УХВАЛА

04 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 926/2853-б/24(926/2916/25)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В. Г. - головуючого, Жукова С. В., Картере В. І.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ставангер" (вх. № 870/2026)

на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2026

у складі колегії суддів: Матущака О.І.-головуючого, Кравчук Н.М., Скрипчук О.С.

у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Роско Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ставангер"

про стягнення заборгованості в сумі 108 500,00 грн

в межах справи № 926/2853-б/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роско Груп"

про банкрутство, -

В С Т А Н О В И В:

10.11.2025 рішенням Господарського суду Чернівецької області у справі №926/2853-б/24 (926/2916/25) позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ставангер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Роско Груп" 108 500,00 грн. безпідставно отриманих коштів, 2 422,40 грн судового збору.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ставангер" (далі - ТОВ "Ставангер") звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.11.2025 у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25) та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

14.01.2025 ухвалою Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Ставангер" на рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.11.2025 у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25) залишено без руху та надано апелянту строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: подати клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску такого строку.

05.02.2026 ухвалою Західного апеляційного господарського суду у справі №926/2853-б/24 (926/2916/25) відмовлено ТОВ "Ставангер" у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Ставангер" на рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.11.2025 у справі №926/2853-б/24 (926/2916/25).

17.02.2026 (через підсистему "Електронний суд") ТОВ "Ставангер" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25), поновити ТОВ "Ставангер" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.11.2025 у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25); відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Ставангер" від 16.12.2025 та направити справу до Західного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги.

17.02.2026 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В. Г. (суддя-доповідач), суддів: Жукова С. В., Картере В. І.

18.02.2026 (через підсистему "Електронний суд") ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заперечення щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Ставангер" з посиланням на те, що касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

При цьому реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судових рішень ставиться в залежність від положень процесуального закону - ГПК України, який регламентує порядок здійснення господарського судочинства.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

За змістом частини першої статті 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що повне рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.11.2025 у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25) складено 10.11.2025., отже, визначений наведеною вище нормою строк на апеляційне оскарження цього рішення закінчився 01.12.2025.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, апеляційна скарга була подана ТОВ "Ставангер" 16.12.2025, тобто з пропуском встановленого частиною першою статті 256 ГПК України строку.

Згідно з частинами другою і третьою статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Обов`язок з доведення поважності причин пропуску процесуального строку покладається на заявника в порядку статей 73, 76-79 ГПК України.

В обґрунтування наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.11.2025 у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25) ТОВ "Ставангер" зазначило, що повний текст оскаржуваного рішення не отримувало, а про його ухвалення дізналося 12.11.2025, коли постановою приватного виконавця було накладено арешт на рахунки товариства. Також скаржник вказував, що 15.12.2025 адвокатом відповідача подано заяву про надання доступу до матеріалів цієї справи.

Перевіривши матеріали справи, Західним апеляційним судом встановлено, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.11.2025 у справі №926/2853-б/24(926/2916/25) було надіслано до електронного кабінету ТОВ "Ставангер" 10.11.2025 о 17:24. За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції визнав неповажними наведені ТОВ "Ставангер" підстави для поновлення цього строку та залишив апеляційну скаргу без руху відповідно до норм частини третьої статті 260 ГПК України.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху представник ТОВ "Ставангер" подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, у якій зазначив, що не заперечує встановлений судом факт надсилання оскаржуваного рішення до електронного кабінету ТОВ "Ставангер" 10.11.2025 о 17:24, однак зауважив, що засновник ТОВ "Ставангер" - Семенов А. М. здійснює загальне керівництво та організацію господарської діяльності підприємства і усвідомлюючи, що постійний контроль за вхідною кореспонденцією в системі "Електронний суд" є безперервним процесом, Семенов А. М. 10.04.2023 за допомогою функціоналу системи "Електронний суд" видав довіреність адвокату Поліщуку Д. О. на представництво інтересів товариства. За доводами скаржника, він вжив усіх можливих заходів для залучення представника з метою контролю за судовими справами, однак з незрозумілих причин такого представника не було залучено до участі у справі, у зв`язку з чим останній не отримував жодних процесуальних документів.

Надавши оцінку зазначеним доводам ТОВ "Ставангер", Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.11.2025 у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25) є неповажними.

При цьому суд взяв до уваги наявність у ТОВ "Ставангер" зареєстрованого електронного кабінету в системі "Електронний суд", факт надсилання судом першої інстанції копії судового рішення до електронного кабінету скаржника, та виходив з того, що пропуск строку на апеляційне оскарження був зумовлений суб`єктивною поведінкою скаржника, а не об`єктивними обставинами.

Разом з цим, відхиляючи доводи апелянта щодо ненадання судом першої інстанції доступу до електронної справи представнику скаржника - адвокату Поліщуку Д. О. та неотримання останнім у зв`язку з цим процесуальних документів у цій справі, Західний апеляційний господарський суд з матеріалів справи встановив, що ні апелянтом, ні адвокатом Поліщуком Д.О. не було подано заяви про залучення його до участі у справі до 15.12.2025. Також суд апеляційної інстанції зауважив, що за доводами ТОВ "Ставангер" про наявність оскаржуваного рішення йому стало відомо 12.11.2025, однак його представник подав заяву про надання доступу до матеріалів цієї справи майже через місяць - 15.12.2025. Таким чином, саме сторона не вжила належних заходів для своєчасного отримання інформації по справі її представником.

Отже, визнавши неповажними наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Ставангер" на рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.11.2025 у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25) на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України.

Звертаючись з касаційною скаргою, ТОВ "Ставангер" посилається на те, що наведені ним причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі є поважними, проте суд апеляційної інстанції неправильно їх оцінив.

Скаржник вважає, що апеляційним судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та порушення права на справедливий судовий розгляд, передбаченого статтею 129 Конституції України ти статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обґрунтовуючи свою позицію щодо наявності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, скаржник посилається на те, що керівник ТОВ "Ставангер" Семенов А. М. здійснює оперативне керівництво господарською діяльністю та об`єктивно не має можливості постійного моніторингу Електронного суду (це не є його основним обов`язком). Саме з цією метою 10.04.2023 через функціонал системи "Електронний суд" була видана довіреність адвокату Поліщуку Д. О. на представництво в усіх інстанціях, з правом підпису та подання документів. Однак, адвокат не був доданий судом першої інстанції/системою до списку учасників чи отримувачів сповіщень, тому не отримував жодних документів до подачі заяви про доступ до матеріалів справи 15.12.2025. Факт арешту рахунків 12.11.2025 став першим об`єктивним сигналом про існування оскаржуваного рішення, у зв`язку із чим і було оперативно подано апеляційну скаргу.

Наведені обставини ТОВ "Ставангер" вважає поважними (об`єктивними, пов`язаними з організацією представництва та функціонуванням системи), а не суб`єктивними, наголошує, що ним вжито всіх можливих заходів (видача електронної довіреності саме для контролю справ). За доводами скаржника, апеляційний суд не дав належної оцінки вказаним обставинам, проігнорував довіреність та відсутність повідомлень адвокату, що є порушенням частини другої статті 256 ГПК та принципу пропорційності.

ТОВ "Ставангер" просить врахувати, що пропуск строку на подання апеляційної скарги у цій справі є незначним (становить лише 15 днів - з 01.12.2025 по 16.12.2025), до того ж скаржник одразу після того, як дізнався про рішення суду (12.11.2025), вжив активних дій та подав апеляційну скаргу. Відмова ж у поновленні строку на апеляційне оскарження за таких обставин порушує принцип пропорційності, оскільки формальне дотримання строку призводить до позбавлення відповідача права на апеляційний перегляд рішення по суті, без будь-якої легітимної мети, окрім суто формальної, є неспівмірним втручанням у право на доступ до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суперечить усталеній практиці Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, згідно з якою процесуальні строки не можуть застосовуватися як абсолютний бар`єр, якщо сторона довела добросовісність і відсутність зловживання. При цьому ТОВ "Ставангер" зазначає про неприпустимість надмірного формалізму.

Проте, за оцінкою Верховного Суду, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, а правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, п`ятої та сьомої статті 6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з абзацом першим частини шостої статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Частиною п`ятою статті 242 ГПК України унормовано, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 242 ГПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з абзацом 2 частини шостої статті 242 ГПК України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, у ТОВ "Ставангер" наявний зареєстрований електронний кабінет у підсистемі ЄСІКС "Електронний суд". Рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.11.2025 у справі №926/2853-б/24 (926/2916/25) було доставлене до електронного кабінету товариства 10.11.2025 о 17:24.

За інформацією, отриманою з автоматизованої системи документообігу суду КП "ДСС", дата отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до Електронного кабінету особи: 10.11.2025 17:25.

Таким чином, датою вручення ТОВ "Ставангер" рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.11.2025 у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25) є 11.11.2025, а відтак, передбачений частиною другою статті 256 ГПК України строк, який обчислюється з дня вручення скаржнику повного рішення суду, закінчився 01.12.2025, натомість, апеляційну скаргу було подано 16.12.2025,

Відповідно до частини третьої статті 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані неповажними.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Частиною першою статті 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Отже, вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, а заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Звернення з апеляційною скаргою є суб`єктивною дією скаржника, який зацікавлений в апеляційному перегляді судового рішення та залежить від його волевиявлення.

Згідно з частиною третьою статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права при розгляді справ судами згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (рішення у справах "Мушта проти України", "Мельник проти України").

Складовою частиною принципу верховенства права є застосування принципу правової визначеності res judicata, який в контексті права на оскарження судового рішення визначає, що у кожній справі національні суди мають перевіряти чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", пункт 41).

З аналізу практики Європейського суду з прав людини також вбачається, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії").

При цьому слід відзначити, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, рішення у справах "Олександр Шевченко проти України" від 26.04.2007, № 8371/02 та "Трух проти України" від 14.10.2003, заява №50966/99).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 13.03.2018 у справі "Кузнецов та інші проти Росії" Суд підкреслив, що особи, які оскаржують рішення поза межами наданих законом строків, мають діяти з достатнім поспіхом.

Частиною четвертою статті 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене та надавши належну оцінку доводам ТОВ "Ставангер", наведеним в обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.11.2025 у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25), Західний апеляційний господарський суд не встановив наявності об`єктивно непереборних та пов`язаних з дійсними істотними труднощами обставин, що перешкоджали ТОВ "Ставангер" своєчасно реалізувати своє право на апеляційне оскарження рішення суду у встановлений процесуальним законом строк.

Доводи ТОВ "Ставангер" у касаційній скарзі про те, що керівник не мав можливості здійснювати постійний моніторинг системи "Електронний суд", а суд першої інстанції не надав доступу до електронної справи представнику, у зв`язку з чим останній не отримував процесуальних документів у цій справі, не свідчать про наявність об`єктивних перешкод для своєчасного подання апеляційної скарги. Участь у судовому процесі передбачає обов`язок сторони забезпечити належну організацію представництва, здійснювати контроль за перебігом справи, добросовісно реалізовувати процесуальні права. Той факт, що адвокату було видано довіреність через систему "Електронний суд", сам по собі не означає, що суд зобов`язаний був автоматично додати представника до списку отримувачів процесуальних документів. При цьому скаржник не обґрунтував, чому, дізнавшись про наявність оскаржуваного рішення 12.11.2025 (у зв`язку з арештом рахунків), представник ТОВ "Ставангер" подав апеляційну скаргу лише 16.12.2025.

В контексті наведеного Верховний суд зазначає, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у товариства для своєчасного подання скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настають у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Учасник справи не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання скарги на судове рішення (аналогічні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.03.2024 у справі № 914/1355/23, від 22.12.2023 у справі № 910/9219/22, від 28.11.2022 у справі № 560/10645/21, від 03.11.2022 у справі № 560/15534/21).

Отже, можливість подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.11.2025 у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25) у встановлений ГПК України строк залежала виключно від волевиявлення та дій самого скаржника та його представника, а пропуск строку на апеляційне оскарження залежав не від об`єктивних причин, а від суб`єктивних чинників, і це не може свідчити про добросовісне користування наданими законом процесуальними правами.

Щодо посилань ТОВ "Ставангер" на те, що пропуск строку на апеляційне оскарження є незначним і становить лише 15 днів, то колегія суддів зазначає, що процесуальний закон не передбачає поняття "незначний пропуск строку", а вимагає наявності документально підтверджених об`єктивних та непереборних обставин, які унеможливили звернутися до суду у визначений законом строк. Сам по собі пропуск строку на апеляційне оскарження, який скаржник вважає незначним, не є поважною підставою для поновлення цього строку.

За наведених обставин Верховний Суд зазначає про обґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України, оскільки наведені ТОВ "Ставангер" підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги, згідно норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.04.2018 справа "ZUBAC v. CROATIA" (№ 40160/12, ЄСПЛ, § 83) вказано що застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

Згідно з частиною другою статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Отже, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальні фільтри, закріплені в частині другій статті 293 ГПК України, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

Для Верховного Суду правильне застосовування Західним апеляційним господарським судом норм права при постановленні оскаржуваної ухвали від 05.02.2026 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Ставангер" на рішення Господарського суду Чернівецької області від 10.11.2025 у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25) є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги ТОВ "Ставангер" та про відмову у відкритті касаційного провадження на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25) на підставі частини другої статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ставангер" на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 у справі № 926/2853-б/24 (926/2916/25).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере