СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

17 березня 2026 року м. Харків Справа № 917/1879/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Гетьман Р.А., суддя Демідова П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства фірми «Юкон Агро» (вх. №184П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 у справі №917/1879/25

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (, місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1)

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Ел-Строй» (, адреса 39524, Полтавська область, Миргородський (Карлівський) район, с. Попівка, вул. Нова, буд. 57)

2. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 )

про стягнення 8021395,43 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 у справі №917/1879/25 позов задоволено частково; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Ел Строй» та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за Договором №1035/2023/ ПОД-МСБ від 19.12.2023 в розмірі 8021395,43 грн, з яких: заборгованість по кредиту 5729330,23 грн., заборгованість по процентам 1387094,24 грн., заборгованість по комісії - 38823,45 грн., заборгованість по Гарантії КМУ - 800845,75 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Ел Строй» на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 47736,56 грн. витрат по сплаті судового збору; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 47736,56 грн. витрат по сплаті судового збору; у іншій частині позову відмовлено.

Приватне підприємство фірма «Юкон Агро», яке не брало участі у справі, проте вважає, що суд вирішив питання про його права, інтереси та (або) обов`язки, звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 у справі № 917/1879/25 в частині задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по процентам у розмірі 100000 грн та заборгованості по Гарантії КМУ - 100000 грн, та ухвалити в цій частині нове рішення про залишення позову без розгляду. При цьому заявник апеляційної скарги зазначає, що фактично він висловлює свою незгоду з рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 у справі №917/1879/25 в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачів заборгованості по процентах на суму 870444,44грн та заборгованості по Гарантії КМУ у розмірі 800845,75 грн. Між тим, враховуючи непомірний тягар щодо сплати судового збору при подачі апеляційної скарги, зважаючи на межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції та виходячи зі своїх матеріальних можливостей, апелянт вважає за необхідне оскаржити рішення лише в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачів заборгованості по процентах на суму 100000 грн та заборгованості по Гарантії КМУ у розмірі 100000 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства фірми «Юкон Агро» (вх. №184П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 у справі №917/1879/25; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 17.03.2026.

06.03.2026 від ПАТ «Укргазбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП фірма «Юкон Агро»; а в разі відмови в закритті, апеляційну скаргу ПП фірма «Юкон Агро» залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 задоволено заяву представника ПАТ АБ «Укргазбанк» Дзех Т.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; постановлено судові засідання у справі №917/1879/25 проводити за участю представника Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» Дзех Тетяни Василівни за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку; попереджено учасників справи, що згідно з ч. 5 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, п. 46 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема підсистеми відеоконференцзв`язку, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» в судове засідання на відеоконференцзв`язок не вийшов, у телефонному режимі повідомив секретаря судового засідання, що намагається підключитися до відеоконференції, проте через технічні проблеми, які не залежали від суду, представник ПАТ АБ «Укргазбанк» так і не вийшов на відеозв`язок.

Інші учасники справи у судове засідання також не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 17 ГПК учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У частині 1 статті 254 ГПК закріплено норму, відповідно до якої учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто суд має розглянути і вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на час розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають зі сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може бути взято до уваги.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 910/9016/16, від 21.07.2020 у справі № 914/1971/18.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Доведення цих обставин покладено на скаржників, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України.

Водночас, якщо скаржник лише робить припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що оскаржуваним рішенням вирішено його права, інтереси та/або обов`язки, то такі посилання з огляду на наведене вище не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги (такі висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3).

В апеляційній скарзі ПП фірма «Юкон Агро» стверджує, що в діях ПАТ АБ «Укргазбанк», ТОВ «Агро Ел-Строй» та ФОП Лисенка В.А. вбачаються ознаки ймовірних узгоджених фраудаторних дій направлених на шкоду ППФ «Юкон Агро». Так, заявник апеляційної скарги зазначає:

- рішенням Господарського суду Полтавської області від 25.09.2025 у справі №917/1092/25, залишеним без змін постаново Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2025, позов ППФ «Юкон Агро» до ТОВ «Агро Ел-Строй» про стягнення коштів задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Агро Ел-Строй» на користь ТОВ «Юкон Агро» 2615672 грн попередньої оплати; 204219,84 грн пені; 53751,70 грн 3% річних; 253016,09 грн інфляційних втрат; 37519,92 грн витрат на відшкодування судового збору. В якості представника ТОВ «Агро Ел-Строй» у справі №917/1092/25 приймав участь адвокат Плеханов І.О., натомість у справі 917/1879/25 жоден представник ТОВ «Агро Ел-Строй», в тому числі і адвокат Плеханов І.О. участі не приймав, що свідчить про пасивну процесуальну поведінку відповідача як учасника справи. В свою чергу заявником апеляційної скарги виявлено, що адвокат Плеханов І.О. здійснює представництво ПАТ АБ «Укргазбанк» в інших справах. При цьому у справах №917/1092/25 та 917/1879/25 ТОВ «Агро Ел-Строй» є відповідачем, а тому одночасне забезпечення в цих справах представництва інтересів ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Агро Ел-Строй» є доказом їх ймовірної змови, направленої на шкоду іншим кредиторам. ПАТ АБ «Укргазбанк» дозволяючи своєму представнику адвокату Плеханову І.О. брати участь у справі №917/1092/25 вже як представнику ТОВ «Агро Ел-Строй», діяв усвідомленням очевидного конфлікту інтересів адвоката, в порушення принципів та засад здійснення адвокатської діяльності;

- ухвалою Господарського суду Полтавської області від 13.02.2025 у справі №917/2135/24 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Агро Ел-Строй»; визнано кредиторські вимоги ПП фірми «Юкон Агро» у розмірі 2615916, 00 грн основного боргу, 47086, 49 грн. - інфляційних втрат, 16081, 45 грн. - 3% річних та 24224, 00 грн. судового збору; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося з грошовими вимогами до боржника у розмірі 7170801,26 грн. станом на 14.03.2025. Натомість, у справі №917/1879/25 ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося з позовом до ТОВ «Агро Ел-Строй» про стягнення 8021395,43 грн. Отже, за невеликий проміжок часу від звернення з заявою з грошовими вимогами до боржника та позовною заявою сума заборгованості по процентам зросла на 870444,44 грн., а вимога про заборгованість по гарантії КМУ, у розмірі 800845,75 грн. не існувала. Також зі змісту заяви з грошовими вимогами вбачається, що все нерухоме майно ТОВ «Агро Ел-Строй» перебуває у заставі в забезпечення вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» по зобов`язанням ТОВ «Агро Ел-Строй». Таким чином, від правомірності визначення розміру грошових вимог ПАТ АБ «Укргазбанк», які будуть задоволені за рахунок заставного майна належного ТОВ «Агро Ел-Строй», залежить обсяг активів ТОВ «Агро Ел-Строй», який залишиться після такого задоволення і може бути спрямований на погашення вимог інших кредиторів. Заявник апеляційної скарги вважає, що наведені обставини з високим ступенем ймовірності свідчить про узгоджені дії позивача та відповідачів у справі №917/1879/25, які могли призвести до штучного створення частини заборгованості, з метою безпідставного зменшення активів підприємства відповідача, яким останній міг би розрахуватися з іншими кредиторами в числі ППФ «Юкон Агро».

На думку ППФ «Юкон Агро», в діях позивача та відповідачів у справі №917/1879/25 містяться узгоджені дії вчинені на шкоду кредитору, та як наслідок елементи зловживання процесуальними правами передбачені п. 3, 5 ч. 2 ст. 43 ГПК України, у зв`язку з чим позовна заява в частині оскаржуваного рішення має бути залишена без розгляду на підставі ч. 3 ст. 43 ГПК України через наявні ознаки зловживання.

Колегія суддів звертає увагу, що за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 щодо «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним».

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, інтересів та (або) обов`язків, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує скаржник, було реальним, стосувалося індивідуально виражених прав або інтересів.

Вирішення судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки, особи, не залученої до участі у справі, буде мати місце, якщо такі права, інтереси та (або) обов`язки, особи виникають саме із оскарженого судового рішення, а не із інших юридичних фактів, з яких виходив суд, приймаючи своє рішення.

Предметом апеляційного оскарження є рішення Господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 у справі №917/1879/25 в частині задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по процентам у розмірі 100000 грн та заборгованості по Гарантії КМУ - 100000 грн.

Звертаючись з позовом банк зазначав, що позичальник не повернув йому кредитні кошти у встановлені графіком зменшення ліміту кредитування терміни, чим порушив умови договору про приєднання. У зв`язку із порушенням умов кредитного договору банком було направлено вимогу про сплату штрафу вих.№ 172/38279/2024 від 23.12.2024, проте, така вимога залишена без задоволення та відповіді. Також, враховуючи невиконання зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до позичальника з письмовою вимогою про необхідність виконання таких зобов`язань, проте така вимога також залишена без задоволення та відповіді. У зв`язку з невиконанням відповідачами своїх зобов`язань позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів загальну суму непогашеної позичальником заборгованості перед банком за договором про приєднання у розмірі 8021395,43 грн, з яких: заборгованість по кредиту прострочена 5729330,23 грн., заборгованість по процентам прострочена 1387094,24 грн, заборгованість по комісії прострочена - 38823,45 грн, заборгованість по Гарантії КМУ -800845,75 грн, штраф - 65301,76 грн.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення встановлено, що 19.12.2023 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Агро Ел Строй» укладено договір №1035/2023/ПОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро-, малого та середнього бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «Укргазбанк». В подальшому, між сторонами було укладено додаткові угоди №1 від 29.11.2024 та №2 від 13.12.2024 до договору №1035/2020/ПОД-МСБ про приєднання до Правил надання кредиту клієнтам мікро- та малого бізнесу за Програмою фінансової державної підтримки суб`єктів мікро- та малого підприємництва «Доступні кредити 5-7-9%» в АБ «Укргазбанк» від 19.12.2023. В якості забезпечення виконання зобов`язань за договором про приєднання Банком було прийнято поруку ОСОБА_1 відповідно до договору поруки №1035/2023/ПОД-МСБ-П1 від 19.12.2023, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по договору про приєднання, а також договорів про внесення змін та додаткових договорів до нього, несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договору і відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, що і позичальник. З 21.12.2023 по 29.12.2023 позивачем було надано відповідачу 1 кредит на суму 6900000,00 грн шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується платіжними інструкціями №TR.25851966.68118.11630 від 20.12.2023, №TR.25851966.79706.11884 від 21.12.2023, №TR.25851966.61301.11884 від 27.12.2023, №TR.25851966.45637.11884 від 29.12.2023. Проте, в порушення умов кредитного договору та положень законодавства відповідач-1 взяті на себе зобов`язання по договору не виконав, надані позивачем кошти у визначені терміни не повернув, як і не сплатив проценти за користування цими коштами та комісію. Також, судом першої інстанції встановлено, що на момент подання даної позовної заяви сплата за гарантією щодо виконання гарантійних зобов`язань за договором про надання державної гарантії на портфельній основі №13110-05/123 від 21.08.2023 на рахунок банку гарантом здійснена у розмірі 800845,75 грн. Місцевий господарський суд встановив, що загальна сума заборгованості позичальника перед банком за договором про приєднання складає: 5729330,23 грн. заборгованості по кредиту прострочена; 1387094,24 грн заборгованості по процентам прострочена; 38823,45 грн заборгованості по комісії прострочена; 800845,75 грн заборгованості по Гарантії КМУ. Щодо позовних вимог банку про стягнення штрафу у розмірі 65301,76 грн, суд зазначив, що на кредитний договір розповсюджується дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, тому не вбачав підстав для стягнення штрафу. Також, судом першої інстанції встановлено, що оскільки відповідач-2 поручився за виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань перед позивачем щодо виконання зобов`язань за договором про приєднання, банк звернувся до поручителя з письмовою вимогою про необхідність виконання зобов`язань по кредитному договору (лист-вимога від 16.09.2025 №132/31116/2025). Враховуючи відсутність доказів погашення відповідачами заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги щодо солідарного стягнення вказаних розмірів заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що зміст оскаржуваного рішення (зокрема, його мотивувальна та резолютивна частини) не містить будь яких висновків, суджень або посилань суду на права, інтереси та обов`язки ППФ «Юкон Агро», а в резолютивній частині рішення суду не йдеться про порушення безпосередньо прав, інтересів та обов`язків такої особи.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення заборгованості за договором №1035/2023/ ПОД-МСБ від 19.12.2023 та договором поруки №№1035/2023/ПОД-МСБ-П1 від 19.12.2023; вказаний спір було вирішено виключно в межах правовідносин між позивачем і відповідачами. В свою чергу скаржник не є учасником господарських правовідносин, що виникли між сторонами у цій справі. У рішенні суду не містяться судження про права та обов`язки апелянта у правовідносинах, з яких виник спір у даній справі. Тобто ППФ «Юкон Агро» не доведено наявності правового зв`язку між правовідносинами, які виникли між заявником апеляційної скарги та боржником і тими правовідносинами, з яких виник спір у даній справі.

Стосовно доводів ППФ «Юкон Агро» про те, що в діях ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», ТОВ «Агро Ел-Строй» та ФОП Лисенко В.А. (який одночасно є директором ТОВ «Агро Ел Строй) вбачаються ознаки ймовірних узгоджених фраудаторних дій направлених на шкоду іншому кредитору (ППФ «Юкон Агро»), колегія суддів зазначає таке.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України).

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використала / використали право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки є певним станом, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів / умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах із цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувати); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Правочин, що вчиняється з метою завдати шкоди кредитору і який досягає цієї мети, є фраудаторним. Такий правочин має кваліфікуватись судами як фраудаторний та, за наявності відповідної позовної вимоги, має бути визнаний недійсним.

При цьому оспорити такий правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була його стороною. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою своїх прав.

Проте, як вже зазначалось, предметом позову є стягнення заборгованості за договором №1035/2023/ ПОД-МСБ від 19.12.2023 та договором поруки №№1035/2023/ПОД-МСБ-П1 від 19.12.2023, а в апеляційній скарзі ППФ «Юкон Агро» не зазначає про фраудаторність вказаних правочинів.

Отже, доводи апелянта про ймовірну змову сторін направлену на шкоду іншим кредиторам та зменшення активів, не підтверджені жодними доказами та ґрунтуються виключно на припущеннях.

Стосовно наявності конфлікту інтересів, колегія суддів зазначає таке.

Інтереси ТОВ «Агро Ел-Строй» у цій справі у суді першої інстанції представляв адвокат Плеханов І.О. на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги Серія ВІ №1014743 від 19.11.2025 виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 19.11.2025. Інтереси ПАТ АБ «Укргазбанк» у суді першої інстанції представляли Кузнєцова М.І. та Дзех Т.В. на підставі самопредставництва. Посилання на обставини представництва адвокатом Плехановим І.О. ПАТ АБ «Укргазбанк» в інших справах, перелік яких наведений в апеляційній скарзі, не свідчить про конфлікт інтересів у даній справі.

Крім того, відповідний конфлікт інтересів, у разі його доведення, перебуває в площині дотримання адвокатом правил адвокатської етики та вирішується/усувається за правилами, визначеними положеннями Правил адвокатської етики.

Щодо посилання ППФ «Юкон Агро» на обставини звернення ПАТ АБ «Укргазбанк» з грошовими вимогами до ТОВ «Агро Ел-Строй» в межах справи №917/2135/24 про банкрутство ТОВ «Агро Ел-Строй», колегія суддів зазначає таке.

Дійсно, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 13.02.2025 у справі №917/2135/24 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Агро Ел-Строй»; визнано кредиторські вимоги ПП фірми «Юкон Агро» у розмірі 2615916, 00 грн основного боргу, 47086, 49 грн. - інфляційних втрат, 16081, 45 грн. - 3% річних та 24224, 00 грн. судового збору; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

Проте, постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 Апеляційну скаргу ТОВ «Агро Ел-Строй» задоволено частково; ухвалу Господарського суду Полтавської області від 13.02.2025 у справі №917/2135/24 скасовано та відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ППФ «Юкон Агро» про банкрутство ТОВ «Агро Ел-Строй».

ПАТ АБ «Укргазбанк» у межах справи №917/2135/24 про банкрутство звертався з грошовими вимогами до боржника, проте ухвалою Господарського суду Полтавської області від 11.07.2025 у справі № 917/2135/24(917/509/25) вказану заяву було залишено без розгляду, оскільки відпали підстави, що слугували її заявленню у відповідності до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Тобто, суд у справі №917/2135/24 не перевіряв обґрунтованість заяви з грошовими вимогами, арифметичну правильність розрахунку, тому посилання на різницю в сумах заявлених вимог у справі про банкрутство та у даній справі є безпідставними.

Також є безпідставними посилання ППФ «Юкон Агро» на можливість задоволення грошових вимог за рахунок заставного майна, яке залишиться після задоволення вимог банку, оскільки, як вже зазначалось: по-перше, судом відмовлено у відкритті справи про банкрутство; по-друге, предметом позову у даній справі є стягнення грошових коштів, а не звернення стягнення на забезпечене майно.

Щодо посилань заявника апеляційної скарги на зловживання процесуальними правами, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. До основних засад (принципів) господарського судочинства, зокрема, належать верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 1 ст.4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частини 1, 5 ст.13 ГПК України).

Згідно зі ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Колегія суддів зауважує, що зловживання процесуальними правами - це особливий вид процесуального правопорушення, що полягає у використанні учасником процесу своїх прав не за призначенням, а з метою досягнення результатів, що суперечать завданням судочинства. Ознаками такого зловживання є відсутність добросовісності та наявність суб`єктивної спрямованості на дискредитацію завдань господарського судочинства.

В даному випадку спірні правовідносини виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами умов кредитного договору та договору поруки. При цьому сам по собі факт звернення до суду з позовом, який не має ознак очевидно необґрунтованого не може бути достатнім для висновку про зловживання сторонами своїми процесуальними правами, оскільки право на звернення до суду є фундаментальною засадою судочинства.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності статей 258, 259 ГПК України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

Якщо ж при цьому судом апеляційної інстанції буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд не позбавлений права закрити апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.

Наведений висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 у справі №62/112 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.01.2020 у справі №925/1600/16.

Якщо скаржник лише робить припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що оскаржуваним рішенням вирішено його права, інтереси та/або обов`язки, то такі посилання не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги.

З огляду на те, що:

- в мотивувальній частині оскаржуваного рішення у цій справі відсутні висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки ППФ «Юкон Агро»; у резолютивній частині оскаржуваного рішення суду також не вказано про права, інтереси та (або) обов`язки ППФ «Юкон Агро»;

- ППФ «Юкон Агро» не наведено очевидного та безумовного (чи навіть імовірного) зв`язку оскаржуваного рішення з правами, інтересами та/або обов`язками заявника;

- під час вирішення спору у цій справі судом встановлювалися обставини виконання умов договорів та наявності підстав для стягнення заборгованості; ППФ «Юкон Агро» не є стороною цих договорів;

- зміст оскаржуваного рішення не свідчить про встановлення місцевим господарським судом наявності правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі;

- питання про права та обов`язки ППФ «Юкон Агро» судом першої інстанції при ухваленні рішення у цій справі не вирішувалися,

колегія суддів на підставі п. 3 ст. 264 ГПК України дійшла висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження у даній справі за апеляційною скаргою ППФ «Юкон Агро» на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 у справі №917/1879/25.

Керуючись статтями 234, 235, 264 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства фірми «Юкон Агро» (вх. №184П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 у справі №917/1879/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя П.В. Демідова