СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Харків Справа № 917/552/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Сгара Е.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І.

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

за участю представників сторін:

від прокурора: Комісар О.О. службове посвідчення №072864 від 01.03.2023

від позивача-2: Богданов М.Ю., ордер серія АЕ №1092123 від 06.10.2025

від відповідача: не з`явився

від третіх осіб: не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп", Пирятинського району Полтавської області (вх.2557П)

на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2025 (повний текст складено 10.11.2025) у справі №917/552/25 (суддя Тимощенко О.М.)

за позовом керівника Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області, м.Самар Дніпропетровської області

в інтересах держави в особі:

1.Перещепинської міської ради, м.Перещепине Самарівського району Дніпропетровської області

2.Відділу освіти Перещепинської міської ради, м.Перещепине Самарівського району Дніпропетровської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп", Пирятинського району Полтавської області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

1.Товариство з обмеженою відповідальністю "Інкам Фінанс", м.Запоріжжя

2.Товариство з обмеженою відповідальністю "Новакс Трейд", м.Харків

про розірвання договору та стягнення 331600,60 грн заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Керівник Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до Господарського суду Полтавської області в інтересах держави в особі Перещепинської міської ради та Відділу освіти Перещепинської міської ради з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" про розірвання договору №3/10 від 03.10.2024 року та стягнення 331600,60 грн.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.10.2025 у справі №917/552/25:

-позовні вимоги задоволено частково;

-стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на користь Відділу освіти Перещепинської міської ради 331600,60 грн;

-стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на користь Дніпропетровської обласної прокуратури 3979,20 грн судового збору;

-в частині позовних вимог про розірвання договору №03/10 від 03.10.2024 року відмовлено.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2025 по справі №917/552/25 скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішенням, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржником зазначено наступне:

- підписані сторонами Видаткові накладні № Рн241008/006 від 08.10.2024 року, №Рн241021/001 від 21.10.2024 року та Звіт на офіційному сайті https://prozorro.gov.ua свідчать, що Відповідач повністю та належним чином виконав свої зобов`язання перед Відділом освіти по Договору №03/10 від 03.10.2024 року та поставив йому товар у передбачений Договором строк, кількості та номенклатурі;

- з долучених Відповідачем специфікацій ( переліку талонів, що передані в супроводі кожної з видаткових накладних) тільки невелика частина доданих до Позову копій талонів бренду «АВІАС» була поставлена Відділу освіти Відповідачем по Договору №03/10 від 03.10.2024 року;

- складені Відділом освіти Акти фіксації відмови відпуску пального від 01.01.2025 року, від 07.01.2025 року, від 16.01.2025 року та від 04.02.2025 року не є належними доказами відмови відпуску пального, оскільки Відповідач ставить під сумнів і дати складання цих Актів, і зазначені у них обставини.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2025: апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2025 у справі №917/552/25 залишено без руху; встановлено апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати докази сплати судового збору у розмірі 5968,80 грн.

У зв`язку із усуненням недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.01.2026: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2025 у справі №917/552/25; призначено справу до розгляду на "05" лютого 2026 р. о 12:15 годині.

На адресу Східного апеляційного господарського суду від прокурора та позивача-2 надійшли відзиви на апеляційну скаргу, якими останні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, з підстав, викладених у відзиві.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2026 оголошено перерву у судовому засіданні до "03" березня 2026 р. о 12:00 год.

Прокурор та позивач-2 в судовому засіданні 03.03.2026 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважають рішення суду першої інстанції законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Інші учасники судового процесу в судове засідання 03.03.2026 не з`явились, причини неявки не повідомили, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи документів та було встановлено місцевим господарським судом, за результатом проведення конкурентної процедури закупівлі UA-2024-09-25-010642-a (ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) між Відділом освіти Перещепинської міської ради (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" (далі - постачальник) 03.10.2024 було укладено договір №03/10 (далі - договір).

У договорі сторони узгодили, зокрема, наступне :

- постачальник зобов`язується у 2024 році передати у власність замовника: паливно-мастильні матеріали (бензин; дизельне паливо), (далі - товар), а замовник зобов`язується прийняти, оплатити вказаний товар у порядку та на умовах визначених договором. ДК 021:20-9: Нафта і дистиляти, бензин (А-95 в талонах), дизельне паливо (в талонах) (п. 1.1 договору);

- загальна кількість товару, що підлягає поставці (асортимент, марки) та ціна одиниці товару визначається у специфікації на поставку товару (Додаток № 1) (п. 1.2 договору);

- сума договору становить 474 120,00 грн (Чотириста сімдесят чотири тисячі сто двадцять гривень нуль копійок), в т.ч. ПДВ - 79 020,00 грн (п. 2.2 договору);

- оплата предмета закупівлі здійснюється у безготівковій формі при наявності відповідного бюджетного призначення, за кожну отриману партію талонів на паливо, згідно заявки замовника (п. 2.3 договору);

- замовник зобов`язаний оплатити партію одержаних-талонів на паливо протягом 7 (семи) робочих днів з дати підписання замовником накладної чи акту приймання - передачі (п. 2.4 договору);

- оплата наступних партій талонів на паливо замовником буде здійснюватись по факту одержання замовником кожної партії талонів протягом терміну дії договору (п. 2.5 договору);

- постачальник передає уповноваженому представнику замовника за адресою: 51220 , Україна, Дніпропетровська область, Новомосковський район м. Перещепине, вул.Шевченко, будинок 43 товар у власність замовника у вигляді талонів, що підтверджує право їх власника на отримання на АЗС учасника фіксованої кількості товару певного найменування і марки, які позначені на них (п. 4.1 договору);

- право власності на товар переходить від постачальника до замовника з дати передачі товару замовнику, що є датою підписання обома сторонами видаткових накладних на товар. Постачальник обов`язково повинен мати автозаправні станції на території Перещепинської ОТГ Новомосковського району Дніпропетровській області та в кожній області України (крім окупованих територій) з цілодобовим режимом відпуску палива, без обмежень кількості (п. 4.2 договору);

- строк поставки товару - з дати укладання договору до 21.10.2024 року.

Постачальник зобов`язаний в строк до 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання від замовника заявки на поставку товару, передати замовнику однією партією указаний в заявці товар. Загальний обсяг товару, що поставляється за цим договором відповідно до поданих замовником заявок, повинен відповідати специфікації на поставку товару (Додаток № 1) (п. 4.3 договору);

- талони повинні бути номіналом 5, 10, 15, 20, літрів та мати термін дії - необмежений, або не менше 12 місяців з дати укладання договору з постачання товару, з можливістю безкоштовного подальшого обміну терміном не менше 24 місяців з дати взяття постачальником зобов`язань за цим договором. У разі зміни зовнішньої форми талонів, замовник (уповноважена особа замовника) здійснює обмін талонів у постачальника безпосередньо під час їх пред`явлення за місцем використання на таку саму кількість, того ж номіналу та такого ж асортименту без додаткової оплати замовником на інші (нової форми). Талони повинні бути єдиного зразка та містити назву або бренд АЗС, на яких буде здійснюватися відпуск палива та повинен співпадати з брендом АЗС (п. 4.4 договору);

- датою передачі товару вважається дата отримання талонів замовником і підписання уповноваженими представниками сторін накладної (п. 4.5 договору);

- замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений і прийнятий товар; зберігати чеки терміналів та чеки касового апарату, що формуються безпосередньо в момент фактичного отримання товарів з АЗС Довіреною особою (в разі порушення цього зобов`язання, при здійсненні звірки розрахунків між сторонами та/або здійсненні остаточних розрахунків між сторонами, замовник керується даними, що надаються постачальником) (п. 5.1 - 5.1.3 договору);

- замовник має право: контролювати поставку товарів відповідно до умов визначених цим договором; отримувати товари на АЗС постачальника; отримати скретч-картки/талони (бланки) в належному стані; передавати скретч-картки/талони (бланки) для одержання товарів довіреним особам замовника, які в такому випадку вважаються повноважними представниками замовника, що діють від імені останнього при здійснені операцій з скретч- картками/талонами (бланками) (п. 5.2 - 5.2.5 договору);

- постачальник зобов`язаний: забезпечити передачу товару замовнику в кількості за якістю і на умовах встановленими цим договором; забезпечити наявність пального за першою вимогою замовника на визначених цим договором АЗС ( п. 5.3 - 5.3.3 договору);

- постачальник має право: своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за переданий ним замовнику товар (п. 5.4.1 договору);

- цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до "31" грудня 2024 року, а в частині оплати отриманих товарів до їх повної оплати. Строк дії цього договору та строк виконання зобов`язань щодо передачі товару може бути продовжено у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в цьому договорі (п. 9.1 договору);

- додатки до договору: додаток №1 - специфікація; додаток №2 - перелік заправних станцій (п. 13.1, 13.2 договору).

Додатком 1 до договору - специфікацією визначено найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю (без ПДВ), суму з ПДВ, а саме: бензин у кількості 4500 л. загальною вартістю 240 660,00 грн (з ПДВ), дизельне паливо у кількості 4 500 л. загальною вартістю 233 460,00 грн з ПДВ. Разом з ПДВ - 474 120,00 грн.

Відповідно до додатку №2 до договору перелік заправних станцій (АЗС) - АВІАС ПЛЮС - вул. Шевченка, 80 м. Перещепине.

На виконання умов договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" передало Відділу освіти Перещепинської міської ради талони на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 474 120,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №Рн241008/006 від 08.10.2024 року (52 680,00 грн) та №Рн241021/001 від 21.10.2024 року (421 440,000 грн).

Передачу талонів на паливно-мастильні матеріали також підтвердив відповідач, зазначивши, що вказані талони були направлені на адресу позивача 2 службою доставки ТОВ "Нова пошта". На підтвердження цього відповідач надав до суду копії видаткових накладних №Рн241008/006 від 08.10.2024 року та №Рн241021/001 від 21.10.2024 року, специфікацій до договору №241008/006-С року та №241021/001-С, а також експрес накладних №4464 від 09.10.2024 року та №3655 від 26.10.2024 року.

Відділ освіти Перещепинської міської ради здійснив повну оплату товару, що підтверджується платіжними інструкціями №1042 від 14.10.2024 року на суму 26 740,00 грн, №1043 від 14.10.2024 року на суму 25 940,00 грн, №1057 від 24.10.2024 року на суму 341 220,00 грн та №1058 від 28.10.2024 року на суму 80 220,00 грн.

Як стверджує прокурор, з моменту укладення договору замовник отримав від постачальника паливо у вигляді 1 340 літрів дизельного палива та 1365 літрів бензину А95 на загальну суму 142 519,40 грн, що підтверджується фіскальними чеками.

В подальшому, Відділ освіти Перещепинської міської ради не зміг отримати бензин та дизельне паливо на заправці відповідача (обумовленої договором) у зв`язку з відсутністю палива на АЗС, що підтверджується актами фіксації факту відмови відпуску пального від 01.01.2025 року, від 07.01.2025 року, від 16.01.2025 року та від 04.02.2025 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 2 направляв на адресу відповідача претензії від 16.01.2025, від 06.02.2025 щодо невиконання відповідачем умов договору щодо забезпечення наявності пального на визначеній АЗС або повернення замовнику коштів за оплачений та не отриманий товар, однак відповіді на них не отримав.

Вищевказані обставини стали підставою для звернення Керівника Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області до Господарського суду Полтавської області в інтересах держави в особі Перещепинської міської ради та Відділу освіти Перещепинської міської ради з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" про розірвання договору №3/10 від 03.10.2024 року та стягнення 331600,60 грн.

Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.10.2025 у справі №917/552/25: позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на користь Відділу освіти Перещепинської міської ради 331600,60 грн; в частині позовних вимог про розірвання договору №03/10 від 03.10.2024 року відмовлено.

При перегляді рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2025 у справі №917/552/25 в оскаржуваній частині, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює: підтримання публічного обвинувачення в суді; організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно частини 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 вказаної статті встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Відповідно до частин 1, 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Таким чином, відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Конституційний Суд України у рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" дійшов висновку, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорон землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

У пунктах 37-40, 43-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

В обґрунтування підстав звернення з позовом прокурор зазначає, що неналежне виконання умов договору поставки товару не сприяє раціональному та ефективному використанню коштів місцевого бюджету, істотно порушує інтереси територіальної громади у бюджетній сфері, а також у сфері освіти.

Відділ освіти Перещепинської міської ради звернувся з листом №162 від 18.02.2025 до Самарівської окружної прокуратури з проханням вжити заходи щодо захисту прав та інтересів держави, оскільки фінансової можливості для забезпечення захисту і відновлення порушених майнових прав та інтересів у судовому порядку позивач 2 не має.

Самарівська окружна прокуратура направила на адресу Перещепинської міської ради лист від 26.02.2025 №62-935вих-25 щодо направлення на адресу прокуратури необхідних документів. також у листі було повідомлено, що в разі не вжиття Відділом освіти Перещепинської міської ради та/або Перещепинською міською радою належних засобів захисту порушених інтересів територіальної громади, Самарівською окружною прокуратурою будуть вжиті відповідні заходи представницького характеру в порядку ст.131-1 Конституції України, ст. 53 ГПК України, ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру".

Відділ освіти Перещепинської сільської ради у відповідь на звернення прокуратури направив копії фіскальних чеків та листом від 05.03.2025 року за вих. №213 просив вжити заходи щодо захисту прав та інтересів Перещепинської територіальної громади в особі відділу освіти Перещепинської міської ради шляхом звернення до суду в частині повернення коштів.

За наведених вище обставин, на виконання вимог ч. 4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" Самарівська окружна прокуратура надіслала Перещепинській міській раді та відділу освіти Перещепинської міської ради повідомлення від 13.03.2025 №62-1203вих-25 про пред`явлення позову до суду в інтересах держави в особі Перещепинської міської ради та відділу освіти Перещепинської міської ради.

Наведені вище обставини свідчать, що у спірних правовідносинах прокурором у повному обсязі виконано процесуальний обов`язок, передбачений ст. 53 ГПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Оцінивши зміст даного договору з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у власність у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 667 Цивільного кодексу України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов спірного договору Відділом освіти Перещепинської міської ради здійснена оплата товару, що підтверджується платіжними інструкціями №1042 від 14.10.2024 року на суму 26 740,00 грн, №1043 від 14.10.2024 року на суму 25 940,00 грн, №1057 від 24.10.2024 року на суму 341 220,00 грн та №1058 від 28.10.2024 року на суму 80 220,00 грн., а Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" передано замовнику талони на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 474 120,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №Рн241008/006 від 08.10.2024 року та №Рн241021/001 від 21.10.2024 року.

Як зазначається позивачем та вбачається із актів фіксації факту відмови відпуску пального від 01.01.2025 року, від 07.01.2025 року, від 16.01.2025 року та від 04.02.2025 року, Відділ освіти Перещепинської міської ради не зміг отримати бензин та дизельне паливо у зв`язку з відсутністю палива на АЗС, яка була обумовлена умовами укладеного договору.

Як стверджує прокурор, з моменту укладення договору замовник отримав від постачальника паливо у вигляді 1 340 літрів дизельного палива та 1365 літрів бензину А95 на загальну суму 142 519,40 грн, що підтверджується відповідними фіскальними чеками, які додані до матеріалів справи.

Проте, Відділ освіти Перещепинської міської ради не отримав пальне на залишкову суму в розмірі 331600,60 грн.

Згідно п.1.1., 4.1. Договору постачальник зобов`язується у 2024 році передати у власність замовника: паливно-мастильні матеріали (бензин; дизельне паливо); постачальник передає уповноваженому представнику замовника товар у власність у вигляді талонів, що підтверджує право їх власника на отримання на АЗС учасника фіксованої кількості товару певного найменування і марки, які позначені на них.

Отже, за змістом Договору, його кінцевою метою є отримання замовником саме палива, а не лише талонів (як стверджує апелянт), тому надані постачальником талони мають повною мірою забезпечувати можливість досягнення цієї мети. Однак цієї умови Постачальником виконано не було.

Відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів на спростування обставин щодо відсутності на АЗС, яка знаходиться за адресою вул.Шевченка, 80 у м. Перещепине, відповідної кількості палива та неможливості отримання палива за талонами, а на офіційному сайті АЗС "Авіас" відсутня інформація про працюючі АЗС на території України.

Крім того, обставини того, що АЗС мережі "Авіас", які обслуговують скретч-картки ТОВ "Гарант Ойл Групп", не працюють, є загальновідомими, у зв`язку з чим не потребують доказування на підставі положень частини третьої статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Наведені вище обставини не можуть свідчити про належне та повне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" своїх зобов`язань за договором в світлі положень ст.ст.526, 599 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із неможливістю отримати пальне на визначеній Договором АЗС, Відділ освіти Перещепинської міської ради звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" із претензіями якими вимагав забезпечити наявність пального на АЗС або повернути замовнику кошти за передплачений товар, які були залишені без задоволення відповідачем.

Приймаючи до уваги те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" не було підтверджено виконання своїх зобов`язань за договором щодо забезпечення відпуску пального позивачу на відповідній АЗС або поставки позивачу товару чи повернення сплачених грошових коштів в сумі 331600,60 грн за товар, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми оплаченого товару у розмірі 331600,60 грн.

Доводи апелянта, що підписані позивачем видаткові накладні та звіт на офіційному сайті https://prozorro.gov.ua свідчать, що відповідач повністю та належним чином виконав свої зобов`язання перед Позивачем по Договору та поставив йому товар у передбачений Договором строк і у передбаченій кількості, не приймаються колегією суддів, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" взяло на себе зобов`язання поставити товар (пальне), а не лише передати талони.

Посилання скаржника, що з долучених Відповідачем специфікацій вбачається, що тільки невелика частина доданих до позову копій талонів бренду «АВІАС» була поставлена Відділу освіти Відповідачем по Договору №03/10 від 03.10.2024 року правомірно були відхилені місцевим господарським судом, оскільки:

- місцевим господарським судом було зазначено, що талони на бензин А-95 номіналом 10 л. в кількості 5 шт. №3035 2578 6684 - 3035 2578 6878 та в кількості 10 шт. №3035 2578 6868 - 3035 2578 6877 не стосуються предмету спору, оскільки подані прокуратурою помилково, не були враховані при розрахунку позовних вимог та не приймаються судом до розгляду;

- надані скаржником специфікації підписані в односторонньому порядку лише Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп". В свою чергу, Специфікація №1, яка є Додатком №1 до Договору підписана обома сторонами та не містить в собі номерів талонів;

- в матеріалах справи відсутні жодні належні та допустимі докази в розумінні ст.ст.76-77 Господарського процесуального кодексу України, які би свідчили, що талони на суму 331600,60 грн. були поставлені іншою особою, а не Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп";

- зідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту ст.79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Стандарт доказування вірогідності доказів, на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані прокурором та позивачами докази на підтвердження доводів, що наявні в матеріалах справи не отоварені талони були поставлені саме відповідачем є більш вірогідними ніж докази відповідача, які були надані на спростування зазначеної обставини.

Доводи апелянта були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2025 у справі №917/552/25 в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант Ойл Групп" на рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2025 у справі №917/552/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 30.10.2025 у справі №917/552/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя Е.В. Сгара

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Склярук

Повний текст постанови складено та підписано 03.03.2026 року