ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2026 р. Справа № 910/12578/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Євсікова О.О.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Хомин О.М.

від відповідача: Колток О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 (повне судове рішення складене 08.12.2025) (суддя Паламар П.І.)

у справі № 910/12578/25 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про стягнення безпідставно набутих коштів, ціна позову 3 765 807,36 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" (далі ТОВ з ІІ "Юромаш", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі ТОВ "Оператор ГТС України", відповідач) про стягнення 3 765 807,36 грн безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що за результатами публічної закупівлі між ним та відповідачем був укладений договір про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № 46000097/10 від 16.07.2024 (далі Договір), згідно з яким він (постачальник) зобов`язався передати відповідачу (покупцю) мототранспортні вантажні засоби (аварійні машини магістральних газопроводів) 34130000-7, зазначені в специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору, а покупець прийняти та оплатити вартість одержаного товару на умовах Договору. Умовами тендерної документації було передбачено обов`язок учасників закупівлі надати забезпечення тендерної пропозиції у вигляді безвідкличної безумовної банківської гарантії на суму 3 765 807,36 грн. На виконання цих умов ним була надана банківська гарантія № 325PBG/UAН/8902 на суму 3 765 807,36 грн Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" від 09.07.2024. 04.07.2025 позивачу стало відомо, що за заявою відповідача банком на користь відповідача було стягнуто кошти за банківською гарантією в розмірі 3 765 807,36 грн.

На переконання позивача, відповідач безпідставно одержав кошти у розмірі банківської гарантії, оскільки зобов`язання за Договором ним було виконане, відтак наявні підстави, передбачені ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі", для повернення суми банківської гарантії.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі № 910/12578/25 позов ТОВ з ІІ "Юромаш" задоволено та стягнуто з ТОВ "Оператор ГТС України" на користь ТОВ з ІІ "Юромаш" 3 765 807,36 грн безпідставно набутих коштів, 45 189,69 грн витрат по оплаті судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач передав у власність відповідача увесь передбачений Договором товар, а також за рахунок недоїмки по оплаті проданого товару сплатив на користь відповідача належні за прострочення свого обов`язку з передачі товару штрафні санкції; відповідач прийняв від позивача увесь товар, утримавши частину оплати в рахунок сплати належних за спірним договором штрафних санкцій, отримав за рахунок позивача грошові кошти у загальному розмірі 5 300 373,87 грн (1 534 566,51 грн + 3 765 807,36 грн), отже відповідач за рахунок позивача безпідставно набув грошові кошти у розмірі 3 765 807,36 грн (5 300 373,87 грн - 1 534 566,51 грн), які відповідно до вимог ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підлягають стягненню 3 765 807,36 грн з відповідача на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі № 910/12578/25, ТОВ "Оператор ГТС України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

За доводами скаржника, отримання відповідачем грошових коштів у сумі 3 765 807,36 грн за наданою гарантією № 325PBG/UAH/8902 від 09.07.2024 відбулось у зв`язку з неналежним виконання позивачем умов укладеного з відповідачем Договору, що відповідає суті наданої банком гарантії, якою передбачено обов`язок гаранта безумовно сплатити бенефіціару повну суму банківської гарантії у зв`язку з неналежним/невиконанням зобов`язань за Договором. Відтак, ТОВ "Оператор ГТС України" скористалося своїм правом на стягнення банківської гарантії у зв`язку з настанням гарантійного випадку (неналежне виконання зобов`язань за Договором).

Скаржник наголошує на тому, що оскільки відповідна сума коштів за банківською гарантією була отримана відповідачем за наявності підстав (виникнення гарантійного випадку у вигляді неналежного виконання, які не визнано протиправними, та гарантійний випадок не припинив своє існування), відсутні правові підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, для повернення бенефіціаром принципалу таких коштів. Крім того, скаржник вказує на відсутність підстав, які надавали б право позивачу на стягнення з відповідача коштів, у зв`язку з ненаданням доказів здійснення ним оплати зворотної вимоги банку-гаранта.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 (колегія суддів у складі: головуючого Демидової А.М., суддів Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Оператор ГТС України" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі № 910/12578/25; розгляд апеляційної скарги призначено на 24.02.2026 о 10:00; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень до 16.01.2026.

У зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2026 для розгляду справи № 910/12578/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді: Євсіков О.О., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 апеляційну скаргу ТОВ "Оператор ГТС України" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі № 910/12578/25 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Ходаківська І.П.; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за раніше визначеними датою та часом 24.02.2026 о 10:00.

Позиції учасників справи. Клопотання учасників справи

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, вказуючи, що позивач повністю не погоджується з аргументами, викладеним в апеляційній скарзі з підстав їх невідповідності нормам чинного законодавства, а також сталій судовій практиці; у відповідача відсутні підстави утримувати грошові кошти, списані останнім за гарантією, а тому вони підлягають поверненню в повному обсязі.

Також позивач у відзиві на апеляційну скаргу навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, що становить 36 000,00 грн, в т.ч. ПДВ (витрати на професійну правничу допомогу); додав до відзиву на апеляційну скаргу копію додаткової угоди № 1 від 12.01.2026 до договору про надання правової допомоги № ЮФКМ/149/2025 від 02.10.2025 та повідомив, що інші докази на підтвердження понесених витрат будуть подані у встановлені законодавством строки.

До закінчення судових дебатів у даній справі в суді апеляційної інстанції від позивача до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про долучення доказів щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якому позивач просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом апеляційної скарги у справі № 910/12578/25, в розмірі 36 000,00 грн.

Крім того, з порушенням строку, встановленого в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 29.12.2025 про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Оператор ГТС України" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі № 910/12578/25 для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень (до 16.01.2026), до Північного апеляційного господарського суду подано 21.01.2026 додаткові письмові пояснення ТОВ "Оператор ГТС України", а 06.02.2026 заперечення ТОВ з ІІ "Юромаш" на додаткові пояснення.

Відповідно до ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

Згідно зі ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1). Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

З урахуванням викладеного, зазначені додаткові письмові пояснення та заперечення на них, які подані після закінчення процесуального строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження у даній справі, залишаються судом без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 24.02.2026 з`явились представники позивача та відповідача (скаржника).

У судовому засіданні представник відповідача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 16.07.2024 між ТОВ з ІІ "Юромаш" (постачальник) та ТОВ "Оператор ГТС України" (покупець) був укладений договір № 46000097/10 про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) (Договір), за умовами якого постачальник зобов`язався передати покупцю мототранспортні вантажні засоби (аварійні машини магістральних газопроводів) 34130000-7, зазначені в специфікації, яка є невід`ємною частиною Договору, а покупець прийняти та оплатити вартість одержаного товару на умовах Договору.

Згідно з п. 3.1 Договору ціна Договору становить 75 316 147,20 грн з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 4.2 Договору покупець зобов`язаний оплатити вартість переданих постачальником та прийнятих покупцем товарів не раніше 20 та не пізніше 30 календарних днів з дати, яка є останньою: дати підписання покупцем без зауважень акта приймання ТМЦ за кількістю та якістю та дати підписання покупцем видаткової накладної.

Згідно з п. 7.13 Договору відповідно до умов тендерної документації процедури закупівлі за предметом закупівлі "Мототранспортні вантажні засоби (Аварійні машини магістральних газопроводів)" згідно з оголошенням про проведення процедури закупівлі № UA-2024-04-26-010169-a, оприлюдненим на вебпорталі Уповноваженого органу 26 квітня 2024 року, постачальник зобов`язується надати покупцю не пізніше дати укладення цього Договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію на суму 3 765 807,36 грн, що становить 5 % ціни цього Договору.

Відповідно до умов п. 7.19 Договору забезпечення виконання Договору у повному обсязі повертається за умови повного та належного виконання постачальником умов Договору та настання граничної дати оплати (остаточного розрахунку) згідно з умовами Договору, протягом 5 банківських днів з дня настання таких обставин. У разі неналежного виконання постачальником основного зобов`язання за цим Договором забезпечення виконання Договору повертається у сумі залишку після стягнення покупцем частини суми гарантії в розмірі, пропорційному до відношення вартості недопоставленого або поставленого з порушенням строку поставки товару до загальної вартості товарів, яка є ціною цього Договору, за умови настання граничної дати оплати (остаточного розрахунку) згідно з умовами Договору, протягом 5 банківських днів за умови настання цієї обставини.

Строк дії Договору, відповідно до умов п. 12.1 Договору, встановлений із моменту його підписання сторонами та діє до 29.12.2025, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Відповідно до умов додатку № 1 до Договору (Специфікації) сторони погодили поставку 8 шт. аварійних машин Euromash Dongfeng 6X6 EV 5253 в строк 330 календарних днів із дати отримання постачальником заявки.

На виконання умов тендерної документації Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" 09.07.2024 видало позивачеві банківську гарантію № 325PBG/UAН/8902 на суму 3 765 807,36 грн. Строк дії гарантії встановлений до 29.01.2026 включно.

Заявкою № 1 від 23.07.2024 сторони погодили поставку 8 шт. мототранспортних вантажних засобів (аварійні машини магістральних газопроводів). Указану заявку відповідач одержав того ж дня 23.07.2024.

На виконання умов Договору постачальник здійснив поставку, а відповідач прийняв товар у кількості 8 штук, що підтверджується видатковими накладними від 19.06.2025 № ЮМ-0668 та від 19.06.2025 № ЮМ-0670 (прийнято за актом приймання ТМЦ від 03.07.2025 № 25-207); від 07.07.2025 № ЮМ-0751, від 07.07.2025 № ЮМ-0752, від 07.07.2025 № ЮМ-0753 (прийнято за актом приймання ТМЦ від 09.07.2025 № 25-211); від 10.07.2025 № ЮМ-0762 (прийнято за актом приймання ТМЦ від 11.07.2025 № 25-216); від 11.07.2025 № ЮМ-0768 (прийнято за актом приймання ТМЦ від 14.07.2025 № 25-222); від 16.07.2025 № ЮМ-0786 (прийнято за актом приймання ТМЦ від 17.07.2025 № 25-230).

Наявними у матеріалах справи платіжними інструкціями № 381369, № 381370 від 31.07.2025, № 385389, № 385390, № 385391Ю № 385392 від 08.08.2025, № 386448 від 13.08.2025, № 386739 від 14.08.2025 підтверджується факт часткової оплати відповідачем одержаного товару у розмірі 73 781 580,69 грн та утримання останнім решти коштів у розмірі 1 534 566,51 грн у рахунок належних за прострочення позивачем поставки товару штрафних санкцій.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що поставка товарів за Договором здійснена в повному обсязі, хоч і з незначним простроченням. Натомість, відповідачем було прийнято рішення про стягнення грошових коштів за гарантією у повному (максимальному) розмірі, про що позивач дізнався з отриманого SWIFT-повідомлення від 04.07.2025. Однак, відповідно до умов п. 7.13.4 Договору, забезпечення виконання зобов`язання в максимальній сумі може бути застосовано виключно за невиконання постачальником основного зобов`язання. Відтак відповідач безпідставно одержав кошти у розмірі банківської гарантії, оскільки зобов`язання за Договором ним було виконане, отже, наявні підстави, передбачені ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі", для повернення суми банківської гарантії.

Відповідач, заперечуючи проти позову, наголошував на тому, що у зв`язку з неналежним виконанням позивачем взятих на себе зобов`язань у частині поставки товару в строки, встановлені Договором, ним були заявлені вимоги про сплату банківської гарантії у розмірі 3 765 807,36 грн. Така сума одержана правомірно, оскільки позивач допустив порушення умов Договору, яке забезпечувалося гарантією.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина перша статті 656 ЦК України).

Згідно з положеннями частини першої статті 662 та статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач виконав умови Договору та поставив відповідачу обумовлений Договором товар у кількості 8 шт. загальною вартістю 75 316 147,20 грн, а відповідач прийняв поставлений товар, що підтверджується видатковими накладними від 19.06.2025 № ЮМ-0668 та від 19.06.2025 № ЮМ-0670 (прийнято за актом приймання ТМЦ від 03.07.2025 № 25-207); від 07.07.2025 № ЮМ-0751, від 07.07.2025 № ЮМ-0752, від 07.07.2025 № ЮМ-0753 (прийнято за актом приймання ТМЦ від 09.07.2025 № 25-211); від 10.07.2025 № ЮМ-0762 (прийнято за актом приймання ТМЦ від 11.07.2025 № 25-216); від 11.07.2025 № ЮМ-0768 (прийнято за актом приймання ТМЦ від 14.07.2025 № 25-222); від 16.07.2025 № ЮМ-0786 (прийнято за актом приймання ТМЦ від 17.07.2025 № 25-230).

З огляду на наведене вище та враховуючи умови Договору, суд апеляційної інстанції зауважує, що позивачем поставлено відповідачу товар у повному обсязі, однак із порушенням строків.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю:

1) після виконання учасником-переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю;

2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

3) у випадках, передбачених ст. 43 цього закону;

4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Тобто, за змістом вказаної норми, яка безпосередньо регулює відносини суб`єктів господарювання у процедурі публічних закупівель, чітко передбачений момент повернення замовником забезпечення договору після його виконання учасником-переможцем, у той час як можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору.

При цьому, невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/4460/19 та 14.01.2019 у справі № 910/3777/18.

Суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 25.09.2024 у справі № 910/12114/23 та від 25.03.2025 № 910/11352/24, в яких колегія суддів виснувала: "До того ж до правовідносин у даній справі підлягає застосуванню не лише Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України, а і спеціальний закон Закон України "Про публічні закупівлі", відповідно до частини другої статті 27 якого замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю, а також за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин. Тобто вказана норма Закону, яка безпосередньо регулює відносини суб`єктів господарювання у процедурі публічних закупівель, чітко передбачає момент повернення замовником забезпечення договору після його виконання учасником-переможцем, у той час як можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору. При цьому, невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.".

Висновки касаційного суду у вказаних постановах стосуються правовідносин сторін, які є подібними з правовідносинами у даній справі, за змістовним критерієм з огляду на правове регулювання та права й обов`язки сторін саме цих відносин. Тому такі висновки є релевантними до даної справи та обов`язково мають бути враховані.

Колегія суддів зауважує, що усталеним є сформований Верховним Судом узагальнений висновок про те, що підставою для утримання банківської гарантії є саме невиконання договору, а не певне порушення строків його виконання, відповідає змісту такого забезпечувального заходу виконання зобов`язань як гарантія, статті 27 Закону "Про публічні закупівлі", а також загальним засадам цивільного законодавства, таким як справедливість, добросовісність і розумність.

Враховуючи викладене, колегія судів відхиляє доводи скаржника про відсутність підстав для повернення банківської гарантії.

Пунктом 7.19 Договору сторони погодили, що забезпечення виконання Договору у повному обсязі повертається за умови повного та належного виконання постачальником умов Договору та настання граничної дати оплати (остаточного розрахунку) згідно з умовами Договору, протягом 5 банківських днів з дня настання таких обставин. У разі неналежного виконання постачальником основного зобов`язання за цим Договором забезпечення виконання Договору повертається у сумі залишку після стягнення покупцем частини суми гарантії в розмірі, пропорційному до відношення вартості недопоставленого або поставленого з порушенням строку поставки товару до загальної вартості товарів, яка є ціною цього Договору, за умови настання граничної дати оплати (остаточного розрахунку) згідно з умовами Договору, протягом 5 банківських днів за умови настання цієї обставини.

Наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями № 381369, № 381370 від 31.07.2025, № 385389, № 385390, № 385391Ю № 385392 від 08.08.2025, № 386448 від 13.08.2025, № 386739 від 14.08.2025 підтверджується факт часткової оплати відповідачем одержаного товару в розмірі 73 781 580,69 грн та утримання ним решти коштів у розмірі 1 534 566,51 грн у рахунок належних за прострочення позивачем поставки товару штрафних санкцій.

Отже, відповідач прийняв від позивача увесь поставлений за Договором товар, утримав частину оплати в рахунок сплати належних за спірним договором штрафних санкцій у сумі 1 534 566,51 грн та отримав за рахунок позивача грошові кошти у вигляді банківської гарантії у розмірі 3 765 807,36 грн.

Відтак, відповідач як покупець отримав за рахунок позивача (постачальника) грошові кошти у загальному розмірі 5 300 373,87 грн.

Враховуючи, що відповідачем уже утримано з позивача штрафні санкції на суму 1 534 566,51 грн, з моменту повного виконання позивачем зобов`язань за Договором у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення забезпечення виконання Договору, що не було виконано відповідачем у порушення вимог статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" та пункту 7.19 Договору.

