ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
04.03.2026 м. Дніпро Справа № 904/3199/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),
суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,
розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду без повідомлення (виклику) учасників провадження у справі заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Баланс Центр» про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро, Дніпропетровська область, м. Дніпро
до Товариство з обмеженою відповідальністю «Баланс Центр», м. Дніпро Дніпропетровської області,
про стягнення 535 601,21 грн, -
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2025 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору покладено на позивача.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2026 (у складі колегії суддів: головуючий суддя Паруснікова Ю.Б. (доповідач), Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.), апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро залишено без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2025 по справі № 904/3199/25 залишено без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покладено на Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро.

21.01.2026 від відповідача по справі ТОВ «Баланс Центр» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована не вирішенням судом апеляційної інстанції питання про розподіл судових витрат, зокрема витрат позивача на професійну правничу допомогу.

Відповідач зазначає, що у встановлений процесуальний строк подав відзив на апеляційну скаргу, заявив вимогу про стягнення судових витрат та надав докази їх понесення, а також поніс додаткові витрати на правову допомогу під час апеляційного розгляду.

Загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, погоджена сторонами, становить 32 500,00 грн, у зв`язку з чим заявник просить суд ухвалити додаткове рішення та стягнути зазначені судові витрати з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро, розглянувши клопотання без участі відповідача та його представника.

Апеляційний господарський суд зауважує, що позивач у відзиві на апеляційну скаргу дійсно заявляв попередній (орієнтовний) розмір судових витрат у зв`язку з розглядом даної справи та очікував понести витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 40 000,00 грн, для чого було залучено адвоката Забару Альону Володимирівну.

Відповідач у відзиві зазначав, що розмір витрат на правову допомогу погоджено сторонами у фіксованому розмірі 30 000,00 грн, а також додатково 2 500,00 грн за участь в одному судовому засіданні.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України відповідач у відзиві також зазначив, що докази понесення ним судових витрат будуть подані протягом п`яти днів з дати ухвалення рішення у справі. Проте, разом із відзивом відповідач все ж надав частину доказів на підтвердження понесених судових витрат.

Позивач Квартирно-експлуатаційний відділ міста Дніпро не скористався своїм правом на звернення до апеляційного господарського суду з заявою про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 та п. 1 чч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «Баланс Центр» (замовник) надало апеляційному господарському суду укладений 20.03.2025 з Адвокатським бюро «Альони Забари» (Адвокат) договір про надання правової допомоги № 410; ордер на надання правничої допомоги від 25.09.2025 серії АЕ № 1419479; свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3812 від 17.08.2018 на ім`я Забари Альони Володимирівни; Акт наданих послуг від 13.10.2025 № 72; Додаткову угоду від 10.10.2025 № 5 до Договору про надання правової допомоги, згідно з п. 2 якої розмір гонорару Адвоката за виконання доручення, обумовленому в п.п. (1) п. 1 цієї Угоди складає 30 000,00 грн. Розмір гонорару Адвоката за виконання доручення, обумовленому в п.п. (2) п. 1 цієї Угоди складає - 2 500,00 грн за участь в одному судовому засіданні (п. 3); платіжну інструкцію № 326 від 21.01.2026 на суму 2 500,00 грн з призначенням платежу за участь у судовому засіданні згідно рахунку № 4 від 20.01.2026; рахунок на оплату № 4 від 20.01.2026 та Акт № 4 від 20.01.2026 наданих послуг (участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції) на суму 2 500,00 грн.

Зазначені докази представник позивача надав апеляційному господарському суду у межах строків, встановлених положенням ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Апеляційний господарський суд зазначає, що за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Lavents v. Latvia» за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом витраченим на виконання робіт.

Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Разом із тим, у ч. 5 ст. 129 цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз положень ч. 4 ст. 126 та ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України свідчить, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд зобов`язаний перевірити їх реальність, необхідність та співмірність, незалежно від подання іншою стороною клопотання про зменшення витрат. Обов`язок суду запобігати покладенню на сторону явно неспівмірних витрат випливає із засад справедливості, пропорційності та верховенства права.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 126 ГПК України, так і відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись визначеними положеннями ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України критеріями, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні на користь якої ухвалено рішення у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.

У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин справи, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, а також підтвердженості таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Дослідивши обставини даної справи, апеляційний господарський суд доходить висновку, що заявлена до стягнення сума 32 500,00 грн вартості наданих адвокатом послуг професійної правничої допомоги є завищеною по відношенню до складності справи та виконаної адвокатом роботи з огляду на наступне.

Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значну кількість часу.

Апеляційний господарський суд зазначає, що предметом спору є вимога Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро до ТОВ «Баланс Центр» про стягнення 535 601,21 грн збитків, які, на думку позивача, виникли внаслідок завищення вартості виконаних та оплачених будівельних робіт за договором підряду.

Дана категорія справ є типовою, має сталу судову практику та не потребує дослідження значного обсягу доказів або вирішення складних колізійних питань в галузі права. Для адвоката дана справа є нескладним спором, розгляд справи відбувся в першому судовому засіданні та тривав лише 15 хвилин. Правова позиція у справі вже була сформована у суді першої інстанції, а нові докази у суді апеляційної інстанції не досліджувалися.

Адвокатом підготовлено лише один процесуальний документ відзив на апеляційну скаргу.

Вказане свідчить про те, що заявлена до стягнення з відповідача сума гонорару у 32 500,00 грн у справі незначної складності є значно завищеною. Заявлений розмір витрат фактично не відповідає реальному обсягу наданих послуг та часу, який об`єктивно міг бути витрачений адвокатом.

Визначаючи розмір витрат, що підлягають компенсації, суд виходить із розумної оцінки фактичного обсягу робіт адвоката в суді апеляційної інстанції, а саме підготовки одного процесуального документа та участі в одному короткотривалому судовому засіданні.

З урахуванням середнього часу, необхідного для підготовки відзиву на апеляційну скаргу у справі незначної складності, а також участі в судовому засіданні, суд вважає, що компенсація у розмірі 5 000,00 грн є достатньою та співмірною виконаній роботі.

Такий розмір забезпечує баланс між правом сторони на відшкодування понесених витрат та обов`язком суду не допустити покладення на іншу сторону надмірного фінансового тягаря.

Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, а також обов`язок суду запобігати необґрунтованому стягненню коштів з іншої сторони, суд вважає за необхідне обмежити розмір відшкодування до 5 000,00 грн, що є справедливою та розумною ціною за надані послуги у даній категорії справи.

Суд також враховує, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не може перетворюватися на спосіб отримання додаткового прибутку стороною, на користь якої ухвалено рішення, та має компенсаторний, а не штрафний характер.

Керуючись статтями 129, 244, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Баланс Центр» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Дніпро (49005, м. Дніпро, вул. Федосіївська, буд. 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Баланс Центр» (49044, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 11, офіс 89 ) 5 000,00 грн (П`ять тисяч гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині заяви відмовити.

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видачу відповідного наказу на виконання даної додаткової постанови.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

О.Г. Іванов