ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 рокуСправа № 912/157/26

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кузьміної Б.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу № 912/157/26

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Флай Ойл" (65078, м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 15, офіс 201/5)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Тор Логістик" (27500, Кіровоградська область, Олександрівський район, м. Світловодськ, вул. Героїв України, буд. 94, каб. 118)

про стягнення 112 850,30 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Флай Ойл" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тор Логістик" про стягнення заборгованості у розмірі 112 850,30 грн, з яких 90 000,01 грн - основна заборгованість, 1917,61 грн - 3% річних, 20932,68 грн - пеня, з покладенням на відповідача судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 439-24 від 19.01.2024 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою від 23.01.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 912/157/26; постановив справу № 912/157/26 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Ухвала від 23.01.2026 вручена відповідачу 23.01.2026 доставленням в Електронний кабінет 23.01.2026 (14:55), про що свідчить довідка Господарського суду Кіровоградської області про доставку електронного листа (а. с. 78).

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не повідомив суд про наявність заперечень з приводу заявлених позовних вимог, будь-яких заяв та/або клопотань до суду не подавав.

Згідно з положеннями частини 9 статті 165, частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

За частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Розглянувши пояснення позивача, наведені в позовній заяві, безпосередньо, повно і всебічно дослідивши наявні в справі докази, господарський суд встановив обставини, які є предметом доказування у справі.

19.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Флай Ойл" (далі - ТОВ "Флай Ойл", постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тор Логістик" (далі - ТОВ "Тор Логістик", покупець, відповідач) було укладено Договір поставки № 439-24 (далі - договір, а.с. 13 - 14), за умовами пункту 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець зобов`язується передати нафтопродукти (далі - товар) у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар та повністю оплатити його вартість.

Відповідно до пункту 1.3. договору загальна кількість товару, що передаються за цим договором у власність покупця, сторонами не обмежується і визначається на підставі фактичного обсягу товару переданого у власність покупцю за цим договором.

Згідно з пунктом 2.1. договору загальна вартість (ціна) цього договору не обмежується і складається із вартості (ціни) окремих партій товару, що підлягають поставці за цим договором.

Пунктами 2.2., 2.3., 2.4. договору передбачено, що ціна (вартість) кожної окремої партії товару узгоджується сторонами та зазначається у рахунку-фактурі та відповідних видаткових накладних. Ціна (вартість) товару є ринковою та визначається на кожну окрему партію товару замовлену покупцем. Ціна (вартість) товару узгоджується сторонами до моменту поставки товару й визначається у рахунку-фактурі. У ціну (вартість) кожної окремої партії товару включається податок на додану вартість.

За умовами пункту 2.5. договору оплата кожної окремої партії товару здійснюється покупцем за умовами і строками визначеними у рахунку-фактурі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Продавця. Рахунок-фактура надається покупцю засобами телекомунікаційного зв`язку.

Максимальний термін оплати, який може бути встановлений продавцем у рахунку-фактурі, за окрему партію товару за цим договором, не може перевищувати 5 банківських днів з дати поставки (передачі) товару покупцю (пункт 2.6. договору).

Відповідно до пункту 2.7. договору покупець здійснює оплату ціни (вартості) кожної окремої партії товару за умовами, визначеними у пункті 2.5. Невиконання цього обов`язку покупцем надає продавцеві право відмовитися від виконання своїх обов`язків за цим договором повністю або частково (у тому числі відмовитися від передачі у власність (поставки) товару).

Згідно з пунктом 3.3. договору товар передається покупцеві окремими партіями. На кожну окрему партію товару продавець надає покупцю рахунок-фактуру, виходячи із узгодженої з продавцем заявки покупця щодо асортименту, номенклатури, кількості, якості, вартості, та строків (термінів) її поставки (передачі у власність).

Відповідно до пункту 3.4. договору строк поставки окремої партії товару погоджується сторонами та повинен складати не більше 48 годин з моменту подання заявки покупцем.

За умовами пункту 3.5. договору факт поставки (передачі у власність) кожної партії товару в рамках цього договору підтверджується видатковими накладними, підписаними уповноваженими представниками обох сторін.

Датою поставки (передачі у власність) партії товару вважається дата, що вказана у видатковій накладній. Продавець не несе відповідальності за пошкодження чи втрату партії товару з моменту поставки (передачі) її покупцеві відповідно до умов цього пункту.

Сторони погоджуються, що видаткова накладна на передану партію товару є документом, який засвідчує факт передачі у власність партії товару, а також засвідчує остаточно узгоджені сторонами назву, кількість, ціну (вартість) партії товару. Кожна видаткова накладна на передану партію товару є невід`ємною частиною цього договору. Право власності на товар (партію товару) виникає у покупця з моменту його передачі (поставки) та оформлення видаткової накладної в порядку, передбаченому положеннями цього договору та чинного законодавства України (пункти 3.6. - 3.7. договору).

У пункті 4.1.1. договору сторони погодили, що продавець має право отримувати кошти за переданий у власність (поставлений) товар в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

Згідно з пунктом 4.4.1 договору покупець зобов`язаний провести повністю розрахунок за кожну окрему партію товару на умовах, вказаних у рахунку - фактурі.

Відповідно до пункту 4.4.2 договору покупець зобов`язаний на вимогу продавця проводити звірку взаєморозрахунків та підписувати акт зірки взаєморозрахунків між сторонами.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що за невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору винна сторона несе відповідальність в порядку, визначеному чинним законодавством України та цим договором.

У випадку порушення (невиконання та/або неналежного виконання) покупцем своїх зобов`язань по оплаті за товар, продавець в якості оперативно-господарської санкції вправі в односторонньому порядку призупинити передачу у власність (поставку) товарів покупцеві за цим договором. Кожна зі сторін, яка неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання (зокрема, несвоєчасно розраховується за поставлений (переданий у власність) товар) за цим договором, повинна на вимогу і на користь іншої сторони сплатити пеню в розмірі 0,1 % (нуль цілих однієї десятої) відсотка від несвоєчасно перерахованої (простроченої) суми за кожен день прострочення виконання (тобто за кожен день неперерахування цієї суми) (пункт 5.2 договору).

За умовами пункту 7.1. договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

19.01.2024 сторони уклали додаткову угоду до договору, у якій дійшли згоди викласти пункт 8.9. договору у такій редакції: "8.9. При підписанні видаткових накладних (інших первинних документів, що складаються при виконанні Сторонами умов Договору) Сторони можуть застосувати засоби факсимільного відтворення підпису уповноважених представників Сторін. Сторони попередньо узгоджують зразки факсимільного відтворення підписів.". Додаткову угоду підписано сторонами та скріплено печатками (а.с. 15).

Договір виконувався сторонами.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на:

- видаткові накладні (а.с. 16 - 43) на загальну суму 1 133 244,77 грн: № 5870 від 13.04.2025 на суму 18 270,44 грн з ПДВ, № 8086 від 20.05.2025 на суму 9 426,83 грн з ПДВ, № 8929 від 30.06.2025 на суму 83 000,00 грн з ПДВ, № 10934 від 05.07.2025 на суму 19 047,50 грн з ПДВ, № 13042 від 06.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 13115 від 07.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 13320 від 11.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 13356 від 12.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 13448 від 13.08.2025 на суму 45 765,00 грн з ПДВ, № 13508 від 14.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 13564 від 15.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 13784 від 18.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 13887 від 19.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 13984 від 20.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 13986 від 21.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 14050 від 22.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 14157 від 23.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 14262 від 25.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 14334 від 26.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 14369 від 27.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 14550 від 29.08.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 14785 від 01.09.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 14825 від 02.09.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 14939 від 03.09.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 15016 від 04.09.2025 на суму 45 000,00 грн з ПДВ, № 15072 від 05.09.2025 на суму 4 500,00 грн з ПДВ, № 15107 від 05.09.2025 на суму 40 500,00 грн з ПДВ, № 15338 від 09.09.2025 на суму 12 735,00 грн з ПДВ;

- виставлені відповідачу рахунки на оплату: від 13.04.2025 № 3037 на суму 18 270,44 грн (а.с. 52), від 20.05.2025 № 4090 на суму 9 426,83 грн (а.с. 54), від 03.06.2025 № 4484 на суму 83 000,00 грн (а.с. 56), від 05.07.2025 № 5392 на суму 19 047,50 грн (а.с. 58);

- платіжні інструкції, згідно з якими відповідач частково розрахувався за поставлений товар, у сумі на суму 1 043 244,76 грн: № 157 від 04.04.2025 на суму 1 003 500,00 грн, призначення платежу "Оплата за дизельне паливо, згідно договору №439-24 від 19.01.2024р. у т. ч. ПДВ 20% - 167250.00 грн." (а.с. 48), № 635 від 18.08.2025 на суму 29 744,76 грн, призначення платежу "Оплата за дизельне паливо, згідно договору №439-24 від 19.01.2024р. у т. ч. ПДВ 20% - 4957,46 грн." (а.с. 49), № 1076 від 25.11.2025 на суму 10 000,00 грн, призначення платежу "Оплата за дизельне паливо, згідно договору №439-24 від 19.01.2024р. у т. ч. ПДВ 20% - 25934.50." (а.с. 50);

- Акт звіряння взаємних розрахунків між сторонами по стану за період: 01.07.2025 - 30.09.2025 (а.с. 44), за яким заборгованість відповідача перед позивачем становить 100 000,01 грн. Акт звіряння взаємних розрахунків містить: електронний підпис та печатку позивача, електронний підпис керівника відповідача, а також позначку "ДОКУМЕНТ ПРИЙНЯТИЙ КОНТРАГЕНТОМ", дати і суми продажу товару за договором за період з 05.07.2025, які збігаються з датами і сумами видаткових накладних, складеними в цей період. Убачається, що акт звірення за період 01.07.2025 - 30.09.2025 на суму 100 000,01 грн не враховує оплату в сумі 10 000 грн, проведену відповідачем 25.11.2025 (платіжна інструкція № 1076).

За поясненнями позивача, наведеними в позовній заяві, основний борг за договором у сумі 90 000,01 грн утворився унаслідок неповної оплати відповідачем товару, поставленого йому за видатковими накладними від 03.06.2025 № 8929 на суму 83 000 грн (а.с. 18) та від 05.07.2025 № 10934 на суму 19 047,50 грн (а.с. 19). Зокрема, пояснює позивач, заборгованість за товар, отриманий за видатковою накладною від 05.07.2025 № 10934, становить 19 047,50 грн, а за видатковою накладною від 03.06.2025 № 8929 - 70 952,51 грн, разом - 90 000,01 грн. Указані видаткові накладні підписані електронними підписами сторін, скріплені їхніми електронними печатками, містять посилання на укладений сторонами договір.

Посилаючись на порушення відповідачем узятих на себе зобов`язань щодо оплати поставленого товару, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 90 000,01 грн, 20 932,00 грн пені та 1 917,00 грн 3 % річних.

Доказів повної оплати за поставлений товар відповідач до суду не подав, обставин, на яких ґрунтується позов, не заперечив і не спростував.

Вирішуючи спір, господарський суд виходить з такого.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Укладаючи договір поставки № 439-24 від 19.01.2024, сторони погодили всі його істотні умови.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі -продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Закон України "Про електронний документ та електронний документообіг" (стаття 5) визначає поняття електронного документа як документу, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до статті 9 Закон України "Про електронний документ та електронний документообіг" електронний документообіг (обіг електронних документів) - сукупність процесів створення, оброблення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, використання та знищення електронних документів, які виконуються із застосуванням перевірки цілісності та у разі необхідності з підтвердженням факту одержання таких документів.

Порядок електронного документообігу визначається державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності згідно з законодавством.

Згідно зі статтею 6 Закон України "Про електронний документ та електронний документообіг" електронний підпис має бути використаний для забезпечення юридичної чинності електронних документів. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Порядок використання електронного підпису у банківській системі України та на ринках небанківських фінансових послуг, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк України, а також при наданні платіжних послуг визначається Національним банком України.

Стаття 7 Закону України "Про електронний документ та електронний документообіг" визначає, що електронний документ та електронний підпис мають таку ж юридичну силу, як паперові документи та власноручні підписи.

Частиною 7 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства.

Положення статті 526 Цивільного кодексу України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Суд установив, що 19.01.2024 між ТОВ "Флай Ойл" та ТОВ "Тор Логістик" укладено договір поставки № 439-24, відповідно до якого позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1 133 244,77 грн, що підтверджується копіями видаткових накладних сукупно з актом звірення, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (частина 2 статті 692 Цивільного кодексу України).

Стаття 530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково, на суму 1 043 244,76 грн, що підтверджується наявними у справі платіжними інструкціями, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 90 000,01 грн. Доказів повної оплати поставленого товару відповідач не надав.

Отже, наявність у відповідача щодо сплати заборгованості у розмірі 90 000,01 грн підтверджується матеріалами справи та не була спростована відповідачем, у зв`язку з чим у цій частині позов підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати товару, позивач також заявив вимогу про стягнення з відповідача 20 932,00 грн пені та 1 917,00 грн 3 % річних, нарахованих на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Нормами частини 1 статті 546, частин 1, 2 статті 547 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами пункту 2.6. договору максимальний термін оплати, який може бути встановлений продавцем у рахунку-фактурі, за окрему партію товару за цим договором, не може перевищувати 5 банківських днів з дати поставки (передачі) товару покупцю (пункт 2.6. договору).

Пунктом 5.2. договору передбачено, що у випадку порушення (невиконання та/або неналежного виконання) покупцем своїх зобов`язань по оплаті за товар, продавець в якості оперативно-господарської санкції вправі в односторонньому порядку призупинити передачу у власність (поставку) товарів покупцеві за цим договором. Кожна зі сторін, яка неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання (зокрема, несвоєчасно розраховується за поставлений (переданий у власність) товар) за цим договором, повинна на вимогу і на користь іншої сторони сплатити пеню в розмірі 0,1 % (нуль цілих однієї десятої) відсотка від несвоєчасно перерахованої (простроченої) суми за кожен день прострочення виконання (тобто за кожен день неперерахування цієї суми).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було здійснено три оплати на загальну суму 1 043 244,76 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 157 від 04.04.2025, № 635 від 18.08.2025, № 1076 від 25.11.2025.

За такого, позивач нарахував до стягнення з відповідача 20 932,68 грн пені, з яких:

- за видатковою накладною від 13.04.2025 на суму заборгованості 18 270,44 грн, за період з 19.04.2025 по 18.08.2025, що становить 2 228,99 грн,

- за видатковою накладною від 20.05.2025 на суму заборгованості 9 426,83 грн, за період з 28.05.2025 по 18.08.2025, що становить 782,42 грн,

- за видатковою накладною від 03.06.2025 на суму заборгованості 2 047,49 грн, з період з 11.06.2025 по 18.08.2025, що становить 141,27 грн,

- за видатковою накладною від 03.06.2025 на суму заборгованості 10 000,00 грн, за період з 11.06.2025 по 25.11.2025, що становить 1 580,00 грн,

- за видатковою накладною від 03.06.2025 на суму заборгованості 70 952,51 грн, за період з 11.06.2025 по 19.01.2026, що становить 12 771,45 грн,

- за видатковою накладною від 05.07.2025 на суму заборгованості 19 047,50 грн, за період з 11.07.2025 по 19.01.2025, що становить 3 428,55 грн.

Також позивач нарахував до стягнення з відповідача 1 917,61 грн 3% річних (а.с. 4), з яких:

- за видатковою накладною від 13.04.2025 на суму заборгованості 18 270,44 грн, за період з 19.04.2025 по 18.08.2025, що становить 183,20 грн,

- за видатковою накладною від 20.05.2025 на суму заборгованості 9 426,83 грн, за період з 28.05.2025 по 18.08.2025, що становить 64,30 грн,

- за видатковою накладною від 03.06.2025 на суму заборгованості 2 047,49 грн, за період з 11.06.2025 по 18.08.2025, що становить 11,61 грн,

- за видатковою накладною від 03.06.2025 на суму заборгованості 10 000,00 грн, за період з 11.06.2025 по 25.11.2025, що становить 129,86 грн,

- за видатковою накладною від 03.06.2025 на суму заборгованості 70 952,51 грн, за період з 11.06.2025 по 19.01.2026, що становить 1 242,15 грн,

- за видатковою накладною від 05.07.2025 на суму заборгованості 19 047,50 грн, за період з 11.07.2025 по 19.01.2025, що становить 286,49 грн.

Суд перевірив правильність розрахунку пені та 3% річних та установив, що позивачем неправильно визначено дату кінця періоду прострочення, оскільки не взято до уваги, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування пені та 3 % річних.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.07.2018 у справі № 927/1091/17.

З огляду на вказані обставини, суд здійснив власний розрахунок пені, з урахуванням умов договору та дат оплат відповідачем:

- за видатковою накладною від 13.04.2025 на суму заборгованості 18 270,44 грн, за період з 19.04.2025 по 17.08.2025, що становить 2 210,72 грн,

- за видатковою накладною від 20.05.2025 на суму заборгованості 9 426,83 грн, за період з 28.05.2025 по 17.08.2025, що становить 773,00 грн,

- за видатковою накладною від 03.06.2025 на суму заборгованості 2 047,49 грн, за період з 11.06.2025 по 17.08.2025, що становить 139,22 грн,

- за видатковою накладною від 03.06.2025 на суму заборгованості 10 000,00 грн, за період з 11.06.2025 по 24.11.2025, що становить 1 670,00 грн (керуючись частиною 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд задовольняє в межах заявлених вимог, а саме у розмірі 1 580,00 грн),

- за видатковою накладною від 03.06.2025 на суму заборгованості 70 952,51 грн, за період з 11.06.2025 по 19.01.2026, що становить 12 771,45 грн,

- за видатковою накладною від 05.07.2025 на суму заборгованості 19 047,50 грн, за період з 11.07.2025 по 19.01.2025, що становить 3 428,55 грн.

Відтак, до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 20 902,94 грн. У задоволенні стягнення 29,74 грн пені слід відмовити.

Також суд здійснив власний розрахунок 3% річних на суму 1 915,17 грн, з яких:

- за видатковою накладною від 13.04.2025 на суму заборгованості 18 270,44 грн, за період з 19.04.2025 по 17.08.2025, що становить 181,70 грн,

- за видатковою накладною від 20.05.2025 на суму заборгованості 9 426,83 грн, за період з 28.05.2025 по 17.08.2025, що становить 63,53 грн,

- за видатковою накладною від 03.06.2025 на суму заборгованості 2 047,49 грн, за період з 11.06.2025 по 17.08.2025, що становить 11,44 грн,

- за видатковою накладною від 03.06.2025 на суму заборгованості 10 000,00 грн, за період з 11.06.2025 по 24.11.2025, що становить 137,26 грн (керуючись частиною 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд задовольняє в межах заявлених вимог, а саме: у розмірі 129,86 грн),

- за видатковою накладною від 03.06.2025 на суму заборгованості 70 952,51 грн, за період з 11.06.2025 по 19.01.2026, що становить 1 300,46 грн (керуючись частиною 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд задовольняє в межах заявлених вимог, а саме: у розмірі 1 242,15 грн),

- за видатковою накладною від 05.07.2025 на суму заборгованості 19 047,50 грн, за період з 11.07.2025 по 19.01.2025, що становить 300,58 грн (керуючись частиною 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд задовольняє в межах заявлених вимог, а саме: у розмірі 286,49 грн).

У задоволенні 2,44 грн 3% річних слід відмовити.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Відповідач позовних вимог не заперечив, доказів належного виконання зобов`язання за укладеними з відповідачем договором не подав.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 112 818,12 грн, з яких: 90 000,01 грн - основний борг, 20 902,94 грн - пеня та 1 915,17 грн - 3% річних.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів, та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача в сумі 2 661,64 грн.

Позивач також заявляє про понесення ним судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 2 статті 16 Господарського процесуального кодексу України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У рішенні Конституційного Суду України № 23-рп/2009 (пункт 3.2 рішення) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного вбачається, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво в судах тощо.

На підтвердження надання правничої допомоги, позивач надав суду копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2497 від 11.01.2013 (а. с. 64), договір про надання правничої допомоги № 16/01-26ПД (а. с. 59 - 60), акт здавання-прийняття робіт з надання правничої допомоги № 2001-ПД/2026/2 від 20.01.2026 (а.с. 60 на звороті), детальний опис робіт (а.с. 61) та платіжну інструкцію № 7463 від 20.01.2026 (а.с. 63).

Відповідно до частини 1 та пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача підлягає стягненню, крім витрат із сплати судового збору, вартість послуг адвоката, що сплачена або підлягає сплаті (правова позиція, викладена в постанові об`єднаної палати КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Згідно з частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Особливістю фіксованого розміру адвокатського гонорару є те, що визначення саме такої форми в договорі виключає обов`язок зазначення відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної наданої послуги (вчиненої дії) в детальному описі робіт (наданих послуг) або в акті приймання-передачі наданих послуг. У цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.

Подібні висновки викладено в додатковій постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 910/1344/19 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.02.2022 у справі № 916/893/21.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

За умовами договору про надання правничої допомоги № 16/01-26ПД від 16.01.2026 сторони погодили таке:

- в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець зобов`язується надати Замовнику визначені цим Договором правничу допомогу (юридичні послуги) щодо: підготовки позовної заяви до Господарського суду Кіровоградської області щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ТОР ЛОГІСТИК" суми заборгованості у розмірі 112850,50 гривень за договором поставки №439-24 від 19.01.2024 року (з урахуванням сум пені та 3 % річних, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України); супроводження судової справи за даним позовом в Господарському суді Кіровоградської області (пункт 1.1.).

- замовник зобов`язується оплатити вартість вказаної правничої допомоги (юридичних послуг) (пункт 1.2.).

- на підтвердження факту надання Виконавцем Замовнику послуг відповідно до умов цього Договору складається акт виконаних робіт (пункт 1.3.).

- за надані послуги Замовник виплачує Виконавцеві плату у наступному розмірі - 4000,00 грн (чотири тисячі гривень нуль копійок) - у строк до 01 лютого 2026 року (пункт 4.1.).

- замовник здійснює оплату за цим договором у безготівковій формі на розрахунковий рахунок виконавця (пункт 5.1.).

- цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін (пункт 8.1.).

Договір підписано та скріплено печатками Сторін.

Матеріалами справи підтверджено, що правову допомогу позивачу у справі надав адвокат Конев К.С. на підставі договору про надання правничої допомоги від 16.01.2026.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору сторони чітко визначили, що вартість правничої допомоги згідно з договором становить 4 000,00 грн.

Отже, у цьому випадку встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги клієнту у фіксованому розмірі виключає необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії, виконаної ним на захист інтересів свого клієнта.

Дослідивши надані суду копії договору про надання правничої допомоги, акта прийому-передачі наданих послуг та платіжної інструкції про оплату правової допомоги, суд дійшов висновку про реальність надання адвокатом Коневим К.С. правової допомоги позивачу у цій справі.

Дослідивши надані сторонами докази, беручи до уваги характер та обсяги виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, враховуючи задоволення позову, суд встановив, що вказані судові витрати пов`язані з розглядом цієї справи, їхній розмір є обґрунтованим та співмірним зі складністю справи.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню в розмірі 3 998,86 грн.

Керуючись статтями 74, 76-77, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тор Логістик" (27500, Кіровоградська область, Олександрівський район, м. Світловодськ, вул. Героїв України, буд. 94, каб. 118, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флай Ойл" (65078, м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 15, офіс 201/5, ) 112 818,12 грн, що складається з суми заборгованості за договором № 439-24 від 19.01.2024 у розмірі 90 000,01 грн, суми 3% річних у розмірі 1 915,17 грн та суми пені у розмірі 20 902,94 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тор Логістик" (27500, Кіровоградська область, Олександрівський район, м. Світловодськ, вул. Героїв України, буд. 94, каб. 118, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флай Ойл" (65078, м. Одеса, вул. Героїв Крут, буд. 15, офіс 201/5, ) судові витрати із сплати судового збору у розмірі 2 661,64 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 998,86 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати до електронних кабінетів учасників справи.

Повне рішення складено 18.03.2026.

Суддя Б.М. Кузьміна