Тому, оскільки позивачем у повному обсязі поставлено замовлений за Договором товар, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для повернення відповідачем забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем Договору, незалежно від доводів відповідача про неналежне виконання позивачем умов Договору в частині строків поставки товару.

Як наслідок, протилежні аргументи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, встановлених обставин справи не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом.

Доводи скаржника про відсутність підстав, які надавали б право позивачу на стягнення з відповідача коштів, у зв`язку з ненаданням доказів здійснення ним оплати зворотної вимоги банку-гаранта, судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на наявні в матеріалах справи копії банківської виписки по особовому рахунку позивача від 14.07.2025 та платіжної інструкції № 10592701 від 14.07.2025 на суму 3 765 807,36 грн, в якій у призначенні платежу зазначено "Відшкодування суми регресу по гарантії №325PBG/UAH/8902 від 09.07.2024 без ПДВ.".

З огляду на викладене, правомірним є висновок місцевого господарського суду про задоволення позову.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що такі не є релевантними до правовідносин, що виникли у даній справі № 910/12578/25, відтак не можуть бути до них застосовані.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного в даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

За ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 4 ст. 129 ГПК України).

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати зі сплати судового збору за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, понесених ним у суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

За змістом частини другої статті 126 ГПК України до витрат на професійну правничу допомогу належать розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції позивачем долучено до матеріалів справи копії: додаткової угоди № 1 від 12.01.2026 до договору про надання правової допомоги 02.10.2025 № ЮФКМ/149/2025, укладеного між ТОВ з ІІ "Юромаш" та Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Копусь і Муляр" (далі АО "ЮФ "Копусь і Муляр"), за умовами якої клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати представництво клієнта в Північному апеляційному господарському суді при розгляді справи (апеляційного провадження) щодо апеляційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/12578/25 від 02.12.2025 в господарському спорі між клієнтом та ТОВ "Оператор ГТС України"; ордера серії АА № 1667303 від 15.01.2026, виданого АО "ЮФ "Копусь і Муляр" адвокату Хомин О.М. на представництво інтересів ТОВ з ІІ "Юромаш" у Північному апеляційному господарському суді; рахунка-фактури № KMLF/149/2 від 13.02.2026 на загальну суму 36 000,00 грн, у т.ч. ПДВ; банківської виписки АО "ЮФ "Копусь і Муляр" за 16.02.2026, з якої вбачається оплата позивачем за юридичні послуги зг. рах. №KMLF/149/2 від 13.02.2026 у розмірі 36 000,00 грн.

Частиною четвертою статті 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні вказаної норми зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 та від 19.02.2019 у справі № 917/1071/18.

Суд враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, стосовно того, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Суд апеляційної інстанції при вирішенні питання розподілу витрат позивача на правову допомогу враховує також висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат; суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

У пункті 52 постанови від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17 Верховний Суд вказав, що визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Врахувавши принцип співмірності, колегія суддів зазначає, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Суд констатує, що витрати на підготовку заяв по суті справи (відзивів, відповідей на відзиви, заперечень), як правило, підлягають відшкодуванню, оскільки вони відповідають критерію необхідності (їх надання вимагається згідно з процесуальним законом). У той же час, витрати на аналіз законодавства, судової практики, підготовку додаткових пояснень чи інших процесуальних документів, які не є заявами по суті справи, і вчинення (виконання) яких не вимагається, згідно з процесуальним законом, не є обов`язковими для відшкодування у кожному без винятку випадку, проте можуть бути відшкодовані, якщо ця робота вплинула на розгляд справи.

Дослідивши подані позивачем під час апеляційного перегляду справи документи, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 36 000,00 грн є неспівмірними із предметом позову та складністю справи на стадії апеляційного провадження, витраченим адвокатом часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, з огляду на обсяг справи, який не потребував багато часу.

Відтак, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000,00 грн відповідають критеріям ст. 126 ГПК України, є розумно необхідними, належно обґрунтованими, документально доведеними, а отже, такими, що підлягають покладенню на скаржника.

Керуючись ст. 74, 126, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі № 910/12578/25 залишити без змін.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, пр. Гузара Любомира, буд. 44, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Юромаш" (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 7, літера Ц, ) 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

5. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

6. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 10.03.2026.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді О.О. Євсіков

І.П. Ходаківська