ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2026м. ДніпроСправа № 904/86/26

Господарський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Перової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ", 49124, м.Дніпро, вул.Липова, буд.1,

до Товариства з обмеженою відповідальністю ''ГЕОМЕТРІЯ-Д'', 49051, м.Дніпро. вул.Дніпросталівська, буд.11,

про стягнення штрафних санкцій

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ''ГЕОМЕТРІЯ-Д'' про стягнення штрафних санкцій у розмірі 264 132,52 грн та судового збору.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2026 справу № 904/86/26 передано на розгляд судді Перовій О.В.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

19.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача зазначає, що ТОВ ''ГЕОМЕТРІЯ-Д'' виконувало роботи у зазначений у пункті 3.1. договору строк, що зазначено в лінійному графіку виконання робіт, який був погоджений між сторонами. Водночас відповідач звертає увагу на те, що між сторонами не складався акту прийому-передачі об`єкту в роботу підряднику.

20.01.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій заперечує проти доводів відповідача, викладений у відзиві на позовну заяву. Представник позивача зазначає, що АТ "ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ" повністю виконав свої зобов`язання стосовно перерахування попередньої оплати, після яких від відповідача не надходило жодних заперечень щодо отриманої суми або дати. Водночас звертає увагу суду на те, що намір відповідача та його фактичний початок підготовки до виконання робіт підтверджується також листуванням із позивачем стосовно оформлення перепусток на територію підприємства позивача, ввезення інструментів, витратних матеріалів та товарно-матеріальних цінностей.

11.03.2026 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказу до матеріалів справи.

Зважаючи на предмет та підстави позову у даній справі, суд доходить висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже статтею 248 Господарського процесуального кодексу України законодавець визначив межі розумного строку для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а саме: не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно з частинами другою, третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини восьмої статті 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

12.06.2025 між Акціонерним товариством "ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ" (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ''ГЕОМЕТРІЯ-Д'' (далі - відповідач, підрядник) укладений договір підряду № 25/0710 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору підрядник приймає на себе виконання робіт з ремонту "Вагова 150 т" АТ "ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ" (надалі - роботи). Роботи виконуються відповідно до технічного завдання (додаток № 2 до цього договору), пояснювальної записки, локального кошторису, договірної ціни, підсумкової відомості ресурсів, розрахунку загальновиробничих витрат, відомості обсягів робіт (додаток № 3 до цього договору), календарного графіку (додаток № 4 до цього договору).

Місце виконання робіт - м.Дніпро, вул.Липова. 1, АТ "ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ" (пункт 1.2. договору).

Роботи виконуються з матеріалів підрядника, відповідно до додатка № 3. Підрядник гарантує якість матеріалів, відповідність вимогам державних стандартів або технічним умовам. Підрядник зобов`язаний надати сертифікати якості (пункт 1.3. договору).

Вартість робіт за цим договором становить 1 697 234,28 грн, крім того ПДВ 20 %: 339 446,86 грн. Загальна вартість робіт з ПДВ становить 2 036 681,14 грн, включаючи вартість матеріалів, яка становить 839 066,09 грн без ПДВ (пункт 2.1. договору).

Загальний термін виконання робіт складає 80 календарних днів з дати отримання попередньої оплати та підписання акту прийому-передачі об`єкту в роботу (пункт 3.1. договору).

Допуск до роботи здійснюється згідно вимогам "Положення про застосування нарядів-допусків при виконання робіт підвищеної небезпеки на підприємствах і в організаціях" (пункт 3.2. договору).

Розрахунки за договором проводяться замовником в національній валюті України - в гривнях, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок та в наступному порядку:

- замовник здійснює попередню оплату у розмірі 70 % від загальної суми договору на підставі рахунку на попередню оплату;

- остаточний рахунок здійснюється замовником протягом 10 календарних днів з дати підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт, за наявності рахунку і податкової накладної (пункт 4.1. договору).

Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з рахунку замовника (пункт 4.3. договору).

Замовник зобов`язаний здійснити розрахунок з підрядником за виконані роботи у порядку та на умовах, визначених цим договором відповідно до пункту 4.1. цього договору (підпункт 5.1.2. пункту 5.1. договору).

Підрядник зобов`язаний якісно і вчасно виконати підрядні роботи відповідно до кошторисної документації та умов цього договору (підпункт 5.3.1. пункту 5.3. договору).

Підрядник має право приймати рішення про уповільнення темпів виконання робіт, їх зупинення або прискорення, за погодженням з замовником. Термін виконання робіт подовжується на термін вимушеної зупинки (підпункт 5.4.2. пункту 5.4. договору).

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань, винна сторона відшкодовує спричинені у зв`язку з цим збитки (пункт 6.1. договору).

За порушення термінів виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості не виконаних у строк робіт, за кожен день прострочення. За прострочення виконання робіт понад 10 календарних днів підрядник додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно виконаних робіт. Якщо після отримання від замовника грошових коштів підрядник не виконав прийняті на себе зобов`язання, підрядник зобов`язаний повернути замовнику одержані від нього як передоплату грошові кошти протягом 10-ти банківських днів з дати встановленого цим договором терміну виконання робіт (пункт 6.2. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту фактичного підписання його повноважними представниками сторін, скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2025. Закінчення терміну дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, що залишилися невиконаними (пункт 10.1. договору).

Зміни умов договору оформляється додатковими угодами підписаними кожною стороною (пункт 10.2. договору).

Додатками до цього договору є: класифікація видів порушень на території замовника і розмір штрафних санкцій передбачених за дані порушення (додаток № 1), технічне завдання (додаток № 2), пояснювальна записка, локальний кошторис, договірна ціна, підсумкова відомість ресурсів, розрахунок загальновиробничих витрат, відомість обсягів робіт (додаток № 3) та календарний графік проведення робіт (додаток № 4).

Додатковою угодою від 13.08.2025 № 1 до договору підряду від 12.06.2025 № 25/0710 сторони дійшли згоди підписати уточнюючі пояснювальні записки, договірні ціни, розрахунки загальновиробничих витрат, локальні кошториси, підсумкові відомості до обсягів робіт (додатки №№ 1, 2 до даної додаткової угоди), які є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди (пункт 1 додаткової угоди).

Загальна вартість робіт, згідно з уточнюючою кошторисною документацією, в порівнянні з первинним об`ємом робіт, визначеного пунктом 1.1. договору, з урахуванням "мінусовки" та "плюсовки" (додаткових робіт), залишається незмінною (пункт 2 додаткової угоди).

Дана додаткова угода з усіма додатками до неї є невід`ємною частиною договору № 25/0710 від 12.06.2025 та набирає чинності з моменту її підписання сторонами та скріплення печатками сторін (пункт 4 додаткової угоди).

Договір підряду від 12.06.2025 № 25/0710, додаткова угода та додатки до них підписані сторонами без будь-яких заперечень та зауважень.

На виконання умов договору позивач перерахував ТОВ ''ГЕОМЕТРІЯ-Д'' попередню оплату у розмірі 1 425 676,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 9049 від 19.06.2025.

Станом на 01.12.2025 відповідач частково виконав роботи за договором підряду від 12.06.2025 № 25/0710 на суму 1 868 741,43 грн.

Листом від 19.12.2025 вих. № 919 позивач вимагав від ТОВ ''ГЕОМЕТРІЯ-Д'" сплатити протягом 5 календарних днів з дати отримання претензії штрафні санкції за порушення строків виконання робіт за договором підряду від 12.06.2025 № 25/0710. Згаданий лист був залишений відповідачем без відповіді.

Предметом спору у даній справі є стягнення штрафних санкцій за договором підряду від 12.06.2025 № 25/0710 у розмірі 264 132,52 грн.

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин укладення договору підряду від 12.06.2025 № 25/0710, строк дії договору, строки виконання робіт згідно календарного графіку, умови надання послуг, факт надання послуг, загальна вартість наданих послуг, наявність прострочення наданих послуг, правомірність заявленої до стягнення штрафних санкцій.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до приписів статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (статті 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (стаття 628 ЦК України).

Укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду (субпідряду), який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п`ятої Цивільного кодексу України, та з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків,

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частини перша, друга статті 837 ЦК України).

Підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором (стаття 839 ЦК України).

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина перша статті 843 ЦК України).

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (частина друга статті 875 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд з`ясував, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками підприємств, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

Матеріали справи не містять доказів того, що договір підряду від 12.06.2025 № 25/0710, додаткова угода та додатки до них визнавалися недійсними у судовому порядку.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов пункту 4.1. договору позивачем перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю ''ГЕОМЕТРІЯ-Д'' попередню оплату у розмірі 70 % від загальної суми договору у розмірі 1 425 676,80 грн, про що свідчить платіжна інструкція № 9049 від 19.06.2025.

Пунктом 3.1. договору сторони передбачили загальний термін виконання робіт, який складає 80 календарних днів з дати отримання попередньої оплати та підписання акту прийому-передачі об`єкту в роботу.

Отже, останній день виконання робіт є 07.09.2025.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що станом на 01.12.2025 ТОВ ''ГЕОМЕТРІЯ-Д'' частково виконані роботи за договором на суму 1 868 741,43 грн, про що свідчать акти приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2025 на суму 93 083,36 грн та № 1 на суму 1 775 658,07 грн.

Згадані акти приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2025 підписані сторонами без будь-яких заперечень та зауважень до них.

Відповідач заперечує проти стягнення штрафних санкцій та зазначає, що всупереч пункту 3.1. договору сторонами не підписувався акт прийому-передачі об`єкту в роботу.

Водночас матеріали справи не містять жодних заперечень відповідача стосовно невиконання умов договору пункту 3.1. договору, після отримання попередньої оплати.

Натомість листом від 18.06.2025 вих. № 1806/2 ТОВ "ГЕОМЕТРІЯ-Д'' просило позивача надати дозвіл на оформлення перепусток на територію підприємства для своїх працівників; листом від 20.06.2025 вих. № 2006/1 відповідач звернувся із запитом до АТ "ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ" на дозвіл внесення на територію підприємства інструмента та витратних матеріалів 20.06.2025; листом від 11.07.2025 вих. № 1107/6 відповідач просив позивача надати дозвіл на ввезення на територію підприємства товарно-матеріальні цінності 14.07.2025.

Отже, зазначені дії відповідача суд розцінює як конклюдентні дії на підтвердження його наміру, а також фактичний початок підготовки до виконання робіт у строк, передбачений у пункті 3.1. договору.

Під час розгляду цієї справи господарський суд враховує принципи «естопель» та «заборони суперечливої поведінки».

Доктрина "естопель" базується на принципах добросовісності і послідовності. За своєю природою це прояв загального принципу недопустимості зловживання правом. Сторона, яка вчиняє дії або робить заяви у спорі, що суперечать тій позиції, яку вона займала раніше, не повинна отримати перевагу від своєї непослідовної поведінки.

Доктрина римського права "venire contra factum proprium" (принцип заборони суперечливої поведінки) базується на римській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці.

Суд звертає увагу на те, що поведінка відповідача не відповідає принципу естопель і доктрині venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки). У судовій практиці принцип добросовісності охоплює естопель та заборону суперечливої поведінки (venire contra factum proprium). Естопель правовий принцип, згідно з яким сторона позбавляється права без розгляду питання по суті висувати певні заперечення або заяви, які явно розходяться з її початковою поведінкою. Принцип заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium) базується на правилі, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Принцип «естопель», зокрема, застосовано в практиці Європейського суду з прав людини («Хохліч проти України», заява № 41707/98; «Рефаг парті зі (Партія добробуту) Туреччини та інші проти Туреччини», заяви №№ 41340/98, 41342/98, 41344/98).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 449/1154/14 визначено, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Одним із способів захисту добросовісної сторони є принцип естопелю: особа втрачає право посилатися на будь-які факти на обґрунтування своїх домагань, якщо його попередня поведінка свідчила про те, що вона дотримується протилежної позиції.

Відповідно до висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 55 постанови). Принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації їхніх прав і передбаченого договором та/або законом виконання їхніх обов`язків (пункт 60 постанови). Введення у цивільне законодавство принципу добросовісності є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного (пункт 61 постанови).

Згідно з висновком Верховного Суду, сформульованим у постанові від 16.02.2022 у справі № 914/1954/20, суди мають враховувати принцип добросовісності - стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, в основі якої лежить принцип добросовісності, базується на римській максимі: ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці однієї сторони, за умови, що інша розумно на них покладається.

За змістом частини другої статті 13 Цивільного кодексу України недобросовісна поведінка однієї особи, яка полягає у вчиненні дій, що можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом. Сутність зловживання правом полягає у недобросовісному вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, зокрема всупереч меті останнього. Заборона зловживання правом по суті випливає з властивості рівнозваженості, закладеної у принципі юридичної рівності учасників цивільних правовідносин. За змістом приписів Цивільного кодексу України поняття "добросовісність" ототожнюється з поняттям "безвинність", а "недобросовісність" - з виною. За діяння, якими завдано шкоду внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність (наприклад, на підставі частини третьої статті 39 Цивільного кодексу України). Оскільки настання відповідальності, за загальним правилом, пов`язується з виною, то такі діяння є винними (див. висновок сформульований Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04.09.2020 у справі № 311/2145/19).

Ураховуючи, що передоплата АТ "ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ" за договором підряду від 12.06.2025 № 25/0710 була здійснена на виконання умов пункту 3.1. договору 19.06.2025, 80-денний строк на виконання робіт сплинув 07.09.2025, проте роботи були частково виконані лише у грудні 2025 року.

За порушення термінів виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості не виконаних у строк робіт, за кожен день прострочення. За прострочення виконання робіт понад 10 календарних днів підрядник додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно виконаних робіт. Якщо після отримання від замовника грошових коштів підрядник не виконав прийняті на себе зобов`язання, підрядник зобов`язаний повернути замовнику одержані від нього як передоплату грошові кошти протягом 10-ти банківських днів з дати встановленого цим договором терміну виконання робіт (пункт 6.2. договору).

Позивач просить суд стягнути штрафні санкції у розмірі 264 132,52 грн, з яких: пеня за прострочення виконання робіт за період з 08.09.2025 по 30.11.2025 у розмірі 133 320,63 грн та штраф (7 %) у розмірі 130 811,89 грн.

Перевіривши розрахунок, наданий позивачем, суд доходить висновку, що він є правомірним, обґрунтованим, арифметично правильним, відповідає вимогам чинного законодавства, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Контррозрахунок відповідач не надав.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 ГПК України).

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначено у пункті 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й відрізних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій у розмірі 264 132,52 грн.

Щодо судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (стаття 9 Закону України "Про судовий збір").

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки при зверненні до Господарського суду Дніпропетровської області заявлено вимогу майнового характеру (264 132,52 грн), то позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 3 169,59 грн. За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 961,99 грн, про що свідчить платіжна інструкція № 93 від 08.01.2026. Тому поверненню з Державного бюджету України підлягає 792,40 грн.

Отже позивачем під час звернення з позовом до суду сплачена сума судового збору у більшому розмірі, яка повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду (пункт 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Суд не вирішує питання повернення судового збору, оскільки клопотання про його повернення позивачем не надавалось.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі покладається на відповідача у розмірі 3 169,59 грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю ''ГЕОМЕТРІЯ-Д'' про стягнення штрафних санкцій задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ''ГЕОМЕТРІЯ-Д'', 49051, м.Дніпро. вул.Дніпросталівська, буд.11, на користь Акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ", 49124, м.Дніпро, вул.Липова, буд.1, штрафні санкції у розмірі 264 132,52 грн (двісті шістдесят чотири тисячі сто тридцять дві гривні 52 копійки) та судовий збір у розмірі 3 169,59грн (три тисячі сто шістдесят дев`ять гривень 59 копійок).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 13.03.2026

Суддя О.В. Перова