ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 Справа № 914/289/26

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"

до відповідача Мостиської міської ради Львівської області

про стягнення 55873,57 грн

за участю представників:

від позивача Семенко О.В.

від відповідача не з`явився

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до відповідача Мостиської міської ради Львівської області про стягнення боргу у загальній сумі 55873,57 грн, з яких 50663,77 грн основний борг, 4346,09 грн пеня, 471,15 грн - 3% річних та 392,56 грн інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 03.02.2026 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 03.03.26.

У судове засідання 03.03.2026 з`явився представник позивача, позов підтримав у повному обсязі, позовні вимоги просив задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Явка відповідача в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд встановив таке.

24.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник) та Мостиською міською радою Львівської області (споживач) укладено договір №12-8001/24-БО-Т постачання природного газу, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

29.01.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник) та Мостиська міська рада Львівської області (споживач) уклали додаткову угоду №1 до договору №12-8001/24-БО-Т від 24.12.2024 постачання природного газу, у якій пункт 4.1 Розділу 4 «Ціна та вартість природного газу» Договору виклали в наступній редакції:

«Ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється наступним чином:

Ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ - 13658,33 грн., крім того податок на додану вартість за ставкою 20%,

ціна природного газу за 1000 куб. м газу з ПДВ - 16390,00 грн., крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 501,97 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 552,167 грн., крім того ПДВ 20% - 110,433 грн., всього з ПДВ 662,60 грн. за 1000 куб. м.

Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 17052,60 грн.».

Відповідно до пункту 3.5. договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 3.5. договору визначено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Як зазначено у позовній заяві, позивач у період з січня 2025 року по квітень 2025 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 220650,87 грн, що підтверджується такими актами приймання-передачі природного газу, а саме:

- актом приймання-передачі природного газу від 12.02.2025 за січень 2025 року на суму 78021,42 грн;

- актом приймання-передачі природного газу від 11.03.2025 за лютий 2025 року на суму 64003,00 грн;

- актом приймання-передачі природного газу від 11.04.2025 за березень 2025 року на суму 50663,77 грн;

- актом приймання-передачі природного газу від 12.05.2025 за квітень 2025 року на суму 27962,68 грн.

Споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий розрахунковий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ. (підпункт 3.5.1. пункту 3.5. договору).

Згідно з підпунктом 3.5.2. пункту 3.5. договору на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС Постачальник готує та надає споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Підпунктом 3.5.3. пункту 3.5. договору передбачено, що споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акта зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.

У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акта до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними споживача та даними остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору. (підпункт 3.5.4 пункту 3.5 договору)

Як зазначив позивач, на виконання підпункту 3.5.2. пункту 3.5. договору, позивачем було направлено відповідачу примірники актів приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2025 року, підписані уповноваженим представником позивача та скріплені печаткою підприємства.

Однак, як вказав позивач, станом на дату складання позовної заяви відповідач не повернув позивачу підписаний акт приймання-передачі природного газу за березень 2025 року (за січень, лютий та квітень 2025 року повернуто з підписом уповноваженої особи та печаткою підприємства). Водночас, як зауважив позивач, вмотивована письмова відмова від підписання акту приймання-передачі природного газу за березень 2025 року, що передбачена підпунктом 3.5.3. пункту 3.5. договору на адресу позивача не надходила.

Позивач зауважив, що об`єм (обсяг) спожитий споживачем підтверджуються відомостями з Інформаційної платформи Оператора ГТС України щодо остаточної алокації відборів споживача, які відображають обсяг природного газу, що був поставлений споживачу, з січня 2025 року по квітень 2025 року з ресурсу позивача.

Згідно з листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи» від 24.12.2025 №ТОВВИХ-25-20959 вбачається, що відповідачем спожито природний газ з ресурсу позивача в обсягам, зазначеним позивачем в актах приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2025 року. Зокрема вказано, що обсяг природного газу, використаний споживачем з ЕІС-кодом 56XS0000Q8JDW00O (Мостиська міська рада Львівської області) за період з 01.01.2025 по 30.04.2025 внесено в алокацію постачальника ТзОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» (ЕІС - код 56Х10X) та становить: з 01.01.2025 по 31.01.2025 4575,34 куб.м; з 01.02.2025 по 28.02.2025 3753,27 куб.м; з 01.03.2025 по 31.03.2025 2971,03 куб.м; з 01.04.2025 по 30.04.2025 1639,79 куб.м.

Відповідно до пункту 5.1. договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Як зазначив позивач, оплату за поставлений природний газ відповідач здійснив лише частково, а саме у розмірі 169987,10 грн. Зокрема відповідно до долученого позивачем реєстру документів за період з 24.12.2024 по 12.01.2026 відповідач здійснив оплату за такими документами: №106 на суму 78021,42 грн (призначення: 0110150;2274; За природний газ за сiчень 2025р; акт вiд 12.02.2025, дог.№12-8001/24-БО-Т вiд 24.12.2024; ПДВ-13003,57); №204 на суму 64003,00 грн (призначення: 0110150;2274; За природний газ за лютий 2025р; акт вiд 11.03.2025, дог.№12-8001/24-БО-Т вiд 24.12.2024; ПДВ-10667,17); №477 на суму 27962,68 грн (призначення: 0110150;2274; За природний газ за квiтень 2025р; акт вiд 12.05.2025, дог.№12-8001/24-БО-Т вiд 24.12.2024; ПДВ-4660,45).

Таким чином, як вказано у позовній заяві, у відповідача за поставлений природний газ виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 50663,77 грн.

Як передбачено пунктом 7.2. договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1. та/або строків оплати за пунктом 8.4. цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Отже, на підставі пункту 7.2. договору позивач нарахував відповідачу 4346,09 грн пені.

Крім того, керуючись частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу 3% річних в розмірі 471,15 грн та інфляційні втрати в розмірі 392,56 грн.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача борг у загальній сумі 55873,57 грн, з яких 50663,77 грн основний борг, 4346,09 грн пеня, 471,15 грн - 3% річних та 392,56 грн інфляційні втрати.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку позов задовольнити повністю з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. (стаття 712 Цивільного кодексу України)

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, 24.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник) та Мостиською міською радою Львівської області (споживач) укладено договір №12-8001/24-БО-Т постачання природного газу, відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Факт поставки позивачем відповідачу природного газу за вказаним договором підтверджується такими актами приймання-передачі природного газу: від 12.02.2025 за січень 2025 року на суму 78021,42 грн, від 11.03.2025 за лютий 2025 року на суму 64003,00 грн, від 11.04.2025 за березень 2025 року на суму 50663,77 грн та від 12.05.2025 за квітень 2025 року на суму 27962,68 грн (загальна сума по чотирьох актах: 220650,87 грн). Факт поставки також підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи» від 24.12.2025 №ТОВВИХ-25-20959, в якому відображено обсяги спожитого природнього газу, які співпадають з тими обсягами, що відображені у вищевказаних актах приймання-передачі природного газу за січень-квітень 2025 року.

При цьому як вбачається із матеріалів справи, відповідач здійснив лише часткові оплати за поставлений йому природній газ на загальну суму 169987,10 грн.

Отже, як зазначив позивач та як вбачається із матеріалів справи, сума основного боргу відповідача становить 50663,77 грн, докази сплати якої в матеріалах справи відсутні. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За умовами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що 4346,09 грн пені, 471,15 грн - 3% річних та 392,56 грн інфляційних втрат нараховано вірно.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 50663,77 грн, пені у сумі 4346,09 грн, 3% річних у сумі 471,15 грн та інфляційних втрат у сумі 392,56 грн є обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, з огляду на що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду із позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № від 21.01.2026.

Таким чином, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 2662,40 грн витрат по сплаті судового збору, оскільки позов у даній справі слід задовольнити повністю.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Мостиської міської ради Львівської області (81300, Львівська область, Яворівський район, місто Мостиська, вулиця Грушевського М., будинок 6, ідентифікаційний код 26307500) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1, ідентифікаційний код 42399676) 50663,77 грн основного боргу, 4346,09 грн пені, 471,15 грн - 3% річних, 392,56 грн інфляційних втрат та 2662,40 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено 16.03.2026.

Суддя Петрашко М.М.