ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

02.03.2026 м. Полтава Справа № 917/247/26

Господарський суд Полтавської області у складі судді Байдуж Ю. С., розглянувши матеріали

заяви Фізичної особи-підприємця Кузнєцова Дмитра Михайловича, РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

про забезпечення позову до подання позовної заяви

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Бузковий гай Кочубеївський", , вул. Садова, 20, сел. Диканька, Полтавський район, Полтавська область, 38500,

ВСТАНОВИВ:

ВСТУП

20.02.2026 Фізична особа-підприємець Кузнєцов Дмитро Михайлович звернувся до Господарського суду Полтавської області з заявою про забезпечення позову у справі до подання позову.

Заявник зазначає, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бузковий гай Кочубеївський" виник спір щодо виконання умов договору про виконання культуртехнічних робіт № 21/04 від 21.04.2019

У зв`язку з наявністю обставин, які на думку заявника можуть істотно ускладнити виконання рішення суду у даній справі, позивач звернувся до господарського суду з проханням вжити забезпечувальні заходи до подання позовної заяви.

СУТЬ ЗАЯВИ

21.04.2019 між ТОВ «Бузковий гай Кочубеївський» («Замовник») та ФОП Кузнєцов Дмитро Михайлович («Виконавець») було укладено Договір №21/04 про виконання культуртехнічних робіт. Предметом договору є комплекс робіт на земельних ділянках Замовника, що включає підготовку території до господарського використання (очищення, корчування, планування та обробку ґрунту).

Роботи виконувалися на ділянках загальною площею 13,1538 га (кадастровий номер: :00:005:1137) та 19,3619 га (кадастровий номер: :00:005:1136).

Договірна ціна робіт становить 502 000,00 грн.

01.09.2020 сторонами було підписано Акт приймання-передачі виконаних робіт №1. Станом на момент подання заяви відповідачем не було сплачено позивачу 502 000,00 грн за виконаний комплекс культуртехнічних робіт.

Земельні ділянки, на яких проводились роботи, належать відповідачу на праві оренди на підставі договорів оренди землі №1020 та №1019 від 27.12.2012.

Враховуючи зазначене, заявник просить суд:

накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ «Бузковий гай Кочубеївський», у межах суми 502 000,00 грн;

накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на право оренди земельної ділянки за кадастровим номером :00:005:1137, площею 13,1538 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке виникло на підставі договору оренди землі № 1020 від 27.12.2012;

накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на право оренди земельної ділянки за кадастровим номером :00:005:1136, площею 19,3619 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке виникло на підставі договору оренди землі № 1019 від 27.12.2012.

Ухвалою від 23.02.2026 суд прийняв вказану заяву до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін та призначив розгляд заяви на 27.02.2026 на 11:00 год.

Оскільки в період з 26.02.2026 по 01.03.2026 суддя Байдуж Ю. С. перебувала на лікарняному, судове засідання призначене на 27.02.2026 не відбулося.

Разом з тим, 26.02.2026 від ТОВ «Бузковий гай Кочубеївський» надійшли пояснення з проханням розглянути справу (заяву) без участі його представника та на розсуд і внутрішнє переконання суду.

Враховуючи зазначене, задля процесуальної економії часу, суд вважає за необхідне розглянути заяву про забезпечення позову після закінчення лікарняного судді, без виклику сторін.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ЗАЯВНИКА

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що право оренди зазначених земельних ділянок є самостійним майновим правом, що має економічну цінність та може бути предметом цивільного обороту. Таке право може відчужуватися, передаватися у заставу, вноситися до статутного капіталу чи іншим чином обтяжуватися. Отже, відповідач фактично має можливість розпорядитися цим правом на власний розсуд.

У разі відчуження або обтяження права оренди спірних земельних ділянок існує реальний ризик зменшення майнової маси відповідача, що ускладнить або зробить неможливим подальше виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Крім того, передача права оренди третім особам призведе до ускладнення процесуального становища сторін, необхідності залучення нових учасників справи та потенційного затягування розгляду спору.

На думку заявника невжиття зазначених заходів забезпечення утруднить та/або унеможливить захист заявником права власності на майно, а в подальшому зумовить необхідність у повторному зверненні до суду з відповідними вимогами.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що:

- між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову;

- з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

ВИСНОВКИ СУДУ ПРО НАЯВНІСТЬ ПІДСТАВ ДЛЯ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд задовольняє її враховуючи наступне.

Вичерпний перелік підстав вжиття заходів забезпечення позову визначений частиною другою статті 136 ГПК України. Згідно її положень забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 137 ГПК України).

Враховуючи предмет спору, а також заявлений захід забезпечення позову - накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача (в тому числі на майнове право оренди земельних ділянок) у межах суми позову, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову є розумним, обґрунтованим та адекватним. Адже накладення арешту на майно та грошові кошти товариства, має логічний зв`язок з предметом позовних вимог, що заявлені, і такий захід може забезпечити ефективний захист прав або інтересів позивача у разі ухвалення рішення про задоволення позову. Суд зазначає, що вжиття такого заходу забезпечення позову є достатнім і співмірним із заявленими позовними вимогами, адже унеможливить розпорядження відповідачем майном та коштами, що належать відповідачу до фактичного виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Таким чином, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, імовірність істотного ускладнення або неможливості ефективного захисту порушених прав заявника, за захистом яких позивач звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову у визначений ним спосіб, оскільки відповідачем реальних дій спрямованих на виконання зобов`язань за договором виконання робіт в частині оплати не здійснено. Крім того, такий спосіб лише обмежить право відповідача розпорядженням майна та грошових коштів, що знаходяться на його рахунках, в межах суми позовних вимог, а не всіх коштів, які є у нього в наявності, а також не призведе до зупинення господарської діяльності підприємства-відповідача.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 232-235 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Кузнєцова Дмитра Михайловича про забезпечення позову задовольнити.

2. Забезпечити позов Фізичної особи-підприємця Кузнєцова Дмитра Михайловича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Бузковий гай Кочубеївський» (, вул. Садова, 20, сел. Диканька, Полтавський район, Полтавська область, 38500), в тому числі на майнові права оренди земельної ділянки за кадастровим номером :00:005:1137, площею 13,1538 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке виникло на підставі договору оренди землі № 1020 від 27.12.2012, а також на майнові права оренди земельної ділянки за кадастровим номером :00:005:1136, площею 19,3619 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке виникло на підставі договору оренди землі № 1019 від 27.12.2012, у межах суми позову 502 000,00 грн.

3. За даною ухвалою:

Стягувач: Фізична особа-підприємець Кузнєцов Дмитро Михайлович (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бузковий гай Кочубеївський» (, вул. Садова, 20, сел. Диканька, Полтавський район, Полтавська область, 38500).

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 01.03.2026.

5. Ухвала, як виконавчий документ, може бути пред`явлена до примусового виконання до 01.03.2029 включно.

6.Ухвала може бути оскаржена у порядку і строки визначені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 01.03.2026.

Суддя Байдуж Юлія Сергіївна