ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2026 р. м. Рівне Справа № 5019/592/12(918/916/25)

Господарський суд Рівненської області у складі судді Мовчуна А.І., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи - підприємця Ніколаєва Давида Борисовича

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Приватне підприємство "Кольортех"

про визнання недійсними та скасування рішень державного реєстратора

у межах справи № 5019/592/12 за заявою боржника Приватного підприємства "Кольортех" про банкрутство

Секретар судового засідання Агаєва Н.Б.

В засіданні приймали участь:

Позивач: Ніколаєв Д.Б.;

Від позивача: Зражевська Я.О.;

Від відповідача: Мороз В.В.;

Від третьої особи: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

До Господарського суду Рівненської області 01.10.2025 надійшла позовна фізичної особи - підприємця Ніколаєва Давида Борисовича до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко" про визнання недійсними та скасування рішень державного реєстратора.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Радивилівмолоко" під час судових спорів щодо цілісного майнового комплексу за адресою: 33016, Рівненська область, м. Рівне, вул. М. Старицького, 21 здійснило його розподіл в порушення прав іншого співвласника та присвоєння нових поштових адрес з метою недопущення повернення майна Ніколаєву Давиду Борисовичу.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що право власності на спірний цілісний майновий комплекс було набуте в законний спосіб, відтак, ТОВ "Радивилівмолоко" є добросовісним набувачем. Також зазначає, що під час здійснення поділу спірного майна жодних заходів забезпечення позову, або ж інших обмежень, які б забороняли власнику майна (ТОВ "Радивилівмолоко") розпоряджатись своїм майном не існувало.

Процесуальні дії у справі.

02.10.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви з додатками третій особі.

Ухвалою суду від 02.10.2025 позовну заяву представника фізичної особи - підприємця Ніколаєва Давида Борисовича залишено без руху. Встановлено представнику фізичної особи - підприємця Ніколаєва Давида Борисовича строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів доплати суми судового збору у розмірі 11 506,40 грн. Представнику фізичної особи - підприємця Ніколаєва Давида Борисовича надати суду пояснення, яким чином рішення суду у цій справі може вплинути на права та обов`язки ліквідатора у справі про банкрутство арбітражного керуючого Михайловського Сергія Володимировича та Приватного підприємства "Кольортех", а також, чи мають самостійні вимоги і на чиїй стороні (позивача чи відповідача) слід їх залучити.

06.10.2025 до суду від фізичної особи - підприємця Ніколаєва Давида Борисовича надійшла заява щодо усунення недоліків та надання доказів сплати судового збору.

Ухвалою суду від 09.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у змішаній (паперовій та електронній) формі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 05.11.2025. Зобов`язано фізичну особу - підприємця Ніколаєва Давида Борисовича надати суду пояснення, яким чином рішення суду у цій справі може вплинути на права та обов`язки ліквідатора у справі про банкрутство арбітражного керуючого Михайловського Сергія Володимировича та Приватного підприємства "Кольортех", а також, чи мають самостійні вимоги і на чиїй стороні (позивача чи відповідача) слід їх залучити.

27.10.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 05.11.2025 розгляд справи відкладено на 19.11.2025.

18.11.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, та розгляд справи за правилами загального провадження.

Ухвалою суду від 19.11.2025 заяву представника позивача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, та розгляд справи за правилами загального провадження задоволено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Приватне підприємство "Кольортех". Зобов`язано позивача направити третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, не пізніше п`яти днів з дня вручення копії ухвали суду від 19.11.2025 позовну заяву з додатками, докази надіслання надати суду. Запропоновано третій особі, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, в десятиденний строк з дня вручення даної ухвали, подати суду: письмові пояснення та наявні докази, відповідно до ст.168 ГПК України щодо предмету спору в даній справі. Подальший розгляд справи № 5019/592/12(918/916/25) здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11.12.2025.

24.11.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви з додатками третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача.

Ухвалою суду від 11.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.01.2026.

Ухвалою суду від 08.01.2026 розгляд справи відкладено на 15.01.2026.

Ухвалою суду від 15.01.2026 розгляд справи відкладено на 23.01.2026.

23.01.2026 до суду від представника позивача надійшло клопотання щодо визнання обов`язкової явки та участі в судовому засіданні третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ліквідатора Михайловського Сергія Володимировича, оскільки його відсутність в судовому засіданні по даній справі може призвести в подальшому до скасування рішення суду першої інстанції через не повне з`ясування всіх фактичних обставин у справі, відповіді на які може дати як для суду так і для інших учасників процесу ліквідатор Михайловський С.В., який володіє всією інформацією у справі щодо спірного майна, яке є в тому числі предметом спору.

Ухвалою суду від 23.01.2026 у задоволенні клопотання представника позивача щодо визнання обов`язкової явки та участі в судовому засіданні третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ліквідатора Михайловського Сергія Володимировича відмовлено. Розгляд справи відкладено на 05.02.2026.

02.02.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача Шендери О.М. надійшло клопотання, у якому повідомляє суд про укладення між АБ "Шендера та партнери" та Ніколаєвим Д.Б. додаткової угоди № 1 до договору № 10/09 від 26.09.2025 про надання правничої допомоги згідно якої сторони припинили співпрацю у справі № 5019/592/12 (918/916/25).

03.02.2026 до суду від представника позивача Зражевської Я.О. надійшло клопотання щодо відводу судді.

Ухвалою суду від 03.02.2026 у задоволенні клопотання представника позивача Зражевської Я.О. щодо відводу судді Мовчуна А.І. відмовлено.

Ухвалою суду від 05.02.2026 розгляд справи відкладено на 19.02.2026.

Ухвалою суду від 19.02.2026 розгляд справи відкладено на 05.03.2026.

05.03.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача Зражевського О.В. надійшла заява про дострокове припинення його повноважень у справі.

В судовому засіданні 05.03.2026 представники сторін надали пояснення по суті позовних вимог.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.04.2012 за заявою боржника порушено провадження у справі № 5019/592/12 про банкрутство Приватного підприємства "Кольортех" на загальних підставах Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.05.2012 у справі № 5019/592/12 введено процедуру розпорядження майном Приватного підприємства "Кольортех".

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.09.2012 затверджено реєстр вимог кредиторів Приватного підприємства "Кольортех".

Постановою Господарського суду Рівненської області від 05.02.2014 у справі №5019/592/12 Приватне підприємство "Кольортех" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Михайловського С.В.

18.06.2015 проведено другий повторний аукціон з реалізації майна банкрута - цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: 33016, м. Рівне, вул. Старицького, 21.

За результатами аукціону складено протокол № 01-06/15/К від 18.06.2015.

Згідно розміщеного на сайті Вищого господарського суду України повідомлення № 45/15 від 19.06.2015, аукціон визнано таким, що відбувся. Переможцем аукціону визнано ПП "Даві Буд", яке запропонувало найвищу ціну за вказаний лот 334814,60 грн.

На підставі протоколу проведення другого повторного аукціону по реалізації майна банкрута № 01-06/15/К від 18.06.2015, між ПП "Кольортех" та ПП "Даві Буд" укладено договір № 19/06/15/Л купівлі - продажу майна банкрута на других повторних відкритих торгах (другому повторному аукціоні) від 19.06.2015.

14.07.2015 між ПП "Даві Буд" (продавець) та ТОВ "Радивилівмолоко" (покупець) було укладено договір купівлі - продажу, відповідно до предмету якого продавець передав у власність, а покупець прийняв цілісний майновий комплекс, який розташований на вулиці Старицького 21 в місті Рівному, цілісний майновий комплекс, що відчужений за цим договором складається з контори "А2" з цегли загальною площею 393 кв. м., матеріального складу "Б1" з цегли загальною площею 498,1 кв.м., навісу для с/г машин "В1" з цегли загальною площею 166,7 кв.м., матеріального складу №3 "Г1" з цегли площею 269,3 кв.м., матеріального складу №1 "Д1" з цегли загальною площею 367,5 кв.м., прохідної "3" з цегли загальною площею 21,6 кв.м. У договорі вказано, що зазначений цілісний майновий комплекс належить продавцеві на праві власності на підставі свідоцтва про придбання майна з аукціону, виданого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філюк В.М. 22.06.2015 № 2401.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на цілісний майновий комплекс, розташований за адресою: м. Рівне, вул. Старицького, 21, було зареєстровано 14.07.2015 за ТОВ "Радивилівмолоко". Підстава виникнення права власності: договір купівлі - продажу, серія та номер 724, виданий 14.07.2015.

Надалі, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 у справі № 5019/592/12, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 15.11.2016, задоволено заяву ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна ПП "Кольортех", визнано недійсними результати аукціону з продажу майна Приватного підприємства "Кольортех" від 18.06.2015, оформлені протоколом № 01-06/15/К від 18.06.2015, визнано недійсним договір №19/06/15/К купівлі - продажу майна банкрута на других повторних відкритих торгах (другому повторному аукціоні) від 19.06.2015, укладений між ПП "Кольортех" та ПП "Даві Буд".

У серпні 2016 року ФОП Ніколаєв Д.Б. звернувся до Господарського суду Рівненської області в межах справи про банкрутство ПП "Кольортех" з позовною заявою про визнання зміни правовідносин та набуття прав покупця за договором купівлі - продажу, відповідно до якої, посилаючись на положення статті 16 ЦК України, просив: змінити правовідносини між ПП "Кольортех" та ФОП Ніколаєвим Д.Б. за попереднім договором купівлі - продажу цілісного майнового комплексу №6 від 12.06.2012 на правовідносини цих самих сторін за основним договором купівлі - продажу цього ж комплексу - з 12.06.2012; визнати права ФОП Ніколаєва Д. Б., як покупця за основним договором купівлі - продажу цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Рівне, вул. Старицького, 21 - з 12.06.2012 в частині 62,23 % від його вартості.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 14.08.2018 у справі № 5019/592/12, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 та постановою Верховного Суду від 18.04.2019, позов задоволено, змінено правовідносини між ПП "Кольортех" та ФОП Ніколаєвим Д.Б. за попереднім договором купівлі - продажу цілісного майнового комплексу № 6 від 12.06.2012 на правовідносини цих самих сторін за основним договором купівлі-продажу цього ж комплексу - з 12.06.2012; визнано права ФОП Ніколаєва Д.Б., як покупця за основним договором купівлі - продажу цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: м. Рівне, вул. Старицького, 21, з 12.06.2012 в частині 62,23% від його вартості.

Згодом ФОП Ніколаєв Д.Б. звернувся до господарського суду з позовом про визнання за ним права власності на 2/3 частки (що є еквівалентом 62,23%) вищезазначеного цілісного майнового комплексу.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18.03.2021 у справі № 5019/592/12 в задоволенні позову Фізичної особи - підприємця Ніколаєва Давида Борисовича до Приватного підприємства "Кольортех", Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко" про визнання права власності на частку цілісного майнового комплексу у межах справи № 5019/592/12 за заявою Приватного підприємства "Кольортех" про банкрутство відмовлено.

Постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 у справі № 5019/592/12 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Ніколаєва Давида Борисовича залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко" задоволено. Мотивувальну частину рішення Господарського суду Рівненської області від 18.03.2021 у справі № 5019/592/12 змінено, викладено останню в редакції даної постанови. В решті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 12.08.2021 постанову Північно - західного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 та рішення Господарського суду Рівненської області від 18.03.2021 у справі № 5019/592/12 залишено без змін.

27.08.2021 фізична особа - підприємець Ніколаєв Давид Борисович звернувся до Господарського суду Рівненської області в межах справи № 5019/592/12 про банкрутство ПП "Кольортех" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко" та Приватного підприємства "Даві Буд", в якому просив визнати недійсним договір купівлі -продажу від 14.07.2015 № 724, укладений між ПП "Даві Буд" та ТОВ "Радивилівмолоко", щодо цілісного майнового комплексу, що складається з: 1. Контора літ. "А-2", загальна площа 393,0 кв. м. 2. Матеріальний склад літ. "Б-1", загальна площа 498,1 кв. м. 3. Навіс для с/г машин літ. "В-1", загальна площа 166,7 кв. м. 4. Матеріальний склад № 3 літ. "Г-1", загальна площа 269,3 кв. м. 5. Матеріальний склад № 1 літ. "Д-1", загальна площа 367,5 кв. м. 6. Прохідна літ. "З", загальна площа 21,6 кв. м. 7. Огорожа 30 секцій з металевої сітки, 27 секцій з бетону. 8. Навіс опори металеві, покриття шифер. 9. Стелаж залізний, та знаходиться за адресою: 33016, Рівненська область, м. Рівне, вул. М. Старицького, 21, що посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кондратюк О.О.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.10.2022 у справі №5019/592/12(918/735/21), залишеним без змін постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 та постановою Верховного Суду від 04.05.2023, у задоволенні позову ФОП Ніколаєва Д.Б. до ТОВ "Радивилівмолоко" та ПП "Даві Буд" про визнання недійсним договору купівлі - продажу від 14.07.2015 відмовлено.

18.07.2023 фізична особа - підприємець Ніколаєв Давид Борисович звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідачів: Приватного підприємства "Кольортех", Приватного підприємства "Даві Буд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: ГУ ДПС України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ліквідатор у справі про банкрутство Приватного підприємства "Кольортех" арбітражний керуючий Михайловський Сергій Володимирович, про визнання права власності на частку 62,23% цілісного майнового комплексу, що складається з: 1. контори літ. "А-2" загальною площею 393 кв. м., 2. матеріального складу літ."Б-1" загальною площею 498,1 кв.м., 3. навісу для с/г машин літ. "В-1" загальною площею 166,7 кв.м., 4. матеріального складу №3 літ. "Г-1" загальною площею 269,3 кв.м., 5. матеріального складу №1 літ. "Д-1" загальною площею 367,5 кв.м., 6. прохідної літ."З" загальною площею 21,6 кв.м., 7. огорожи 30 секцій з металевої сітки, 27 секцій з бетону, 8. навісу опори металеві, покриття шифер, 9. стелаж залізний, та знаходиться за адресою: 33016, Рівненська область, м. Рівне, вул. М.Старицького, 21.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 12.02.2024 у справі № 5019/592/12(918/717/23) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 29.07.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Ніколаєва Давида Борисовича задоволено. Рішення Господарського суду Рівненської області від 12 лютого 2024 року у справі № 5019/592/12(918/717/23) скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано за Фізичною особою - підприємцем Ніколаєвим Давидом Борисовичем право власності на 62,23 % цілісного майнового комплексу, що складається з: 1. Контора літ. "А-2", загальна площа 393,0 кв.м; 2. Матеріальний склад літ."Б-1", загальна площа 498,1 кв.м; 3. Навіс для с/г машин літ. "В-1", загальна площа 166,7 кв.м; 4. Матеріальний склад № 3 літ. "Г-1", загальна площа 269,3 кв.м; 5. Матеріальний склад № 1 літ. "Д-1", загальна площа 367,5 кв.м; 6. Прохідна літ. "З", загальна площа 21,6 кв.м; 7. Огорожа 30 секцій з металевої сітки, 27 секцій з бетону; 8. Навіс опори металеві, покриття шифер; 9. Стелаж залізний; та знаходиться за адресою: 33016, Рівненська область, м. Рівне, вул. М. Старицького, 21."

Як зазначає позивач у даній справі, ухвалою суду від 26.05.2025 у справі 5019/592/12(918/1193/24) витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко" належним чином завірені копії документів про поділ цілісного майнового комплексу, що розташованого за адресою м. Рівне, вул. Старицького 23, а саме: висновки щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, технічні паспорти, накази "Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна" по кожному об`єкту нерухомого майна, що утворився після поділу ЦМК.

На виконання ухвали суду 02.06.2025 представником ТОВ "Радивилівмолоко" подано до суду копії наступних документів:

1) Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 30-04-1/21 від 30.04.2021;

2) Наказ Управління містобудування та архітектури "Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна" №115 від 18.06.2021;

3) Технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами Склад № 2 "Б-1" від 24.06.2021;

4) Наказ Управління містобудування та архітектури "Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна" № 91 від 25.05.2021;

5) Технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами Навіс для с/г машин з допоміжними приміщеннями "В-1" від 27.05.2021;

6) Наказ Управління містобудування та архітектури "Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна" № 90 від 25.05.2021;

7) Технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами Прохідна № 3 "З-1" від 27.05.2021;

8) Наказ Управління містобудування та архітектури "Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна" № 89 від 25.05.2021;

9) Технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами Матеріальний склад № 3 "Г-1" від 27.05.2021;

10) Наказ Управління містобудування та архітектури "Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна" № 92 від 25.05.2021 року;

11) Технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами Матеріальний склад №1 "Д-1" від 27.05.2021;

12) Наказ Управління містобудування та архітектури "Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна" № 88 від 25.05.2021;

13) Технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами Контора "А-2" від 27.05.2021.

Позивач вказує, що у висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 30-04-1/21 від 30.04.2021, виготовленому Приватним підприємством "ТЕХНО КОМ" від 30.04.2021 № 30-04-1/21, будівлі цілісного майнового комплексу мають окремі входи, є конструктивно-відокремленими, окремі інженерні мережі, тому, не порушуючи будівельних норм та правил, є можливість поділити в натурі цілісний майновий комлекс на окремі об`єкти нерухомого майна.

Згідно матеріалів технічної інвентаризації, власником об`єкта нерухомого майна - цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Старицького, буд. 21 - є Товариство з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко", що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого Виконавчим комітетом Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, індексний номер 251839311 від 08.04.2021.

За твердження позивача, під час здійснення розподілу цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Старицького, буд. 21 (висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 30-04-1/21 від 30.04.2021, виготовленому Приватним підприємством "ТЕХНО КОМ") тривав судовий спір у межах справи № 5019/592/12.

Зокрема, рішенням Господарського суду Рівненської області від 18.03.2021 у справі № 5019/592/12 в задоволенні позову Фізичної особи - підприємця Ніколаєва Давида Борисовича до Приватного підприємства "Кольортех", Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко" про визнання права власності на частку цілісного майнового комплексу у межах справи № 5019/592/12 за заявою Приватного підприємства "Кольортех" про банкрутство відмовлено.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру праа власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, номер інформаційної довідки № 422770056 від 15.04.2025 в розділі "Відомості з державного реєстру речових прав" міститься актуальна інформація про об`єкти речових прав та актуальна інформація про речове право:

- Реєстраційний номер об`єкта: 101; тип об`єкта: будівля, склад № 2 літ. "Б-1", загальна площа 498,1 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, 23в; документи подані для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 30-041/21, виданий 30.04.2021, видавник: Приватне підприємство "ТЕХНО КОМ", технічний паспорт, серія та номер: 1560, виданий 30.04.2021. видавник: Приватне підприємство "ТЕХНО КОМ"; наказ "Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна", серія та номер 115, виданий 18.06.2021, видавник: Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради. Розмір частки: 1. Власники: Товариство з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко", ;

- Реєстраційний номер об`єкта: 101; тип об`єкта: будівля, навіс для с/г машин з допоміжним приміщенням, літ. "В-1", загальна площа 166,7 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, 23б; документи подані для державної реєстрації: висновок, щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 30-041/21, виданий 30.04.2021, видавник: Приватне підприємство "ТЕХНО КОМ"; наказ "Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна", серія та номер 91, виданий 25.05.2021, видавник: Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради; технічний паспорт, серія та номер: 1560, виданий 30.04.2021р. видавник: Приватне підприємство "ТЕХНО КОМ". Розмір частки: 1. Власники: Товариство з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко", ;

- Реєстраційний номер об`єкта: 101; тип об`єкта: будівля, прохідна № 3 літ. "3-1", загальна площа 21,6 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, 21в; документи подані для державної реєстрації: висновок, щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 30-04-1/21, виданий 30.04.2021, видавник: Приватне підприємство "ТЕХНО КОМ"; наказ "Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна", серія та номер 90, виданий 25.05.2021, видавник: Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради; розмір частки: 1; власники: Товариство з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко", ;

- Реєстраційний номер об`єкта: 101; тип об`єкта: будівля, матеріальний склад, № 3 літ. "Г-1", загальна площа 269,3 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, будинок 21д; документи подані для державної реєстрації: висновок, щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 30-04-1/21, виданий 30.04.2021, видавник: Приватне підприємство "ТЕХНО КОМ"; наказ "Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна", серія та номер 89, виданий 25.05.2021, видавник: Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради; розмір частки: 1; власники: Товариство з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко", ;

- Реєстраційний номер об`єкта: 101; тип об`єкта: будівля, матеріальний склад, № 1 літ. "Д-1", загальна площа 367,5 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, будинок 21г; документи подані для державної реєстрації: висновок, щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 30-04-1/21, виданий 30.04.2021, видавник: Приватне підприємство "ТЕХНО КОМ"; наказ "Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна", серія та номер 92, виданий 25.05.2021, видавник: Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради; розмір частки: 1; власники: Товариство з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко", ;

- Реєстраційний номер об`єкта: 101; тип об`єкта: будівля, контора, літ. "А-2", загальна площа 393 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, будинок 23а; документи подані для державної реєстрації: висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, серія та номер: 30-04-1/21, виданий 30.04.2021, видавник: Приватне підприємство "ТЕХНО КОМ"; наказ "Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна", серія та номер 88, виданий 25.05.2021, видавник: Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Рівненської міської ради; розмір частки: 1; власники: Товариство з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко", .

На думку позивача, ТОВ "Радивилівмолоко" умисно та свідомо під час судових спорів щодо цілісного майнового комплексу за адресою: 33016, Рівненська область, м. Рівне, вул. М. Старицького, 21 здійснило його розподіл в порушення прав іншого співвласника та присвоєння нових поштових адрес з метою недопущення повернення майна Ніколаєву Давиду Борисовичу.

Відтак, позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ "Радивилівмолоко", у якій просить:

- визнати недійсним та скасувати рішення Державного реєстратора Гакало Олена Михайлівна, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Рівненська обл., про державну реєстрацію прав № 58925591 від 24.06.2021 про реєстрацію об`єкту нерухомого майна - 101; тип об`єкта: будівля, склад № 2 літ. "Б-1", загальна площа 498,1 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, 23в;

- визнати недійсним та скасувати рішення Державного реєстратора Гакало Олена Михайлівна, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Рівненська обл., про державну реєстрацію прав № 58618394 від 08.06.2021 про реєстрацію об`єкту нерухомого майна - 101; тип об`єкта: будівля, навіс для с/г машин з допоміжним приміщенням, літ. "В-1", загальна площа 166,7 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, 23б;

- визнати недійсним та скасувати рішення Державного реєстратора Гакало Олена Михайлівна, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Рівненська обл., про державну реєстрацію прав № 58617694 від 08.06.2021 про реєстрацію об`єкту нерухомого майна 101; тип об`єкта: будівля, прохідна № 3 літ. "3-1", загальна площа 21,6 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, 21в;

- визнати недійсним та скасувати рішення Державного реєстратора Гакало Олена Михайлівна, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Рівненська обл., про державну реєстрацію прав № 58610901 від 08.06.2021 про реєстрацію об`єкту нерухомого майна: 101; тип об`єкта: будівля, матеріальний склад, № 3 літ. "Г-1", загальна площа 269,3 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, будинок 21д;

- визнати недійсним та скасувати рішення Державного реєстратора Гакало Олена Михайлівна, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Рівненська обл., про державну реєстрацію прав № 58606052 від 08.06.2021 про реєстрацію об`єкту нерухомого майна: 101; тип об`єкта: будівля, матеріальний склад, №1 літ. "Д-1", загальна площа 367,5 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, будинок 21г;

- визнати недійсним та скасувати рішення Державного реєстратора Гакало Олена Михайлівна, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Рівненська обл. про державну реєстрацію прав № 58592913 від 07.06.2021 про реєстрацію об`єкту нерухомого майна: 101; тип об`єкта: будівля, контора, літ. "А-2", загальна площа 393 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, будинок 23а.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Згідно частини шостої статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

За приписами частини другої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Законодавець у частині 1 статті 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Наведені приписи чинного законодавства визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за приписами чинного законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 щодо "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним". Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У цьому Рішенні Конституційного Суду України надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

При цьому суд зазначає, що захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі шляхом звернення з позовом до суду.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Тобто, вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспоренню суд може прийняти рішення про задоволення позову.

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення.

Предметом позову є вимоги фізичної особи - підприємця Ніколаєва Д.Б. про визнання недійсним та скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав на окремі об`єкти нерухомого майна (6 окремих об`єктів нерухомого майна: будівля, склад № 2 літ. "Б-1", загальна площа 498,1 кв.м; будівля, навіс для с/г машин з допоміжним приміщенням, літ. "В-1", загальна площа 166,7 кв.м; будівля, прохідна № 3 літ. "3-1", загальна площа 21,6 кв.м; будівля, матеріальний склад, № 3 літ. "Г-1", загальна площа 269,3 кв.м; будівля, матеріальний склад, № 1 літ. "Д-1", загальна площа 367,5 кв.м.; будівля, контора, літ. "А-2", загальна площа 393 кв.м).

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 236 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності виникає на підставах, що не заборонені законом.

У спірних правовідносинах в межах справи № 5019/592/12(918/916/25), звертаючись до суду із позовом про визнання недійсними рішення Державного реєстратора Гакало Олена Михайлівна, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Рівненська обл., про державну реєстрацію прав, позивач зобов`язаний довести, яким чином оспорювані рішення державного реєстратора порушують його права та законні інтереси, та надати суду відповідні докази.

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Також слід зазначити, що за статтею 2 Господарського процесуального кодексу України метою господарського судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Тобто, за результатами прийнятого судом рішення поновлення порушеного права позивача має бути реальним, таким, що фактично приведе до можливості реалізувати своє право власності на спірний об`єкт нерухомості.

Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.

Одним із способів захисту свого цивільного права (інтересу) у даній справі ФОП Ніколаєвим Д.Б. визначено вимоги про визнання недійсними:

- рішення Державного реєстратора Гакало Олена Михайлівна, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Рівненська обл., про державну реєстрацію прав № 58618394 від 08.06.2021 про реєстрацію об`єкту нерухомого майна - 101; тип об`єкта: будівля, навіс для с/г машин з допоміжним приміщенням, літ. "В-1", загальна площа 166,7 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, 23б;

- рішення Державного реєстратора Гакало Олена Михайлівна, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Рівненська обл., про державну реєстрацію прав № 58617694 від 08.06.2021 про реєстрацію об`єкту нерухомого майна 101; тип об`єкта: будівля, прохідна № 3 літ. "3-1", загальна площа 21,6 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, 21в;

- рішення Державного реєстратора Гакало Олена Михайлівна, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Рівненська обл., про державну реєстрацію прав № 58610901 від 08.06.2021 про реєстрацію об`єкту нерухомого майна: 101; тип об`єкта: будівля, матеріальний склад, № 3 літ. "Г-1", загальна площа 269,3 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, будинок 21д;

- рішення Державного реєстратора Гакало Олена Михайлівна, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Рівненська обл., про державну реєстрацію прав № 58606052 від 08.06.2021 про реєстрацію об`єкту нерухомого майна: 101; тип об`єкта: будівля, матеріальний склад, №1 літ. "Д-1", загальна площа 367,5 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, будинок 21г;

- рішення Державного реєстратора Гакало Олена Михайлівна, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, Рівненська обл. про державну реєстрацію прав № 58592913 від 07.06.2021 про реєстрацію об`єкту нерухомого майна: 101; тип об`єкта: будівля, контора, літ. "А-2", загальна площа 393 кв.м.; адреса: Рівненська область, м. Рівне, вул. Старицького, будинок 23а.

При цьому, як свідчать матеріали справи, позивач, звертаючись до суду з позовом у цій справі, наголошував, що вказані рішення державного реєстратора порушують його права, оскільки під час здійснення розподілу цілісного майнового комплексу, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Старицького, буд. 21 (висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 30-04-1/21 від 30.04.2021, виготовленому Приватним підприємством "ТЕХНО КОМ") тривав судовий спір у межах справи № 5019/592/12.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, законодавець, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, застосування норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не призводить.

Таким чином, за змістом статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав не є підставою для набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою для виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18), а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі № 916/675/15.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" ( у редакції, яка діяла на час прийняття оскаржених рішень державного реєстратора) визначено перелік документів на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав, серед яких, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, окрім іншого, заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Суд зауважує, що договір купівлі - продажу № 724 від 14.07.2015, на підставі якого спірне майно належить ТОВ "Радивилівмолоко", у судовому порядку недійсним не визнавався.

Таким чином, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що прийняті державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав суперечать вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Поряд з цим, суд зазначає, що не відповідає законодавству одночасне визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора. Такі вимоги за своєю суттю є альтернативними, оскільки мають різні правові наслідки, зокрема, через різницю у часі дії такого акта.

У разі визнання акта недійсним у суду немає потреби скасовувати його, оскільки визнання його недійсним означає, що він не створює правових наслідків з моменту його вчинення. Скасування ж акта означає втрату чинності таким актом на майбутнє з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням.

Як вже значалось вище, постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 29.07.2024 апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Ніколаєва Давида Борисовича задоволено. Рішення Господарського суду Рівненської області від 12 лютого 2024 року у справі № 5019/592/12(918/717/23) скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано за Фізичною особою - підприємцем Ніколаєвим Давидом Борисовичем право власності на 62,23 % цілісного майнового комплексу, що складається з: 1. Контора літ. "А-2", загальна площа 393,0 кв.м; 2. Матеріальний склад літ."Б-1", загальна площа 498,1 кв.м; 3. Навіс для с/г машин літ. "В-1", загальна площа 166,7 кв.м; 4. Матеріальний склад № 3 літ. "Г-1", загальна площа 269,3 кв.м; 5. Матеріальний склад № 1 літ. "Д-1", загальна площа 367,5 кв.м; 6. Прохідна літ. "З", загальна площа 21,6 кв.м; 7. Огорожа 30 секцій з металевої сітки, 27 секцій з бетону; 8. Навіс опори металеві, покриття шифер; 9. Стелаж залізний; та знаходиться за адресою: 33016, Рівненська область, м. Рівне, вул. М. Старицького, 21."

Приписами ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (пункт 5.6), від 06.02.2019 у справі № 522/12901/17-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340 (пункт 6.41), від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28.01.2020 у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19.05.2020 у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 88), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 75), від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 55).

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (статті 387, 388, 1212 ЦК України).

Предметом позову про витребування майна є вимога власника, який не є володільцем цього майна, до особи, яка заволоділа останнім, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Метою позову про витребування майна є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном, означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду зазначала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Тобто, у цивільному законодавстві під віндикаційним позовом слід розуміти вимогу про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння. Метою такого позову є повернення об`єкта права власності у володіння власника. Ознаками віндикаційного позову є: подається власником або титульним володільцем; стосовно індивідуально визначених речей; зміст позову становить вимога про повернення речі; річ перебуває у володінні іншої особи (відповідача); річ перебуває в чужому володінні незаконно.

Отже, саме задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, призводить до ефективного захисту прав власника саме цього майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18).

При цьому Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що власник може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, і для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Такий правовий висновок, зокрема, викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 86), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 38), від 16.06.2020 у справі № 372/266/15-ц (провадження № 14-396цс19, пункт 33) та від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20, пункт 49).

Крім того, не є належним способом захисту права або інтересу позивача вимога про скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки воно вичерпує свою дію в момент цієї реєстрації. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 04.09.2018 у справі № 915/127/18 (провадження № 12-184гс18, пункт 5.17), від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-386цс18, пункт 74), від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19 (провадження № 12-91гс20, пункт 8.1).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову. Ці висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц (пункт 87).

У пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 зазначено, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача.

Для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване. Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38, 39), від 1 та 15 жовтня 2019 року у справах № 911/2034/16 (пункт 46) та № 911/3749/17 (пункти 6.25, 6.26), від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17.

Отже, жодна вимога, пред`явлена позивачем з наміром набути володіння спірним нерухомим майном (про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію, про скасування записів у Державному реєстрі прав, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, про визнання права власності, зокрема "шляхом відновлення (внесення) відповідних відомостей до Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно"), не відповідає належному способу захисту у цій справі, яким є віндикаційний позов, що також є самостійною підставою відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76)).

Висновки суду.

За результатами розгляду спору та з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця Ніколаєва Давида Борисовича до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Приватне підприємство "Кольортех" про визнання недійсними та скасування рішень державного реєстратора - слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову фізичної особи - підприємця Ніколаєва Давида Борисовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Радивилівмолоко" (35541, Рівненська обл., Радивилівський р-н., с. Крупець, вул. Старики, 58б, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Приватне підприємство "Кольортех" (33016, м. Рівне, вул. Будівельників, 4, ) про визнання недійсними та скасування рішень державного реєстратора - відмовити.

2. Судові витрати у вигляді судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://rv.arbitr.gov.ua.

Повне рішення складено та підписано 09 березня 2026 року.

Суддя А.І.Мовчун