ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4430/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатої В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 )
до Фізичної особи- підприємця Губки Олександра Івановича ( АДРЕСА_2 )
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи- підприємця Губки Олександра Івановича , в якому просить:

- Стягнути з Фізичної особи підприємця Губки Олександра Івановича на користь військової частини НОМЕР_1 штраф в розмірі 93474,00 грн. (дев`яносто три тисячі чотириста сімдесят чотири гривні 00 коп.);

- Провести розподіл судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором № 143 про постачання товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) від «11» листопада 2024 р. щодо поставки товару, передбаченого умовами договору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.12.2025 в задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення оплати судового збору - відмовлено. Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 (вх. № 4430/25) залишено без руху. Встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду: доказів оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме доказів сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.; відомостей щодо наявності у позивача оригіналів письмових доказів, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

22.12.2025 через систему "Електронний суд" представником позивача подано заяву про усунення недоліків за вх. № 29914 разом з доказами оплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та відомостями щодо наявності у позивача оригіналів письмових доказів, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/4430/25. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами.

Однак, відповідач своїм правом, наданим відповідно до ст.251 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзив на позов не надав.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 25.12.2025 направлена судом на адресу відповідача, яка збігається із адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як місцезнаходження відповідача. Проте, вказана ухвала була повернута до суду з позначкою пошти «Адресат відсутній».

Разом з цим, суд звертає увагу, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 904/9904/17.

Крім того, суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю особу.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, для отримання поштових відправлень особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на цю особу.

Отже, у разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Відсутність відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Крім того, у даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

В той же час, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Суд звертає увагу, що кінцевим строком вирішення даного спору, у відповідності до ст. 248 ГПК України, є 23.02.2026, проте, зважаючи на перебування судді Усатої В.В. на навчанні, рішення у даній справі постановлено у перший робочий день судді, тобто 02.03.2026.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Між Фізичною особою підприємцем Губка Олександром Івановичем (надалі за текстом «Постачальник») та військовою частиною НОМЕР_1 (надалі «Замовник») був укладений Договір № 143 про постачання товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) від «11» листопада 2024 р. (надалі Договір).

Згідно п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується до 15.12.2024 року поставити Замовнику Казан наплитний алюмінієвий 50 л. код ДК 021-2015: - 39221000-7 Кухонне приладдя (надалі Товар), зазначений в Специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору (далі Специфікація), а Замовник прийняти та оплатити такий товар.

Відповідно до Специфікації кількість товару становить 180 штук.

Сума договору без ПДВ становить 467370,00 грн. (чотириста шістдесят сім тисяч триста сімдесят грн. 00 коп.).

У відповідності до п.2.1 Договору Постачальник повинен передати Замовнику товар, якість якого відповідає умовам державних стандартів, технічним умовам та іншим нормам, встановленим чинними нормативно-правовими актами України для такого виду Товару.

Невід`ємною частиною Договору є підписаний сторонами Додаток № 13.1.2 - «Технічні вимоги до казана наплитного алюмінієвого 50 л», згідно якого визначені наступні вимоги: казан наплитний алюмінієвий 50 літрів має: циліндричну форму зі штампованого харчового алюмінію товщиною 3,0 мм, діаметр казана 450 мм, кришка казана з ручкою відповідного розміру виготовлена з харчового алюмінію товщиною 2,0 мм, об`ємом 50 літрів (перевіряється наливом води кімнатної температури з мірного посуду), підходить для застосування на газових та електричних плитах, виріб повинен відповідати вимогам чинного санітарного законодавства України, відповідати вимогам ТУ виробника та/або документам підтверджуючим технічні вимоги на продукцію і відповідним діючім висновкам державної санітарноепідеміологічної експертизи щодо безпечності використання у громадському харчуванні, виріб супроводжується сертифікатом відповідності, виданим акредитованим органом з оцінки відповідності.

06.12.2024 згідно видаткової накладної № 33 на виконання Договору Постачальник поставив Замовнику казан наплитний алюмінієвий 50 л. в кількості 180 штук на загальну суму 467370.00 грн.

Комісією військової частини НОМЕР_1 під час приймання товару встановлено, що поставлений товар не відповідає Технічним вимогам (Додаток № 13.1.2 Договору), а саме: згідно договору товщина металу (харчовий алюміній) вимагається 3,0 мм, товщина металу у фактично поставлених казанах - від 2,5 до 2,7 мм; згідно договору діаметр казана на 50 л. має бути 450 мм., а фактично діаметр казана від 435 до 445; крім цього були поставлені казани овальної форми, а договором вимагалася форма циліндрічна.

Комісією військової частини за участі представника Постачальника складено Акт № 722 про фактичну якість та комплектність товарів від 06.12.2024 року, в якому запропоновано Постачальнику замінити товар на такий, який відповідає Додатку № 13.1.2 Договору.

09.12.2024 на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшов лист № 1/12 від 07.12.2024, в якому Постачальник повідомляє, що не може поставити казани наплитні алюмінієві 50 л. із зазначеними вимогами згідно договору та просить розірвати Договір.

У відповідності до умов договору п. 6.2.4 розділу 6 Права та обов`язки сторін, у разі порушення Постачальником порядку постачання товару, його кількості, якості та строків, які визначені у специфікації, при зміні Постачальником в односторонньому порядку умов Договору чи відмови від виконання Договору, Замовник, в односторонньому порядку має право відмовитися від подальшого виконання зобов`язань Постачальником за Договором.

13.12.2024 року військовою частиною НОМЕР_1 на адресу Постачальника направлено лист № 5972 про розірвання Договору № 143 від 11.11.2024 р. в односторонньому порядку у відповідності до п.6.2.4 Договору.

Відповідно до п. 7.3.1. розділу 7 Договору «Відповідальність сторін» передбачено, що у разі виявлення порушень договірних зобов`язань щодо якості, кількості товару Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20 відсотків вартості неякісного товару, недопоставленої кількості Товару.

Оскільки ФОП Губка О.І. поставив неякісний товар, тобто товар, який не відповідає умовам Договору (Додатку № 13.1.2. До Договору - Технічним вимогам до договору) та відмовився від заміни товару, позивач вважає, що ФОП Губка О.І. повинен сплатити на користь Замовника штраф у розмірі 93 474,00 грн.

Розрахунок штрафу: 467370.00 грн. х 20 % (розмір штрафу)= 93474,00 грн.

Позивач вказує, що 23 вересня 2025 року військовою частиною НОМЕР_1 за № 5485 ФОП Губка О.І. було направлено претензію з вимогою сплати штрафу, на яку Постачальник відповіді не надав.

Зважаючи на те, що претензія військової частини НОМЕР_1 Відповідачем була проігнорована, Позивач звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просить стягнути з Фізичної особи підприємця Губки Олександра Івановича на користь військової частини НОМЕР_1 штраф в розмірі 93474,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За статтями 626-629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

Статтею 687 ЦК України встановлено, що перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо нормативно-правовими актами встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам.

За ч. 1 ст. 672 ЦК України, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У відповідності до частини 2 статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Наявними у справі доказами підтверджується, що відповідачем був поставлений неякісний товар, тобто товар який не відповідає умовам Договору № 143 про постачання товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби (за кошти Державного бюджету України) від 11.11.2024.

Відповідно до п. 7.3.1. розділу 7 Договору «Відповідальність сторін» передбачено, що у разі виявлення порушень договірних зобов`язань щодо якості, кількості товару Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20 відсотків вартості неякісного товару, недопоставленої кількості Товару.

Судом не встановлено обставин, які б звільняли відповідача від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за договором.

Загальний розмір штрафу, який нараховано позивачем відповідачу за поставку товару, який не відповідає технічним вимогам до договору, становить 93 474,00 грн.

Перевіривши розрахунок штрафу, здійснений позивачем, суд встановив, що наданий розрахунок здійснений арифметично вірно, він відповідає умовам спірного договору та вимогам законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів поставки товару належної якості не надав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 93474,00 грн підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судовий збір покладається на відповідача у розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи- підприємця Губки Олександра Івановича ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) штраф в розмірі 93474,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Відповідач: Фізична особа - підприємець Губка Олександр Іванович ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ).

Повне рішення складено "02" березня 2026 р.

СуддяВ.В. Усата

справа № 922/4430/25