ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року Справа № 902/1069/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Тимошенко О.М. , суддя Крейбух О.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику представників сторін апеляційні скарги Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБС-Проф" на рішення Господарського суду Вінницької області від 20 листопада 2025 року (повний текст 02.12.2025) у справі № 902/1069/25 (суддя Шамшуріна М.В.)

за позовом Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБС-Проф"

про стягнення 121 313,64 гривень

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270 та частини 13 статті 8 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 у справі №902/1069/25 позов Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБС-Проф" про стягнення 121 313,64 гривень, задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБС-Проф" на користь Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України за договором підряду № 09-23 від 25.05.2023 пеню у розмірі 4407,91 гривень, штраф у розмірі 3 214,10 гривень, за договором підряду № 379-24 від 18.12.2024 пеню у розмірі 44 702,19 гривень, штраф у розмірі 32 595,35 гривень та 2 422,40 гривень cудових витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 у справі № 902/1069/25. Встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) апелянту копії відзиву та доданих до нього документів протягом 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, з урахуванням положень статті 263 Господарського процесуального кодексу України. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Також не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ТОВ "ТБС-Проф" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 апеляційну скаргу ТОВ "ТБС-Проф" на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 у справі № 902/1069/25 залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом надання суду доказів сплати судового збору в установленому законом порядку і розмірі.

26.01.2026 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява ТОВ "ТБС-Проф" про усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "ТБС-Проф" на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 у справі № 902/1069/25. Об`єднано апеляційні скарги ТОВ "ТБС-Проф" та Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.11.2025 у справі № 902/1069/25 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду. Встановлено позивачу строк для подання до суду відзиву на апеляційну скаргу та доказів надсилання (надання) апелянту копії відзиву та доданих до нього документів протягом 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження, з урахуванням положень статті 263 Господарського процесуального кодексу України. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянти посилаються на порушення Господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ТБС-Проф" просить залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч.13 ст.8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд апеляційних скарг підлягає здійсненню у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 25.05.2023 між Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТБС-Проф" (далі - підрядник, відповідач) укладено договір підряду № 09-23 на виконання будівельно-монтажних робіт по об`єкту: "Реконструкція (технічне переоснащення) системи опалення комплексу будівель ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ), (І черга будівля № 17/1)"(далі - договір № 09-23 від 25.05.2023).

Відповідно до п.1.1 договору № 09-23 від 25.05.2023 предметом цього договору є виконання будівельно-монтажних робіт, визначених договірною ціною, за зазначеним об`єктом за кодом ДК 021:2015: 45454000-4 - "Реконструкція", що знаходиться за адресою, визначеною у договорі.

18.12.2024 між Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТБС-Проф" як підрядником укладено договір підряду № 379-24 на виконання додаткових будівельних робіт по об`єкту: "Реконструкція (технічне переоснащення) системи опалення будівель № 17/1, 17/34, 17/40, 17/113 ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 ) за даресою зазначеною у договорі" (далі - договір № 379-24 від 18.12.2024).

Згідно з п.п. 1.1, 1.2 договору № 379-24 від 18.12.2024 предметом цього договору є виконання додаткових будівельних робіт у розумінні п.8 ч.13 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, визначених у договірній ціні за вказаним об`єктом реконструкції.

Виходячи з матеріалів справи та змісту зазначених договорів, судом першої інстанції вірно встановлено, що укладені договори є взаємопов`язаними та стосуються виконання будівельних робіт на одному й тому ж об`єкті.

При цьому договір підряду № 379-24 від 18.12.2024 укладений для виконання додаткових робіт за об`єктом, що реконструюється відповідно до договору підряду № 09-23 від 25.05.2023.

Відповідно до пп. 1.2, 1.3 договорів підряду, замовник доручає, а підрядник зобов`язується відповідно до затвердженої проєктно-кошторисної документації та умов договорів власними або залученими силами, із використанням власних або залучених матеріальних ресурсів і технічних засобів виконати роботи по об`єкту у строки, визначені договорами, забезпечивши їх належну якість відповідно до вимог законодавства України, державних стандартів та будівельних норм.

Пунктом 2.1 договору підряду № 09-23 від 25.05.2023 передбачено, що роботи мають бути виконані у період з дня підписання договору до 15.05.2024 відповідно до графіка виконання робіт. Датою початку виконання робіт визначено дату передачі замовником будівельного майданчика, проєктно-кошторисної документації та отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з п.2.1 договору підряду № 379-24 від 18.12.2024, роботи повинні бути виконані у період з дня підписання договору до 20.02.2025 відповідно до графіка виконання робіт, а датою початку виконання робіт визначено дату передачі замовником підряднику проєктно-кошторисної документації.

Договірна ціна робіт за договором № 09-23 від 25.05.2023, відповідно до пп. 3.1, 3.2 цього договору, сформована на підставі пропозиції підрядника та становить 5 075 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 845 833,33 грн, при цьому вона є динамічною.

Водночас договірна ціна робіт за договором № 379-24 від 18.12.2024, відповідно до пунктів 3.1, 3.2 цього договору, є твердою та становить 1 104 532,79 грн, у тому числі ПДВ - 184 088,79 грн.

Відповідно до п.4.1 договорів підряду, організація виконання робіт підрядником повинна здійснюватися відповідно до проєктно-кошторисної документації, вимог законодавства України, ДСТУ, ДБН, настанов, технічних умов, графіка виконання робіт (додаток 2) та умов договорів.

Згідно з п.4.2 договорів підряду, склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначаються проєктно-кошторисною документацією.

При цьому, строки та обсяги окремих видів робіт, передбачені графіком виконання робіт (додаток 2), можуть бути переглянуті за рішенням замовника, про що сторони укладають відповідні додаткові угоди.

Замовник, у свою чергу, здійснює контроль та технічний нагляд за відповідністю якості, обсягів і вартості виконаних робіт проєктно-кошторисній документації, вимогам чинного законодавства, ДСТУ, ДБН, настановам, технічним умовам та умовам договору, а також за відповідністю вартості робіт середнім регіональним цінам.

Пунктом 4.8 договорів підряду передбачено, що договори вважаються виконаними у разі виконання підрядником усіх передбачених ними робіт у строки, визначені графіком виконання робіт (додаток 2), та встановлення замовником відповідності таких робіт вимогам чинного законодавства України, ДСТУ, ДБН, настановам, технічним умовам і умовам договорів.

Відповідно до п.6.1 договорів підряду, передача виконаних робіт підрядником та їх прийняття замовником оформлюються актами приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками сторін.

Згідно з п.6.2 договорів підряду, підрядник складає акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) на підставі виконавчої документації, готує довідку про вартість виконаних робіт та витрати (форма КБ-3) і підтверджуючу документацію та надає їх замовнику щомісяця до 25 числа звітного місяця у трьох примірниках, а також на електронних носіях та в електронному вигляді (скановані копії) на електронну адресу замовника.

Пунктом 6.3 договорів підряду визначено, що у разі виявлення замовником недоліків (дефектів) у виконаних роботах він письмово повідомляє про це підрядника, а також зазначає час і місце складання акта про виявлені недоліки (дефекти) у виконаних роботах (акта контрольного обміру). У такому акті обов`язково фіксуються дата виявлення недоліків (дефектів) та строк їх усунення за рахунок підрядника. У разі ухилення або відмови підрядника від підписання акта про це робиться відповідна відмітка, і такий акт вважається чинним без підпису підрядника.

Відповідно до абз.1 п.6.4 договорів підряду, у разі виявлення під час приймання-передачі закінчених робіт недоліків (дефектів) підрядник зобов`язаний у визначений замовником строк усунути їх та повторно повідомити замовника про готовність до передачі закінчених робіт.

Згідно з п.6.5 договорів підряду, після усунення підрядником недоліків (дефектів), зазначених в акті про їх виявлення (акті контрольного обміру), сторони у встановленому договором порядку складають та підписують акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), на підставі якого здійснюються розрахунки за виконані роботи.

За змістом п.7.1 договорів підряду, у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договорами сторони несуть відповідальність, передбачену умовами договорів та чинним законодавством України.

Пунктом 7.4 договорів підряду передбачено, що у разі порушення строків виконання зобов`язань підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, щодо яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, а у разі прострочення понад 30 календарних днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 відсотків від зазначеної вартості.

Відповідно до п.16.1 договору підряду № 09-23 від 25.05.2023, цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 15.06.2024, але у будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, якщо інше не передбачено законодавством. Строк дії договору може бути змінений шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Згідно з п.15.1 договору підряду № 379-24 від 18.12.2024, цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2025, але в будь-якому разі - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, якщо інше не передбачено законодавством або умовами договору. Строк дії договору також може бути змінений за взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди.

Положеннями пунктів 16.1, 16.2, 15.1, 15.2 договорів підряду встановлено, що їх умови не поширюються на зобов`язання, які виникли у сторін до моменту укладення відповідних договорів. При цьому, закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов`язань, допущених під час його виконання.

Пунктами 16.5 та 17.5 договорів підряду сторони погодили, що всі зміни та доповнення до договорів, у тому числі щодо їх призупинення, розірвання чи продовження строку дії, є дійсними за умови їх письмового оформлення у вигляді додаткових угод, підписаних уповноваженими представниками сторін та скріплених печатками. Додаткові угоди та додатки є невід`ємними частинами договорів.

Відповідно до п.16.1 договору підряду № 09-23 від 25.05.2023, невід`ємними додатками до цього договору є: додаток 1 - "Договірна ціна", додаток 2 - "Графік виконання робіт", додаток 3 - "План фінансування".

Згідно з п.15.1 договору підряду № 379-24 від 18.12.2024, невід`ємними додатками до цього договору є: додаток 1 - "Договірна ціна", додаток 2 - "Графік виконання робіт", додаток 3 - "План фінансування", додаток 4 - "Інформація про ціни на матеріальні ресурси".

Як встановлено судом, договори підряду підписані уповноваженими представниками позивача та відповідача та скріплені печатками сторін.

Також сторонами погоджено та підписано додатки до договору підряду № 09-23 від 25.05.2023, а саме: додаток 1 - "Договірна ціна", додаток 2 - "Графік виконання робіт" та додаток 3 - "План фінансування".

Крім того, до договору підряду № 379-24 від 18.12.2024 сторонами погоджено та підписано додатки: додаток 1 - "Договірна ціна", додаток 2 - "Графік виконання робіт", додаток 3 - "План фінансування" та додаток 4 - "Інформація про ціни на матеріальні ресурси".

Судом встановлено, що між сторонами укладено низку додаткових угод до договору підряду № 09-23 від 25.05.2023, якими, зокрема, погоджено зміни реквізитів сторін, обсягів фінансування, строків виконання робіт, умов щодо припинення та поновлення виконання робіт, вартості робіт, порядку проведення розрахунків, а також строку дії договору.

Зокрема, сторонами укладено додаткові угоди № 01-23 від 17.08.2023, № 02-23 від 30.11.2023, № 03-23 від 24.12.2023, № 04-24 від 15.04.2024, № 05-24 від 10.05.2024, № 06-24 від 28.06.2024, № 07-24 від 30.07.2024, № 08-24 від 26.11.2024, № 09-24 від 18.12.2024, № 10-25 від 06.02.2025, № 11-25 від 27.02.2025, № 12-25 від 31.03.2025, № 13-25 від 30.04.2025, № 14-25 від 28.05.2025.

Як вбачається з додаткової угоди № 09-24 від 18.12.2024 про внесення змін до договору підряду № 09-23 від 25.05.2023, сторонами погоджено викласти пункт 2.1 цього договору у новій редакції, відповідно до якого роботи, що є предметом договору, повинні бути виконані підрядником у період з дня підписання договору до 20.02.2025 відповідно до графіка виконання робіт (додаток 2).

Крім того, між сторонами укладено ряд додаткових угод до договору підряду № 379-24 від 18.12.2024, якими врегульовано питання обсягів фінансування, строку дії договору та вартості робіт, а саме: додаткові угоди № 01-25 від 06.02.2025, № 02-25 від 27.02.2025, № 03-25 від 31.03.2025, № 04-25 від 30.04.2025, № 05-25 від 28.05.2025.

З наявних у матеріалах справи актів приймання виконаних будівельних робіт, довідок про вартість виконаних робіт та витрати, а також платіжних інструкцій вбачається, що на виконання умов договору підряду № 09-23 від 25.05.2023 підрядником виконано, а замовником прийнято та оплачено будівельні роботи на загальну суму:

у 2023 році:

- за актом КБ-2в від 13.10.2023 № 1 - 462 565,19 грн (платіжна інструкція № 153 від 13.10.2023);

- за актом КБ-2в від 19.12.2023 № 2 - 801 294,81 грн (платіжні інструкції № 213, № 214 від 20.12.2023);

- за актом КБ-2в від 25.12.2023 № 3 - 3 012 512,40 грн (платіжна інструкція № 240 від 27.12.2023);

у 2024 році:

- за актом КБ-2в від 26.11.2024 № 4 - 500 758,92 грн (платіжна інструкція № 3469 від 26.11.2024);

у 2025 році:

- за актом КБ-2в від 28.05.2025 № 5 - 24 406,80 грн (платіжна інструкція № 1192 від 29.05.2025).

Також відповідно до актів приймання виконаних робіт, довідок про їх вартість та платіжних інструкцій на виконання договору підряду № 379-24 від 18.12.2024 підрядником виконано, а замовником прийнято та оплачено роботи:

у 2024 році:

- за актом КБ-2в від 26.12.2024 № 1 - 412 961,08 грн (платіжна інструкція № 4428 від 26.12.2024);

у 2025 році:

- за актом КБ-2в від 28.05.2025 № 2 - 529 876,67 грн (платіжна інструкція № 1193 від 29.05.2025).

29.05.2025 Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України та ТОВ "ТБС-Проф" за участю представника проектної організації складено акт готовності об`єкта до експлуатації.

Відповідно до зазначеного акта будівельні роботи на об`єкті виконано підрядною організацією ТОВ "ТБС-Проф" у період з травня 2023 року по травень 2025 року.

Оскільки термін виконання робіт за договорами підряду становив до 20.02.2025, а роботи по об`єкту за спірними договорами виконано лише 28.05.2025, позивачем відповідно до пп. 7.4 договорів № 09-23 від 25.05.2023, № 379-24 18.12.2024 було нараховано штрафні санкції.

За розрахунками позивача, здійсненими відповідно до умов договору №09-23 від 25.05.2023 та норм чинного законодавства, розмір пені за період з 21.02.2025 по 28.05.2025 становить 6 297,01 грн (65 593,92 грн х 0,1 % х 96 / 100 %), а розмір штрафу - 4 591,57 грн (65 593,92 грн х 7 % / 100 %).

Водночас відповідно до умов договору № 379-24 від 18.12.2024 та норм чинного законодавства розмір пені за період з 21.02.2025 по 28.05.2025 становить 63 860,26 грн (665 211,13 грн х 0,1 % х 96 / 100 %), тоді як розмір штрафу складає 46 564,77 грн (665 211,13 грн х 7 % / 100 %).

Як вбачається, з метою досудового врегулювання спору щодо сплати штрафних санкцій за порушення умов договорів, позивач надіслав відповідачу претензію № 06.3.3/5322-22-вих від 12.06.2025 з вимогою сплатити Головному центру пеню та штраф за порушення строків виконання робіт за договором від 25.05.2023 № 09-23 та претензію № 06.3.3/5355-22-вих від 12.06.2025 з вимогою сплатити Головному центру пеню та штраф за порушення строків виконання робіт за договором від 18.12.2024 № 379-24, які залишені останнім без відповіді та належного реагування.

В зв`язку з порушенням відповідачем умов договору № 09-23 від 25.05.2023, договору № 379-24 18.12.2024 щодо строків виконання робіт, Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ "ТБС-Проф" 121 313,64 грн неустойки.

Місцевий господарський суд, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Приписами статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Пунктом 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд звертає увагу, що свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (п.3 ч.1 ст.3 ЦК України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Однак останні у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акта законодавства, а також, якщо ці відносини врегульовані імперативними нормами (п. 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом встановлено, що укладені між сторонами договори № 09-23 від 25.05.2023, №379-24 від 18.12.2024 за своєю правовою природою є договорами підряду, згідно умов яких замовник доручає, а підрядник зобов`язується відповідно до затвердженої проєктно-кошторисної документації та умов договорів власними або залученими силами, із використанням власних або залучених матеріальних ресурсів і технічних засобів виконати роботи по об`єкту у строки, визначені договорами, забезпечивши їх належну якість відповідно до вимог законодавства України, державних стандартів та будівельних норм.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник, у свою чергу, зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

При цьому для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл.

Положення цього параграфа застосовуються також до окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 24 цієї глави, якщо інше не передбачено положеннями Цивільного кодексу України щодо таких видів договорів.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч.ст.846 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторонами у договорах підряду № 09-23 від 25.05.2023 (у редакції додаткової угоди № 09-24 від 18.12.2024) та № 379-24 від 18.12.2024 погоджено кінцевий строк виконання робіт до 20.02.2025.

Водночас фактичне виконання та передання результату робіт замовнику підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт № 5 від 28.05.2025 та № 2 від 28.05.2025, що свідчить про порушення відповідачем встановлених договорами строків виконання робіт.

Доводи відповідача щодо наявності об`єктивних перешкод для своєчасного виконання робіт та узгодження зміни строків шляхом листування обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів внесення змін до умов договорів підряду в порядку, передбаченому такими договорами, зокрема шляхом укладення відповідних додаткових угод.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність факту прострочення відповідачем виконання робіт за вказаними договорами підряду, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Посилання відповідача на обставини, пов`язані з виявленням недоліків під час проведення пусконалагоджувальних робіт, необхідністю отримання експертних висновків, відсутністю технічного завдання, технологічними труднощами чи несвоєчасним внесенням змін до проєктної документації, не підтверджені належними та допустимими доказами та не свідчать про погодження сторонами зміни строків виконання робіт у порядку, визначеному умовами договорів підряду.

При цьому, матеріалами справи підтверджується факт передання замовником підряднику проєктно-кошторисної документації, що відповідно до умов договорів є підставою для початку виконання робіт, а також відсутність доказів внесення сторонами змін до строків виконання робіт шляхом укладення відповідних додаткових угод.

Водночас, відповідно до положень ч.4 ст. 882 ЦК України, передання підрядником та прийняття замовником виконаних робіт оформлюється актом, підписаним обома сторонами.

У матеріалах справи наявні підписані сторонами акти приймання виконаних робіт, які підтверджують дату їх фактичного виконання, тоді як інших доказів, що свідчили б про виконання робіт у інший строк, відповідачем не надано, відсутні такі докази і в матеріалах справи.

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про недоведеність відповідачем наявності об`єктивних перешкод для своєчасного виконання зобов`язань за спірними договорами підряду, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що порушення строків виконання робіт було зумовлене неналежною проєктно-кошторисною документацією, наданою замовником.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з необхідністю коригування проєктних рішень та укладення договору на виконання робіт з коригування проектно-кошторисної документації по об`єкту будівництва, сторони додатковою угодою № 07-24 від 30.07.2024 до договору підряду № 09-23 від 25.05.2023, погодили зупинення виконання робіт на період здійснення коригування проєктно-кошторисної документації.

Після отримання позитивного експертного звіту сторони уклали додаткову угоду № 08-24 від 26.11.2024, якою продовжили строк виконання робіт до 25.12.2024, а згодом додатковою угодою № 09-24 від 18.12.2024 - до 20.02.2025.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна умов договору, у тому числі строків виконання зобов`язання, можлива лише за взаємною згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. На зазначене, неодноразово звертав увагу Верховний суд, який наголошує що листування сторін, посилання на технічні чи організаційні труднощі виконання робіт, а також інші обставини, які не оформлені сторонами у передбачений договором спосіб, не свідчать про погодження зміни строків виконання зобов`язання та не звільняють підрядника від відповідальності за їх порушення (поставнова Об`єднаної палати Верховного суду від 16 вересня 2022 року у справі № 913/703/20, постанова Верховного суду від 10 квітня 2019 року № 904/6455/17).

Відтак, сторони реалізували передбачене договором та законом право на зміну умов договору шляхом укладення відповідних додаткових угод, якими було враховано обставини, пов`язані з необхідністю виконання додаткових робіт та коригуванням проєктно-кошторисної документації і остаточно погодили строк виконання робіт до 20.02.2025.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач листами № 19/02-1 від 19.02.2025, №24/03-1 від 24.03.2025, № 29/04-2 від 29.04.2025 та № 08/07-1 від 08.07.2025 повідомляв позивача про обставини, які, на його думку, вплинули на строки виконання робіт.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції і підтверджується матеріалами справи, до договору підряду № 09/23 від 25.05.2023 сторонами укладено, зокрема, додаткові угоди № 11-25 від 27.02.2025, № 12-25 від 31.03.2025 та № 13-25 від 30.04.2025, а до договору підряду № 379-24 від 18.12.2024 - додаткові угоди № 02-25 від 27.02.2025, № 03-25 від 31.03.2025 та № 04-25 від 30.04.2025.

Саме зазначеними додатковими угодами сторонами врегульовано питання строку дії відповідних договорів та визначено строк їх дії до 31.05.2025.

Водночас матеріали справи не містять додаткових угод, якими б сторони змінювали або продовжували погоджений строк виконання робіт.

Колегія суддів звертає увагу, що поняття строку дії договору та строку виконання зобов`язання (строку виконання робіт) не є тотожними та мають різні правові наслідки.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України, строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права та виконувати свої обов`язки за договором.

Тоді як, згідно зі ст. 530, 846 ЦК України, виконання зобов`язання має здійснюватися у строк, встановлений договором, а у договорі підряду сторони визначають строки виконання роботи або її окремих етапів.

Отже, продовження строку дії договору саме по собі не свідчить про зміну або продовження строку виконання робіт, якщо інше прямо не передбачено відповідними змінами до договору. Такий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, відповідно до якої продовження строку дії договору не змінює строку виконання зобов`язань за ним, якщо сторони прямо не погодили інше, а тому прострочення виконання робіт оцінюється саме з урахуванням погодженого сторонами строку виконання зобов`язання (постанова Верховного суду від 21 грудня 2020 року у справі № 910/1144/19).

За таких обставин укладення сторонами додаткових угод щодо продовження строку дії договорів до 31.05.2025 не свідчить про погодження сторонами продовження строків виконання робіт, які відповідно до умов договорів були визначені до 20.02.2025, а відтак не спростовує встановленого судом першої інстанції факту порушення відповідачем строків їх виконання.

Стосовно доводів апелянта щодо факторів, які мали місце з боку замовника і на його думку, вплинули на строки виконання робіт, колегія суддів зазначає наступне.

Як передбачено пп. 2.5 договорів підряду, підрядник зобов`язаний забезпечити належну якість будівельних робіт, матеріалів, ресурсів та обладнання, що використовуються при виконанні робіт, а також їх відповідність робочому проєкту, графіку виконання робіт, чинному законодавству України, ДСТУ, ДБН, настановам, технічним умовам та умовам договору.

Відповідно до п.5.4.24 договору № 09-23 від 25.05.2023 та п.5.4.23 договору № 379-24 від 18.12.2024, саме на підрядника покладено обов`язок щодо замовлення, постачання, приймання, розвантаження, складування та подачі на будівельний майданчик матеріальних ресурсів, конструкцій та виробів, що здійснюється силами та за рахунок підрядника.

Крім того, пп. 8.1 вказаних договорів передбачено, що підрядник гарантує якість використаних матеріальних ресурсів і обладнання, виконаних робіт у цілому, а також їх відповідність вимогам чинного законодавства України, зокрема ДСТУ, ДБН, настановам, технічним умовам та умовам договору.

Відтак, умовами договорів прямо визначено, що організація виконання робіт, забезпечення їх належної якості, використання відповідного обладнання та матеріалів, а також дотримання встановлених строків виконання робіт покладається саме на підрядника.

За таких обставин наведені апелянтом технічні та організаційні фактори не спростовують встановлених судом обставин справи, у зв`язку з чим колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як передбачає ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у встановлений строк, встановлений договором або законом.

Виходячи із змісту ст.ст. 546, 548 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до положень частини 1 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 2, 3 статті 549 ЦК України унормовано, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, тоді як пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Суд апеляційної інстанції враховує, що пунктом 7.4 договорів підряду сторони погодили відповідальність підрядника за порушення строків виконання зобов`язань у вигляді пені у розмірі 0,1 % вартості робіт, щодо яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, а у разі прострочення понад 30 календарних днів - додатково штрафу у розмірі 7 % від вартості таких робіт.

Оскільки матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем умов договорів № 09-23 від 25.05.2023, № 379-24 від 18.12.2024 та зважаючи, що пп. 7.4. вказаних договорів передбачена майнова відповідальність, суд першої інстанції, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, прийшов до правильного висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 121 313,64 грн неустойки, з яких: 6 297,02 грн пені, 4 591,57 грн штрафу за договором підряду № 09-23 від 25.05.2023, 63 860,27 грн пені, 46 564,78 грн штрафу за договором підряду № 379-24 від 18.12.2024.

При цьому, враховуючи подане відповідачем клопотання правомірно на підставі ч.3 ст.551 ЦК України зменшив розмір неустойки на 30 %, присудивши до стягнення 84 919,55 грн неустойки.

Щодо апеляційної скарги Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

У рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 зазначено, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема, норми моралі, традицій, звичаїв, тощо, які легітимізовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно із ч.ч. 2-4 ст.13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчинюються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (ч. 3 ст. 15 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Вона не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (подібний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (подібний висновок міститься і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі №7-рп/2013).

Частиною 3 ст.551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок міститься у п.67 постанови Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20).

Зменшення неустойки (штрафу, пені) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені) до її розумного розміру (аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №925/577/21, від 28.06.2022 у справі №902/653/21).

Аналізуючи наведені доводи заявника судом враховано, що відповідач зобов`язання за договорами виконав у повному обсязі, хоча і з незначним простроченням. При цьому, стягнення з відповідача значних сум штрафних санкцій під час дії воєнного стану може призвести до негативних наслідків для господарської діяльності останнього.

Судом прийнято до уваги також відсутність доказів на підтвердження завдання позивачу збитків порушенням відповідачем умов вказаних договорів в частині своєчасного виконання робіт, причини та наслідки невиконання останнім спірних зобов`язань та розмір нарахованих штрафних санкцій. На переконання суду неустойка має на меті в першу чергу стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання і не може лягати непомірним тягарем на боржника й бути джерелом отримання додаткових прибутків.

Так, судом першої інстанції враховано саме правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Матеріалами справи підтверджується, що при вирішенні клопотання про зменшення розміру розміру штрафних санкцій, суд першої інстанції перевірив всі доводи сторін і врахував всі істотні обставини, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу, з огляду на що визнав за можливе реалізувати надане йому право та зменшити розмір штрафних санкцій, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на 30%, що є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржниками не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржників, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБС-Проф" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 20 листопада 2025 року у справі №902/1069/25 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Крейбух О.Г.