ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р. Справа№ 910/9252/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Кравчука Г.А.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2025

у справі № 910/9252/25 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування"

до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго"

про стягнення 88 230,88 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія " Віді-Страхування" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" (далі - відповідач) про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 128 926,82 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №CLAU-22932 від 26.08.2021 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки Toyota Rav 4 2.5 Hybrid, д/н НОМЕР_1 у зв`язку з чим, позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/9252/25; ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.09.2025 заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія " Віді-Страхування" про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду та ухвалено подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням відповідної заяви.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 у справі №910/9252/25 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" 81 716,04 грн страхового відшкодування та 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду обґрунтовано наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами завдання шкоди потерпілій особі, у зв`язку з чим позивачем здійснено виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування.

Враховуючи обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у сумі 81 716, 04 грн з огляду на те, що умовами Договору №CLAU-22932 від 26.08.2021 не враховано фізичного зносу транспортного засобу при визначенні страхового відшкодування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, 31.10.2025 через систему "Електронний суд" Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 у справі №910/9252/25 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що є підставою для його скасування.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не надано доказів звернення із заявою до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" про відшкодування заподіяної шкоди протягом присічного строку, встановленого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025, матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" у справі №910/9252/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Михальська Ю.Б., Кравчук Г.А.

03.11.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9252/25.

13.11.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали господарської справи №910/9252/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2025 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 у справі № 910/9252/25 залишено без руху.

20.11.2025 через систему "Електронний суд" Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з заявою про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №910/9252/25 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 та ухвалено розгляд справи здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу від Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" не надходив, проте, неподання відзиву не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги згідно приписів статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 26.08.2021 між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №CLAU-22932, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, у тому числі причепом до нього та всіма видами транспортних засобів спеціального призначення та додатковим обладнанням до нього.

За умовами вказаного договору позивачем прийнято під страховий захист автомобіль марки Toyota RАV4 2.5 Hybrid, д/н НОМЕР_1 (спеціальна частина договору добровільного страхування наземного транспорту №CLAU-22932 від 26.08.2021).

08.02.2022 року о 12:20 год. у місті Одеса по вулиці Героїв оброни Одеси 74, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Scoda Fabia, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та застрахованим позивачем автомобілем марки Toyota RАV4 2.5 Hybrid, д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Означена дорожньо-транспортна пригода була оформлена європротоколом від 08.02.2022.

Згідно з відомостями європротоколу від 08.02.2022 та відповідної схеми, дорожньо-транспортна пригода відбулася з вини водія автомобіля марки Scoda Fabia, д/н НОМЕР_2 .

Згідно з постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.04.2022 у справі №523/2965/22 ОСОБА_2 визнано винною та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту №2044V від 22.06.2022, здійсненого на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності Хоменком В.В., вартість відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу, встановлено у розмірі 120 538,17 грн, а вартість матеріальної шкоди становить 81 716,04 грн.

Згідно рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Віді Пальміра», станції технічного обслуговування №ВПтС-0005903 від 17.03.2023 вартість відновлювального ремонту Toyota RАV4 2.5 Hybrid, д/н НОМЕР_1 становить 128 926,82 грн.

Відповідно до страхового акту №15327, розрахунку страхового відшкодування від 24.03.2023 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Toyota RАV4 2.5 Hybrid, д/н НОМЕР_1 склала 128 926,82 грн.

Виходячи з страхового акту, розрахунок здійснювався наступним чином: сума страхового відшкодування визначена у розмірі 128 926,82 грн, (0 грн. - вартість відновлювального ремонту; 0 грн - франшиза; сума виплати становить 128 926,82 грн).

На підставі складеного страхового акту №15327 від 24.03.2023, позивачем, виконуючи зобов`язання за договором, перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Віді Пальміра», станції технічного обслуговування грошові кошти в розмірі 128 926,82 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4225 від 28.03.2023, копія якого наявна в матеріалах справи.

29.03.2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування шкоди в розмірі виплаченого страхового відшкодування - 128 926,82 грн.

22.12.2023 відповідачем направлено на юридичну адресу позивача відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування з огляду на те, що Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" звернулось із відповідними вимогами до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" поза межами строку встановленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Станом на момент подання позовної заяви кошти так і не було перераховано на користь позивача, що і стало підставою для звернення до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу), яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма узгоджується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України «Про страхування» виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору, якщо інше не передбачено договором страхування.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та частиною 1 статті 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Зокрема, відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором, страхування транспортних засобів, виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

На виконання Закону України № 3045-VI від 17.02.2011, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 року № 274/2011 Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше.

У зв`язку із тим, що між учасниками дорожньо-транспортної пригоди спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, водій, винний у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно з відомостями європротоколу від 08.02.2022 та відповідної схеми, а також постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.04.2022 у справі №523/2965/22 дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортні засоби отримали ушкодження, відбулася з вини водія автомобіля марки Scoda Fabia, д/н НОМЕР_2 .

Відповідно до страхового акту №15327, розрахунку страхового відшкодування від 24.03.2023 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Toyota RАV4 2.5 Hybrid, д/н НОМЕР_1 склала 128 926,82 грн.

На підставі складеного страхового акту №15327 від 24.03.2023, позивачем, виконуючи зобов`язання за договором, перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Віді Пальміра», станції технічного обслуговування грошові кошти в розмірі 128 926,82 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4225 від 28.03.2023, копія якого наявна в матеріалах справи.

29.03.2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування шкоди в розмірі виплаченого страхового відшкодування - 128 926,82 грн та на момент звернення із позовом до суду на рахунок Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго" вказаних коштів не сплатило.

22.12.2023 відповідачем направлено на юридичну адресу позивача відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 08.02.2022 року, з огляду на те, що Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" звернулось із відповідними вимогами до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" поза межами строку встановленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідні доводи та посилання містить апеляційна скарга.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позов про стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягає задоволенню в розмірі 81 716, 04 грн, з урахування наявності вини ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди від 08.02.2022 та виплати страхового відшкодування страхувальнику позивачем у розмірі 128 926,82 грн, що підтверджується платіжним дорученням №4225 від 28.03.2023.

Суд апеляційної інстанції із висновками місцевого господарського суду не погоджується з огляду на наступне.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача права вимоги від страхувальника до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування шкоди при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача у межах фактичних витрат.

Згідно з підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода завдана майну потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором страхування, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором страхування наземного транспорту.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі №910/7449/17.

Враховуючи вищенаведене, 28.03.2023 Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" набуто права первісного кредитора (потерпілого) на підставі здійсненого перерахування коштів у розмірі 128 926,82 грн на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Віді Пальміра», станції технічного обслуговування, що зумовило покладення обов`язку доведення наявності об`єктивних та поважних причин пропуску встановленого законом строку звернення із заявою про страхове відшкодування саме на позивача.

Законом передбачено, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, має вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відтак, право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової відшкодування, що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної дорожньо-транспортної пригоди (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 910/7449/17).

Велика Палата Верховного Суду від 14.12.2021 року у справі №147/66/17 дійшла висновків, що потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

На переконання колегії суддів, рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Віді Пальміра», станції технічного обслуговування №ВПтС-0005903 від 17.03.2023 , яким встановлено вартість відновлювального ремонту Toyota RАV4 2.5 Hybrid, д/н НОМЕР_1 у розмірі 128 926,82 грн, що сформовано поза межами одного року з моменту скоєння відповідної дорожньо-транспортної пригоди, не є належним доказом на підтвердження поважності причин звернення до страхової компанії за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого строку підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Оскільки позивачем не доведено наявності об`єктивних та поважних причин пропуску встановленого законом строку звернення із заявою про страхове відшкодування, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив у здійсненні страхової виплати.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог та про відмову у позові у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (пункт 2 частина 1 стаття 275 Господарського процесуального кодексу України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення зокрема є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 стаття 277 Господарського процесуального кодексу України).

При прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, невірно встановив обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення, тож колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду у даній справі - скасуванню з прийняттям нового про відмову в позові.

Судові витрати

Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати (судовий збір) за подачу позову до суду першої інстанції та за подачу апеляційної скарги покласти на Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія" Віді-страхування".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 у справі №910/9252/25 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2025 у справі №910/9252/25 - скасувати, прийняти нове, яким у позові відмовити повністю.

3.Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія" Віді-страхування" (ідентифікаційний код 35429675, адреса: 08131, Київська обл., Бучанський р-н, село Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, будинок 60-А) на користь Акціонерного товариства " Страхова компанія " Інго" (ідентифікаційний код 16285602, 01054, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 33) 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 66 коп судового збору за подачу апеляційної скарги.

4. Видачу наказу на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №910/9252/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді Ю.Б. Михальська

Г.А. Кравчук