ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р. Справа№ 910/10051/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" про ухвалення додаткового рішення

за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2025

у справі №910/10051/25 (суддя - Павленко Є.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" звернулося з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 21273324,02 грн, з яких: основна заборгованість - 15348082,03 грн, 3% річних - 1344343,64 грн, та інфляційні втрати - 4580898,35 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва 20.11.2025 (повне рішення складене 01.12.2025) у справі №910/10051/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь позивача 15348082,03 грн основної заборгованості, 4509367,24 грн інфляційних втрат та 1343297,26 грн 3% річних, в іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 (повне рішення складене 16.12.2025) стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просило скасувати оскаржувані рішення в частині задоволених позовних вимог та стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та покласти судові витрати на позивача.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 у справі №910/10051/25 (колегією суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.) апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2025 у справі №910/10051/25 - без змін.

11.02.2026 до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, згідно якої заявник просить стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 106366,62 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/10051/25 прийнято до розгляду в порядку письмового провадження та встановлено відповідачу строк на подання клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами у даній справі.

В межах встановлених процесуальних строків відповідачем заперечень щодо розміру судових витрат до суду не подано, що в свою чергу не є перешкодою для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення по суті.

У зв`язку з перебуванням суддів Шапрана В.В., Андрієнка В.В., Буравльова С.І. у відпустці з 23.02.2026 по 27.02.2026 заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" розглядається невідкладно після виходу суддів з відпустки.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, Північний апеляційний господарський суд виходить з такого.

Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване у ст. 131-2 Конституції України, ст. 16 ГПК України, відповідних нормах Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Згідно із ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.

За змістом ст. 1 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Предметом апеляційного перегляду у даній справі була апеляційна скарга Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2025.

Під час апеляційного перегляду позивачем було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому крім іншого повідомлено, що за результатами розгляду спору буде подано заяву про розподіл понесених витрат на професійну правничу допомогу та вказано, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 106366,62 грн.

Відповідно до поданої заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем зазначено, що розмір фактично понесених витрат на правничу допомогу становить 106366,62 грн, які він просив покласти на відповідача.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Товариством з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" надано:

- договір про надання правничої допомоги №01/08-2024/АГ від 01.08.2024;

- додаткову угоду №5 від 27.01.2026 до договору про надання правничої допомоги №01/08-2024/АГ від 01.08.2024;

- акт про надання послуг від 10.02.2026 згідно з додатковою угодою №5 від 27.01.2026 до договору про надання правничої допомоги №01/08-2024/АГ від 01.08.2024;

- опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським об`єднанням "Пріоритет" для надання правничої допомоги згідно з додатковою угодою №5 від 27.01.2026 до договору про надання правничої допомоги №01/08-2024/АГ від 01.08.2024;

- копію ордеру серії ВХ №1086440 від 10.01.2025, виданого Адвокатським об`єднанням "Пріоритет" на підставі договору про надання правничої допомоги №01/08-2024/АГ від 01.08.2024 та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХМ №000081 від 12.07.2017.

Згідно договору про надання правничої допомоги №01/08-2024/АГ від 01.08.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" та Адвокатським об`єднанням "Пріоритет", об`єднання зобов`язалося здійснити захист, представництво та інші передбачені цим договором види правової допомоги клієнту, на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язався оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 4.1. договору за надання правової допомоги клієнт зобов`язується сплачувати адвокатському об`єднанню гонорар, який встановлюється об`єднанням за домовленістю з клієнтом із урахуванням складності справи та витраченого часу, і вказується в рахунках на оплату. Гонорар може бути і у вигляді фіксованої суми, або погодинної оплати та сплачується виключно за фактично надані послуги, відповідно до письмового рахунку об`єднання, направленого на адресу клієнта, протягом двох банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунку.

За результатами надання правової допомоги складається акт про надання правової допомоги, який підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої об`єднанням правової допомоги та її вартість (п. 4.4. договору).

27.01.2026 між сторонами підписано додаткову угоду №5 до договору, згідно п. 1.1 якої об`єднання зобов`язалось надати позивачу правничу допомогу, зокрема, у Північному апеляційному господарському суді в ході розгляду справи №910/10051/25.

Сторони погодили, що вартість послуг правничої допомоги, які надаються клієнту адвокатським об`єднанням під час супроводження справи №910/10051/25 в суді апеляційної інстанції становить 106366,62 грн, які підлягають сплаті клієнтом на користь об`єднання протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішення суду апеляційної інстанції (п. 3.1. додаткової угоди №5).

Відповідно до акту про надання послуг від 10.02.2026 вартість наданих за додатковою угодою №5 від 27.01.2026 до договору послуг становить 106366,62 грн.

Згідно опису робіт (наданих послуг) від 10.02.2026 вбачається, що адвокатським об`єднанням були надані наступні послуги:

- 27.01.2026 - підготовка та направлення до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу - 4 год;

- 10.02.2026 - підготовка до участі у судовому засіданні- 3 год.

З наведеного вбачається, що об`єднання та клієнт погодили фіксований гонорар у розмірі 106366,62 грн.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку (додаткова постанова Верховного Суду від 12.07.2024 у справі №913/205/23).

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Відповідна правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібні за змістом висновки наведено у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, також визначені положеннями ч. ч. 6, 7 та 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5- 7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5- 7 та 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, а також у постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №910/8342/21.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Досліджуючи обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених до стягнення позивачем витрат на професійну правничу допомогу через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони, колегія суддів частково погоджується з доводами наведеними відповідачем стосовно їх неспівмірності, фактичності та неминучості їх надання, з огляду на наступне.

Так, дослідивши поданий позивачем відзив на апеляційну скаргу суд встановив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційного перегляду справи позиція Товариства з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" фактично не змінювалася. Аргументи відзиву на апеляційну скаргу є подібними до аргументів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву.

Тобто, правова позиція Товариства з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" в особі Адвокатського об`єднання "Пріоритет" щодо суті спору вже була сформована до апеляційного перегляду справи, а доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Також колегія суддів враховує, що дана справа є справою незначної складності, у провадженні господарських судів перебуває значна кількість подібних за предметом з цією справою спорів, відтак практика за подібними спорами вже сформована судами та не є новою.

До того ж, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Адвокатське об`єднання "Пріоритет" здійснює представництво інтересів підприємств - виробників електричної енергії за «зеленим» тарифом (що вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень) щодо стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат також і в інших справах, відтак позиція адвокатів Адвокатського об`єднання "Пріоритет" щодо спірних правовідносин є сталою.

Водночас колегія суддів враховує, що складення та подання до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс", а також участь адвоката Волощука П.Ю. у судовому засіданні 10.02.2026 у даній справі є дійсною та необхідною послугою, метою якої є донесення позиції та думки учасника справи щодо наявного спору.

Поряд з цим колегія суддів звертає увагу на те, що процедура стягнення витрат на правову допомогу не може використовуватися як інститут безпідставного збагачення та як інститут покарання за недобросовісну процесуальну поведінку одного з учасників провадження, оскільки таке стягнення не переслідуватиме легітимну мету та не відповідає процесуальній суті передбаченої положеннями ГПК України компенсації таких витрат.

З урахуванням викладеного, суд, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України вважає, що розмір заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 106366,62 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних та є неспівмірними зі складністю справи, тому їх розмір є необґрунтованим.

Зважаючи на вищенаведене та ураховуючи дискреційні повноваження, надані суду положеннями ч. 5 ст. 129 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що у цій справі наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн, оскільки цей розмір є документально підтвердженим, обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

У іншій частині заявлений розмір витрат, на переконання суду, не є співмірними з урахуванням складності справи, витраченого часу та обсягом наданих послуг, а тому задоволенню не підлягає.

Оскільки апеляційна скарга відповідача залишена судом без задоволення, а отже судове рішення ухвалено на користь позивача, витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 30000 грн, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на Державне підприємство "Гарантований покупець".

Керуючись статтями 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Акванова Гідроресурс" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 1, ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн (тридцять тисяч гривень).

3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов