укртрансгаз звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2025 у даній справі та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» про розстрочення виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 31.10.2025 у справі №915/1182/24.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що вказана ухвала постановлена при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

На думку скаржника, віднесені судом першої інстанції обставини до виняткових не є такими у розумінні положень ст.331 ГПК України. Так, неплатоспроможність (скрутний фінансовий стан) не є самостійною та достатньою підставою для розстрочення виконання судового рішення, оскільки незадовільний фінансовий стан підприємства боржника стосується діяльності останнього, та у зв`язку з чим не може бути ризиком іншої сторони. Це означає, що за порушення договірних зобов`язань та інших правил здійснення господарської діяльності підприємство самостійно несе відповідальність, передбачену законодавством України. Можливе неналежне планування своєї господарської діяльності ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» не повинно порушувати права інших господарюючих суб`єктів, які належним чином виконали свої обов`язки. Ризики від власної господарської діяльності боржника не можуть покладатися на інших учасників господарських відносин, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості. Відтак, складне фінансове становище боржника не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення.

Апелянт наголошує, що висновки суду першої інстанції не відповідають наявним у матеріалах справи доказам. Так, із поданої відповідачем фінансової звітності вбачається, що у власності боржника наявні необоротні активи на суму 1 964 980 000,00 грн (графа 1095). Крім того у власності ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» наявні грошові кошти (графа 1165, графа 1167) в сумі 62 364 000,00 грн. Отже, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не надав належної правової оцінки доказам фактичного обсягу наявних у боржника активів.

Крім того, на переконання скаржника, судом першої інстанції також не надано жодної оцінки обставинам можливості виконання рішення суду в майбутньому, що також підлягало врахуванню, однак суд першої інстанції, покладаючи в основу оскаржуваної ухвали складний фінансовий стан, жодним чином не врахував, а чи покращиться такий стан в майбутньому та чи зможе боржник виконати рішення суду.

Апелянт вказує, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, що виразилось у незастосуванні норм Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вказаний закон гарантує захист прав боржника у виконавчому провадженні, шляхом заборони накладення арешту на рахунки зі спеціальним режимом використання та заборони звернення стягнення на кошти, які знаходяться на даних рахунках, зокрема але не виключно, кошти які необхідні для виплати заробітної плати працівникам ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», здійснення оплати за споживання електричної енергії, кошти отримані з державного бюджету в якості дотацій тощо.

З огляду на зазначене, скаржник виснує, що надавши розстрочку виконання рішення суду у цій справі, суд першої інстанції фактично враховував лише інтереси боржника, що свою чергу є порушенням принципів змагальності та рівності сторін перед законом і судом.

Позиція відповідача щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу ОКП Миколаївоблтеплоенерго просить залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2025 без змін.

Відповідач зазначає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що наявність заборгованості відповідача та неможливість негайного виконання рішення зумовлено обставинами, які в сукупності є особливими та надзвичайними. При цьому, негайне виконання рішення суду може призвести до неплатоспроможності відповідача, що не буде сприяти ефективному відновленню порушеного права позивача, виконанню рішення суду та може порушити господарську діяльність підприємства. У свою чергу, розстрочення виконання судового рішення надасть можливість стабілізувати фінансовий стан, не допустити його банкрутства, що дозволить акумулювати грошові кошти для погашення боргу перед позивачем без значного одноразового фінансового навантаження, а позивачу - можливість реального отримання грошових коштів.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційну скаргу зареєстровано судом апеляційної інстанції 08.01.2026 за вх.№93/26.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В.Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна.

09.01.2026 скаржником подано клопотання про долучення доказів сплати судового збору.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.01.2026 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Укртрансгаз на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2025 про розстрочення виконання рішення суду у справі №915/1182/24 до надходження матеріалів оскарження ухвали на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Миколаївської області надіслати копії матеріалів справи №915/1182/24, необхідних для розгляду оскаржуваної ухвали, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

26.01.2026 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали оскарження ухвали.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Укртрансгаз на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2025 про розстрочення виконання рішення суду у справі №915/1182/24. Встановлено учасникам справи строк до 18.02.2026 для подання відзиву на апеляційну скаргу. Роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 18.02.2026 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Призначено розгляд апеляційної скарги на 02.03.2026 о 10:30 год.

06.02.2026 від представника Акціонерного товариства Укртрансгаз надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 10.02.2026 задоволено вказану заяву та забезпечено участь представника Акціонерного товариства Укртрансгаз у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

18.02.2026 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

23.02.2026 від представника Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 24.02.2026 задоволено вказану заяву та забезпечено участь представника Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів.

У судовому засіданні 02.03.2026 взяли участь представники Акціонерного товариства Укртрансгаз та Обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго. Представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити вказану скаргу без задоволення.

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Миколаївгаз про дату, час та місце проведення судового засідання повідомленні належним чином, явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили, правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що не перешкоджає розгляду справи.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали оскарження, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція дійшла наступних висновків.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про розстрочення виконання рішення суду

Приписами статті 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Водночас Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, тому суд оцінює докази щодо наявності таких обставин в порядку вимог Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, відповідне право господарського суду щодо розстрочення виконання рішення суду не обмежується певним строком, а може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред`явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом. Зазначена заява повинна бути обґрунтувати заявником і у ній мають бути вказані обставини, з якими пов`язується можливість розстрочення виконання рішення.

Питання про розстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (аналогічні правові висновки наведено в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19, від 28.05.2024 у справі №906/1035/23).

При цьому, оцінка відповідних обставин, які є підставою для відстрочення судового рішення, здійснюється у кожному конкретному випадку з урахування унікальних обставин судового спору.

Так, суд першої інстанції з огляду на встановлені фактичні обставини справи, оцінивши надані докази та обставини справи в їх сукупності, врахувавши, що даний випадок є винятковим з огляду на несприятливу фінансово-економічну ситуацію в економіці держави в цілому та у господарській діяльності боржника через військову агресію російської федерації, приймаючи до уваги стратегічну важливість та соціальну значимість ОКП Миколаївоблтеплоенерго для споживачів послуг з опалення у місті Миколаєві, особливо в опалювальний період, враховуючи визнання відповідачем наявності обов`язку сплатити заборгованість, дійшов висновку про наявність підстав, передбачених статтею 331 ГПК України, для розстрочення виконання рішення суду на 9 місяців рівними частинами.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки надання відстрочки виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів. У даному випадку судом наведено відповідні підстави в обґрунтування свого висновку про розстрочення виконання рішення на дев`ять місяців у цій справі, і в даному випадку не вбачається, що суд використав свої повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням балансу інтересів сторін.

Посилання скаржника на недослідження фінансової звітності, наданої відповідачем, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки вказані докази досліджувалися судом першої інстанції, що вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, а відтак, доводи апеляційної скарги у цій частині зводяться фактично до переоцінки вказаних доказів.

Аргументи апелянта, що неплатоспроможність (скрутний фінансовий стан) не є самостійною та достатньою підставою для розстрочення виконання судового рішення колегією суддів оцінюються критично, оскільки скрутне фінансове становище є лише однією з підстав, які враховано судом першої інстанції при наданні розстрочки.

Так, судом першої інстанції правильно враховано, що відповідач визнає наявність обов`язку сплатити заборгованість, не відмовляється та не ухиляється від такого виконання, а навпаки вже здійснив часткове погашення суми основного боргу та судового збору, що не заперечується позивачем. При цьому, відповідач є оператором об`єктів критичної інфраструктури щодо діяльності з надання послуг населенню, що здійснює свою діяльність в умовах воєнного стану та збройної агресії російської федерації, яка виражається, зокрема, в постійних масованих обстрілах критичної цивільної інфраструктури.

Колегія суддів зауважує, що позивач не позбавляється того, на що розраховував (у даному випадку стягнення коштів), а відповідач, у свою чергу, зможе виконати зобов`язання протягом 9 місяців, що з урахуванням його фінансового становища зменшить негативні наслідки для нього, а відтак, розстрочення виконання рішення на 9 місяців у даній справі не порушує баланс інтересів сторін, про що зазначає скаржник.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду щодо розстрочення виконання рішення суду.

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 284, ч.1 ст.287 ГПК України,

апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Укртрансгаз залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.12.2025 про розстрочення виконання рішення суду у справі №915/1182/24 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню у касаційному порядку відповідно до ч.1 ст.287 ГПК України.

Повну постанову складено 09.03.2026.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир