ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р. м. Київ Справа № 911/3685/25

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання за наявними матеріалами справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОВУДЕКС», с. Кумейки, Черкаська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ЮГЕНЕРГОПРОМТРАНС», м. Переяслав-Хмельницький, Київська область

про стягнення заборгованості

без виклику представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОВУДЕКС» б/н від 05.12.2025 року (вх. №8194 від 05.12.2025) (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ЮГЕНЕРГОПРОМТРАНС» (далі відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 506054,80 грн. за Договором постачання від 02.01.2024 №11/01-2024.

Ухвалою суду від 09.12.2025 року позовну заяву залишено без руху.

До суду від позивача надійшла заява б/н від 18.12.2025 року (вх. №17800/25 від 18.12.2025) про усунення недоліків позовної заяви.

Дослідивши зміст поданої заяви, суд дійшов висновку, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви, встановлені ухвалою суду від 09.12.2025 року.

Ухвалою суду від 18.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/3685/25 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

До суду від відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив №225/04 від 29.12.2025 року на позовну заяву.

До суду від відповідача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання б/н від 05.01.2026 про долучення до матеріалів справи доказів часткового погашення заборгованості за Договором №11/01-24 від 02.01.2024 року на суму 100000,00 грн.

До суду від позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів понесення судових витрат.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 ГПК України визначено, що суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОВУДЕКС» (за договором сторона) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ЮГЕНЕРГОПРОМТРАНС» (за договором - покупець) 02.01.2024 року укладено Договір постачання №11/01-2024 (далі Договір), згідно умов п. п.1.1 якого, постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупця Тріску паливну, (подрібнену спеціальним обладнанням деревину), з відходів лісового господарства, встановлених розмірів, яку використовують як паливо для виробництва теплової енергії, (далі Сировина), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити її в порядку та на умовах визначених цим Договором.

Згідно п. 1.2. Договору, номенклатура, найменування, асортимент, одиниця виміру, ціна Сировини, що підлягає постачанню по даному Договору, зазначені в Протоколі погодження договірної ціни на Сировину, який є невід`ємною частиною даного Договору (Додаток №1).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.3 Договору, сторони погоджуються, що сума, яка підлягає перерахуванню по оплаті за Сировину по Договору, відображається в Протоколі погодження договірної ціни за 1 (одну) тону відповідної Сировини. Оплата за Сировину здійснюється в українських гривнях у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, який визначений в даному Договорі та остаточно вказаний у Рахунку на оплату відповідної партії Сировини.

Відповідно до п. 4.1. Договору, передача-приймання Сировини здійснюється за рахунок Продавця. Місце поставки за адресою: Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, 38-А/1.

Перехід права власності на Сировину виникає з моменту підписання Сторонами відповідних документів (рахунку на оплату, видаткової та товарно-транспортної накладних) (п. 4.3 Договору).

У п. 8.1 Договору сторони погодили, що цей Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2024, і до повного виконання своїх зобов`язань.

Протоколом погодження договірної ціни (додаток №1 до Договору) погоджено, що Постачальник зобов`язується поставити: Тріску паливну ціна за 1т. 1800,00 грн. (з ПДВ). Покупець здійснює оплату за кожну окрему партію Сировини на умовах післяоплати за Сировину відповідно до усної Заявки Покупця щодо поставки відповідної Сировини після підписання Сторонами відповідних документів (видаткових та товарно-транспортних накладних) протягом 30-ти (тридцяти) календарних днів після закінчення звітного місяця.

На виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 900000,00 грн.

Листом від 22.05.2025 року №74/04 відповідач повідомив про наявну заборгованість перед позивачем та запропонував погасити наявну заборгованість у сумі 900000,00 грн. за графіком платежів, зазначених в листі. Однак, відповідач не здійснив оплату в повному обсязі, у зв`язку із чим, за ним утворилась заборгованість у сумі 500000,00 грн., що підтверджується видатковими накладними від 13.08.2024 №2396, від 14.08.2024 №2415, від 15.08.2024 №2422, від 16.08.2024 №2429, від 16.08.2024 №2438, від 20.08.2024 №2470, від 21.08.2024 №2495, від 22.08.2024 №2500, від 22.08.2024 №2498, від 23.08.2024 №2507, від 26.08.2024 №2534, від 27.08.2024 №2543, від 28.08.2024 №2560, від 29.08.2024 №2568, від 29.08.2024 №2580, від 30.08.2024 №2589, від 02.09.2024 №2605, від 02.09.2024 №2608, від 03.09.2024 №2617, від 03.09.2024 №2625, від 04.09.2024 №2630, від 04.09.2024 №2631, від 05.09.2024 №2655, від 05.09.2024 №2648, від 06.09.2024 №2668, від 09.09.2024 №2675, від 11.09.2024 №2720, від 11.09.2024 №2716, від 12.09.2024 №2732, від 12.09.2024 №2734, від 13.09.2024 №2740, від 16.09.2024 №2775, від 16.09.2024 №2773, від 17.09.2024 №2796, від 17.09.2024 №2797, від 18.09.2024 №2808, від 18.09.2024 №2804, від 19.09.2024 №2825, від 19.09.2024 №2830, від 23.09.2024 №2850, від 23.09.2024 №2864, від 24.09.2024 №2877, від 25.09.2024 №2888, від 27.09.2024 №2920, від 30.09.2024 №2938, від 30.09.2024 №2936, від 01.10.2024 №2951; товарно-транспортними накладними від 01.10.2024 №1656, від 30.09.2024 №1652, від 30.09.2024 №1652, від 27.09.2024 №1642, від 25.09.2024 №1623, від 24.09.2024 №1620, від 23.09.2024 №1613, від 23.09.2024 №1608, від 19.09.2024 №1596, від 19.09.2024 №1594, від 19.09.2024 №1596, від 18.09.2024 №1584, від 18.09.2024 №1588, від 17.09.2024 №1582, від 17.09.2024 №1580, від 16.09.2024 №1567, від 16.09.2024 №1568, від 17.09.2024 №1580, від 13.09.2024 №1550, від 12.09.2024 №1547, від 12.09.2024 №1546, від 11.09.2024 №1541, від 11.09.2024 №1543, від 09.09.2024 №1520, від 06.09.2024 №1516, від 05.09.2024 №1505, від 05.09.2024 №1510, від 04.09.2024 №1496, від 04.09.2024 №1495, від 03.09.2024 №1491, від 03.09.2024 №1487, від 02.09.2024 №1481, від 02.09.2024 №1480, від 30.08.2024 №1470, від 29.08.2024 №1466, від 29.08.2024 №1460, від 28.08.2024 №1453, від 27.08.2024 №1443, від 26.08.2024 №1438, від 23.08.2024 №1419, від 22.08.2024 №1412, від 22.08.2024 №1414, від 21.08.2024 №1409, від 20.08.2024 №1396, від 16.08.2024 №1377, від 16.08.2024 №1369, від 15.08.2024 №1364, від 14.08.2024 №1361, від 13.08.2024 №1353; податковими накладними: від 01.03.2024 №4, від 02.09.2024 №8, від 02.09.2024 №9, від 01.03.2024 №10, від 03.09.2024 №15, від 03.09.2024 №16, від 04.09.2024 №25, від 04.09.2024 №26, від 06.02.2024 №38, від 05.09.2024 №42, від 05.09.2024 №43, від 07.02.2024 №49, від 06.09.2024 №52, від 07.02.2024 №52, від 08.02.2024 №62, від 08.02.2024 №69, від 09.02.2024 №73, від 18.01.2024 №73, від 09.02.2024 №75, від 09.09.2024 №76, від 19.01.2024 №78, від 10.02.2024 №89, від 10.02.2024 №91, від 23.01.2024 №96, від 11.09.2024 №97, від 11.09.2024 №98, від 13.08.2024 №105, від 12.09.2024 №109, від 12.09.2024 №110, від 13.02.2024 №115, від 14.08.2024 №115, від 14.08.2024 №115, від 13.09.2024 №118, від 14.02.2024 №122, від 15.08.2024 №124, від 14.02.2024 №125, від 16.08.2024 №129, від 16.08.2024 №130, від 15.02.2024 №136, від 15.02.2024 №137, від 16.09.2024 №141, від 16.02.2024 №142, від 16.09.2024 №142, від 16.02.2024 №148, від 20.08.2024 №157, від 17.09.2024 №161, від 17.09.2024 №162, від 19.02.2024 №167, від 18.09.2024 №169, від 18.09.2024 №170, від 21.08.2024 №173, від 19.09.2024 №174, від 19.09.2024 №175, від 22.08.2024 №183, від 22.08.2024 №184, від 23.08.2024 №193, від 21.02.2024 №200, від 23.09.2024 №206, від 23.09.2024 №207, від 26.08.2024 №219, від 27.08.2024 №228, від 24.02.2024 №232, від 28.08.2024 №241, від 29.08.2024 №245, від 29.08.2024 №246, від 27.02.2024 №253, від 30.08.2024 №259, від 28.02.2024 №269, від 29.02.2024 №279, від 29.02.2024 №280, від 01.10.2024 №9, від 24.09.2024 №215, від 25.09.2024 №222, від 27.09.2024 №240, від 30.09.2024 №269, від 30.09.2024 №270.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 500000,00 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, які підписані представниками обох сторін без зауважень та податковими накладними.

Після звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем частково сплачено заборгованість на суму 100000,00 грн., на підтвердження чого суду надано платіжну інструкцію №2916 від 30.12.2025 року, яку долучено до матеріалів справи.

Оскільки, відповідачем після подачі позову частково сплачено основний борг за Договором у сумі 100000,00 грн., предмет спору у даній справі у вказаній частині позовних вимог відсутній.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи зазначене, суд, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача 100000,00 грн. основного боргу.

Як встановлено судом, відповідачем в порушення умов Договору, не оплачено отриманий від позивача товар, у зв`язку із чим, за ним утворилась заборгованість у сумі 400000,00 грн., що відповідачем не спростовано, доказів сплати боргу суду не надано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, а тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар за Договором у сумі 400000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за Договором в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару, позивач просить стягнути з відповідача 5520,55 грн. пені та 534,25 грн. 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача у сумі 500000,00 грн. за період з 20.11.2025 по 02.12.2025, згідно виконаного ним розрахунку.

Відповідно до п. 5.3. Договору, за несвоєчасну оплату Сировини Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,3% від суми неоплаченої Сировини, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент заборгованості, за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту ст. 253 ЦК України та умов Договору, прострочення з оплати поставленого товару починається протягом 30-ти (тридцяти) календарних днів після закінчення звітного місяця за кожною окремою видатковою накладною за якою поставлено товар.

Таким чином, розрахунок 3% річних та пені має бути здійснено окремо за кожною видатковою накладною, за якою обліковується заборгованість, з дотриманням приписів ст. 253 ЦК України (щодо визначення дати, з якої відповідач вважається таким, що прострочив оплату товару).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та 3% річних судом встановлено, що 3% річних та пеня нараховані на заборгованість відповідача не за кожною видатковою накладною, а на загальну суму заборгованості, внаслідок чого позивач невірно визначив як період нарахування 3% річних та пені, так і розмір 3% річних та пені.

Згідно вірного розрахунку, зробленого судом щодо кожної видаткової накладної на суму такої накладної, з урахуванням умов договору, прострочення по сплаті грошового зобов`язання, періодів нарахування, розмір 3% річних та пені є більшим, а тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають визначені позивачем 3% річних у сумі 534,25 грн. та пені у сумі 5520,55 грн., оскільки, суд під час ухвалення рішення не може вийти за межі позовних вимог.

Щодо посилань відповідача на застосування положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України у сферах енергетики і теплопостачання щодо удосконалення окремих положень, пов`язаних із веденням господарської діяльності та дією воєнного стану в Україні» до вимог про стягнення пені та 3% річних суд зазначає, що вказаний Закон України регулює діяльність суб`єктів у галузях електроенергетики та теплопостачання в умовах воєнного стану, водночас, правовідносини сторін у даній справі регулюються умовами Договору постачання №11/01- 2024 від 02.01.2024 року, а тому, відсутні підстави для застосування судом положень вказаного закону до спірних правовідносин.

Крім того, позивачем у позові заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, а також 04.02.2026 року подано заяву про розподіл судових витрат, а саме, про стягнення з відповідача на користь позивача 10000,00 грн. витрат на правничу (правову) допомогу.

На підтвердження факту надання правничої допомоги, відповідачем надано суду, копію договору про надання правничої допомоги від 10.11.2025 №2, акту №1 приймання-передачі правничої допомоги від 19.01.2026, згідно якого, адвокат Троян Ю.О. надав наступні послуги ТОВ «ЄВРОВУДЕКС»: підготовка позовної заяви про стягнення коштів за договором постачання №11/01-24 від 02.01.2024 року. Загальна вартість наданих послуг згідно узгодженого акту №1 приймання-передачі правничої допомоги від 19.01.2026 року становить 10000,00 грн., виписку по рахунку, що підтверджує оплату юридичних послуг на суму 10000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 126 ГПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч.ч. 4, 6 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання адвокатом відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи те, що відповідачем надано суду належні докази на підтвердження отримання юридичних послуг, суд дійшов висновку, що вказані витрати відповідача відносяться до судових витрат в розумінні ст. 123 ГПК України.

Відповідач у відзиві заперечив щодо витрат на правничу допомогу у сумі 10000,00 грн. за підготовку позовної заяви зазначивши, що визначений гонорар за підготовку позовної заяви у сумі 10000,00 грн. є явно завищеним, оскільки, адвокатська практика свідчить, що підготовка такого документу коштує від 3000,00 грн. до 5000,00 грн.

Так, дослідивши матеріали справи та враховуючи категорію та складність справи, в межах якої позивачем отримано адвокатські послуги, об`єм роботи, проведеної адвокатом під час розгляду справи, а також, задоволення позову, суд вважає заявлений розмір витрат на послуги адвоката в сумі 10000,00 грн. обґрунтованим.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що витрати на оплату послуг адвоката у сумі 10000,00 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Судом встановлено, що належних доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката у справі, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, суд вважає, що останнім не доведено у відповідності до ч. 6 ст. 126 ГПК України неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката складності справи.

При цьому, саме лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2020 року у справі №910/5410/19.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача в повному обсязі, оскільки, спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а часткове погашення основного боргу відбулось після відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОВУДЕКС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ЮГЕНЕРГОПРОМТРАНС» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Закрити провадження у справі №911/3685/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОВУДЕКС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ЮГЕНЕРГОПРОМТРАНС» в частині стягнення 100000,00 грн. основного боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-ПРОМИСЛОВА ГРУПА «ЮГЕНЕРГОПРОМТРАНС» (08400, Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, буд. 38-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОВУДЕКС» (19614, Черкаська обл., Черкаський р-н, село Кумейки, вул. Ворошилова, буд. 1А, ) 400000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 534 (п`ятсот тридцять чотири) грн. 25 коп. 3% річних, 5520 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять) грн. 55 коп. пені, 7590 (сім тисяч п`ятсот дев`яносто) грн. 82 коп. витрат зі сплати судового збору та 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правову допомогу.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць