ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2026 р.м. ХарківСправа № 922/4711/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Банькіна Сергія Миколайовича, м. Харків
про стягнення 97 028,34 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області 30 грудня 2025 року із позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Банькіна Сергія Миколайовича (надалі - Відповідач) заборгованості в сумі 97 028,34 грн, де:

- заборгованість за невиконання зобов`язань за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 94 369,08 грн за період: грудень 2023 року - квітень 2025 року;

- заборгованість за абонентську плату за спожиту теплову енергію по індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 279,48 грн за період: травень 2023 року - червень 2025 року;

- заборгованість за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання по публічному договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності в сумі 2 379,78 грн за період: травень 2023 року - червень 2025 року.

Крім того, Позивач просить суд покласти на Відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості спожитої теплової енергії за період з грудня 2023 року по квітень 2025 року, а також несплату абонентської плати за період з травня 2023 року по червень 2025 року та несплату коштів за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з травня 2023 року по червень 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 позовну заяву Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" залишено без руху, встановлено Позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви не пізніше 5 (п`ятого) дня з дня отримання ухвали (з урахування поштового перебігу у разі подання засобами поштового зв`язку) для подання до Господарського суду Харківської області:

- копії індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

- документальних доказів часткової оплати Відповідачем та опису вкладення у цінний лист, засвідчений підписом та печаткою відділення поштового зв`язку, за яким можливо встановити фактичний перелік документів, що надсилалися Відповідачу на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

- письмового нормативного та документального обґрунтування правомірності позовних вимог до Фізичної особи-підприємця Банькіна Сергія Миколайовича.

12 січня 2026 року, в межах строку встановленого судом, до суду представником Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" Підгорним Б.Б. подано заяву (вх. № 803) про усунення недоліків, якою на виконання вимог ухвали суду надано копії індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, письмове нормативне та документальне обґрунтування правомірності позовних вимог до Фізичної особи-підприємця Банькіна Сергія Миколайовича, документальні докази часткової оплати Відповідачем та пояснення з приводу надсилання рахунків та повідомлення про заборгованість Відповідачу.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.01.2026 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/4711/25, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Постановлено Відповідачу, згідно статті 251 ГПК України, встановити строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов; запропонувати Позивачеві, у відповідності до частини 2 статті 251 ГПК України, в строк 10 днів подати до суду відповідь на відзив з дня його отримання; сторонам надати письмові пояснення щодо «№ дог. 11», зазначеного в призначенні платежу в банківських виписках від 17.10.2024 та 19.12.2024; повідомити сторін, що додаткові письмові докази, висновки експертів, клопотання, заяви та пояснення можуть бути подані ними до суду у строк до 11.02.2026 р.

16 січня 2026 року, на виконання вимог ухвали суду від 13.01.2026, Позивачем подано до суду письмові пояснення (вх. № 1326) щодо «№ дог. 11», зазначеного в призначенні платежу в банківських виписках від 17.10.2024 та 19.12.2024.

06 лютого 2026 року до господарського суду від особи, зазначеної в описі вкладення у цінний лист, а саме: «Мужчіна з власним ім`ям Сергій роду Банькіних через персону [Сергій Миколайович Банькін], уповноважений представник юр.особи ФОП БАНЬКІН СЕРГІЙ МИКОЛАЙОВИЧ» за підписом «у.п. /підпис/ жінка Антоніна роду Тюлюнових» надійшли наступні документи:

- ПРОТОКОЛ ОЦІНКИ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ з додатками (вх. № 3062);

- ПОВІДОМЛЕННЯ-ВОЛЕВИЯВЛЕННЯ про участь представника «Відповідача» у справі № 922/4711/25 з повноваженнями представляти інтереси без присутності Сторони Довірителя (вх. № 3063);

- Клопотання про забезпечення участі сторін та реалізаці. Процесуальних прав (вх. № 3064);

- ВОЛЕВИЯВЛЕННЯ для прийняття до відому (вх. № 3065);

- Сповіщення про заборону з вимогою листування лише у паперовому вигляді за допомогою поштового зв`язку та вимогою поновлення прав всіх учасників процесу (вх. № 3066).

11 лютого 2026 року Позивачем подано до суду пояснення по справі (вх. № 3420).

Суд своєю ухвалою від 13.02.2026 повернув заявнику без розгляду наступні матеріали: - ПРОТОКОЛ ОЦІНКИ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ з додатками (вх. № 3062 від 06.02.2026); - ПОВІДОМЛЕННЯ-ВОЛЕВИЯВЛЕННЯ про участь представника «Відповідача» у справі № 922/4711/25 з повноваженнями представляти інтереси без присутності Сторони Довірителя (вх. № 3063 від 06.02.2026); - Клопотання про забезпечення участі сторін та реалізації. Процесуальних прав (вх. № 3064 від 06.02.2026); - ВОЛЕВИЯВЛЕННЯ для прийняття до відому (вх. № 3065 від 06.02.2026); - Сповіщення про заборону з вимогою листування лише у паперовому вигляді за допомогою поштового зв`язку та вимогою поновлення прав всіх учасників процесу (вх. № 3066 від 06.02.2026). Підставою такого повернення є невідповідність процесуальному законодавству поданих документів.

02 березня 2026 року від Фізичної особи - підприємця Банкіна Сергія Миколайовича до суду надійшла вимога (вх. №5049) про відвід судді Жигалкіна І.П. від розгляду справи № 922/4711/25 та здійснити повторне призначення судді для розгляду справи №922/4711/25.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.03.2026 постановлено визнати заяву (вимогу) (вх. №5049 від 02.03.2026) Фізичної особи - підприємця Банкіна Сергія Миколайовича про відвід судді Жигалкіна І.П. від розгляду справи №922/4711/25 - необґрунтованою; передати матеріали справи №922/4711/25 на автоматизований розподіл, для визначення судді, який вирішуватиме питання про відвід, у порядку, встановленому частиною першою статті 32 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2026 вимога Фізичної особи-підприємця Банькіна Сергія Миколайовича про відвід судді передана на розгляд судді Калантай М.В.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.03.2026 постановлено відмовити у задоволенні вимоги Фізичної особи-підприємця Банькіна Сергія Миколайовича про відвід судді Жигалкіна І.П.

Після вирішення питання стосовно розгляду вимоги Фізичної особи-підприємця Банькіна Сергія Миколайовича про відвід судді Жигалкіна І.П. матеріали справи повернулися до судді Жигалкіна І.П. для подальшого розгляду.

Суд зазначає, що процесуальні документи у цій справі направлялись на адресу Відповідача, яка збігається із адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як місцезнаходження відповідача: АДРЕСА_1 та на адресу приміщення споживача: м. Харків, вулиця Георгія Тарасенка (колишня вулиця Плеханівська), буд.40. Ухвали суду повернулись до суду з довідкою поштового відділення, де зазначена причина повернення поштового відправлення - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.

Такі принципи господарського судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення (відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Крім цього, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Таким чином, вбачається, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Крім того, суд звертає увагу, що в свою чергу Відповідач своїм правом наданим відповідно до ст. 251, ст. 252 ГПК України не скористався, відзив на позов не надав, з клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до суду не звертався, а отже суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим Кодексом матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Разом з цим, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа - підприємець Банькін Сергій Миколайович на правах власника володіє нежитловими приміщеннями в житловому будинку за адресою: м. Харків, вулиця Георгія Тарасенка (колишня вулиця Плеханівська), буд.40 загальною площею 111,9 кв.м.

Житловий будинок за вказаною адресою оснащений централізованою системою теплопостачання, яка забезпечується КП "Харківські теплові мережі". Мережа системи теплопостачання приміщень відповідача є невід`ємною частиною централізованої системи теплопостачання житлового будинку в цілому, який знаходиться на обслуговуванні КП «ЖИТЛОКОМСЕРВІС». Облік споживання теплової енергії Відповідачем проводиться розрахунковим способом із застосуванням розрахунків теплового навантаження.

Згідно ст.ст. 12, 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. N 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. N 1022) послуги з теплопостачання, гарячої води, абонентного обслуговування та технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем надаються на теперішній час відповідно до положень індивідуальних та публічних договорів.

Так, 01 грудня 2021 року набрав чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 31 жовтня 2021 року, який опублікований на офіційному вебсайті КП "Харківські теплові мережі" в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua (далі по тексту - Договір-1).

Відповідно до положень п. 51 Договору-1 він набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

Відповідно до п. 4 Договору-1 фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Відповідно до п. 32 Договору-1 плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Відповідно до п. 30 Договору-1 споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, плати за абонентське обслуговування.

Згідно п. 33. Договору-1, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Відповідно до п. 34 Договору-1, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Крім того, відповідно до п. 11 Договору-1, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018р. № 315 (далі Методика розподілу).

Вказана Методика розподілу встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (п.1 Методики).

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень.

Відповідно до визначення, передбаченого Методикою, опалюване приміщення це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря (п.2 Методики).

Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Мінрегіоном від 22.11.2018 № 315, зареєстрованим в Мін`юсті 28.12.2018 за № 1502/32954 (далі - Методика), встановлює порядок розподілу обсягів спожитихкомунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. Відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Закону України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» на виконання яких розроблена та затверджена Методика, комунальними послугами є, зокрема послуги: з постачання теплової енергії, з постачання гарячої води, з централізованого водопостачання, з централізованого водовідведення.

01 липня 2022 року набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків комунальної та інших форма власності від 01.07.2022 року (далі по тексту - Договір-2). Вказаний договір опублікований на офіційному вебсайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua.

Відповідно до положень пункту 30 Договору-2, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

Згідно п. 4 Договору-2, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема шляхом оплати рахунка, отриманого від виконавця послуги, або фактичного отримання послуги.

Відповідно до п. 5 Договору-2 виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги затвердженою вартістю в строки та умови зазначені цим Договором.

Згідно з п. 6 Договору-2 технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання проводиться відповідно до переліку адрес будинків, зазначених у Додатку 1, та включає комплекс робіт, які визначені на підставі Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 № 150.

У відповідності до п. 13 Договору-2 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги сплачується споживачем виконавцю щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Отже, вище вказані договори, які викладені у вільному доступі на Інтернет-сайті Позивача, є публічними договорами приєднання, укладення яких здійснюється з урахуванням вимог статей 11, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" плата виконавцю комунальної послуги з надання послуг з постачання теплової енергії за індивідуальним договором, який є публічним договором приєднання та за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності складається з:

- плати за послуги, що розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначених відповідно до законодавства;

- плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України;

- плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Послуга з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових теплових мереж є похідною комунальною послугою, яка додатково надається виходячи з послуги постачання теплової енергії виключно в інтересах усіх споживачів для сталого та безперебійного функціонування теплових мереж в цілому та з метою надання комунальних послуг якомога високої якості, а тому випливає із надання основних комунальних послуг.

Водночас, Позивач зазначає, що Відповідачу направлялися рахунки-фактури, які були частково сплачені та по особовому рахунку Відповідача (о/р 17101 7638) обліковується заборгованість на загальну суму 97 028,34 грн, з яких:

- надання послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2023 по квітень 2025 року на суму 94 369,08 грн за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 31 жовтня 2021 року;

- абонентське обслуговування з надання послуги з постачання теплової енергії за період з травня 2023 року по червень 2025 року на суму 279,48 грн за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021;

- технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з травня 2023 року по червень 2025 року на суму 2379,78 грн за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків комунальної та інших форма власності від 01.07.2022.

Приєднання Відповідача до умов вказаних публічних договорів (акцептування) є фактичне отримання ним послуг за вказаний період часу, на який посилається Позивач, як період заборгованості, в якому Відповідачу були надані Позивачем комунальні послуги, які Відповідач прийняв і спожив.

Факт отримання та споживання Відповідачем послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування підтверджується:

- актом підключення споживача № 171/1062 від 25.10.2023;

- актом відключення споживача № 171/2004 від 26.03.2024;

- актом підключення споживача № 171/2874 від 29.10.2024;

- актом відключення споживача № 171/3256 від 15.04.2024.

Факт отримання та споживання Відповідачем послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудикових систем багатоквартирних будинків з постачання теплової енергії підтверджується:

- актом готовності до опалювального періоду 2023-2024 років № 171/449 від 09.08.2023;

- актом готовності до опалювального періоду 2024-2025 років № 171/1111 від 07.08.2024.

Згідно вказаних актів, роботи з обслуговування внутрішньобудинкових систем виконані, система опалення може бути включена в роботу на протязі відповідного опалювального сезону.

Позивачем здійснено направлення на адресу Відповідача досудового повідомлення № 54-477 від 22.07.2025 та супровідного листа № 54-478 від 22.07.2025 з актами виконаних робіт по відпуску теплової енергії та рахунками-фактури, які направлялися рекомендованим відправленням, що підтверджується фіскальним чеком від 22.07.2025. Отримання Відповідачем рахунків та обізнаність щодо заборгованості підтверджується здійсненням ним часткових оплат.

При цьому, Позивач надає банківську електронну виписку щодо часткової оплати, зазначивши, а саме: ФОП Банькін С.М., а оплата від 19.12.2024 в сумі 2000,00 грн з призначенням платежу: «Оплата за теплову енергію о/р НОМЕР_3, Листопад 2024» (вказана сума відображена в розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії сплачено за місяць листопад 2024 року). Оплата від 17.10.2024 в сумі 2000,00 грн з призначенням платежу: «Оплата за теплову енергію о/р НОМЕР_3, Вересень 2024» (вказана сума відображена в розрахунку заборгованості за послуги з постачання теплової енергії сплачено за місяць грудень 2023 року, що відповідає пункту 36 Договору-1: під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві, у разі відсутності такої заборгованості - в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу. В нашому випадку у споживача відсутнє нарахування за послугу з постачання теплової енергії за вересень 2024 року, у зв`язку з чим оплата віднесена на минулі розрахункові періоди ).

Відповідно до п. 33 Договору-1 рахунки надаються на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку.

Також відповідно до п. 56 Договору-1 встановлено, що Виконавець надсилає повідомлення, документи та інформацію, що передбачені цим договором, на поштову адресу приміщення споживача або іншими засобами зв`язку, зазначеними споживачем.

Враховуючи вказане, Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з Відповідача заборгованість у загальному розмірі 97 028,34 грн, де: заборгованість за невиконання зобов`язань за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 94 369,08 грн за період: грудень 2023 року - квітень 2025 року; заборгованість за абонентську плату за спожиту теплову енергію по індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 279,48 грн за період: травень 2023 року - червень 2025 року; заборгованість за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання по публічному договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності в сумі 2 379,78 грн за період: травень 2023 року - червень 2025 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Фізична особа-підприємець - фізична особа, яка реалізує свою здатність до праці шляхом самостійної, на власний ризик діяльності з метою отримання прибутку.

Державна реєстрація фізичних осіб-підприємців полягає у засвідчення факту набуття статусу підприємця фізичною особою.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації (ст. 50 Цивільного кодексу України).

Державна реєстрація особи, яка бажає отримати статус підприємця здійснюється державними реєстраторами підрозділів державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державної реєстраційної служби.

На підтвердження набуття статусу фізичній особі-підприємцю державним реєстратором видається Виписка. Статус фізичної особи-підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється підприємцями з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до положень п. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до ст. 51 Цивільного кодексу України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Банькін Сергій Миколайович на правах власника володіє нежитловими приміщеннями 1-го поверху №4.6-9,4а антресолі №10-:-12 житлового будинку літ. «А-6» загальною площею 111,9 кв.м. за адресою: м. Харків, вулиця Георгія Тарасенка (колишня вулиця Плеханівська), буд.40 , підства виникнення права власності: договір купівлі-продажу, р.№854, 11.03.2008, Коляда Т.Г., приватний нотаріус ХМНО.

Законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності, як ФОП, та не містить норм щодо права власності ФОП. Законодавство лише встановлює, що ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, всім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернене стягнення. Відтак, суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому правовий статус ФОП не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності. Таким чином, нерухоме майно має реєструватися за фізичною особою.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровані, серед іншого, наступні види діяльності ФОП Банькін Сергій Миколайович: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний); 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів та інше.

Інформації про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Банькіна Сергія Миколайовича у зазначеному державному реєстрі не міститься.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України, чинний на момент спірних правовідносин) зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. 174 ГК України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

За змістом ст. 20 цього ж закону, до обов`язків споживача належить, зокрема, оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п.5 ч.1. ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У відповідності до ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу, а споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно ст.24 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 1 статті 275 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і підігріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору не допускається.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в статті 193 ГК України.

В силу статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В розумінні статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом було перевірено розрахунки нарахованої Позивачем суми боргу за позовними вимогами про стягнення вартості послуги з постачання теплової енергії в сумі 94 369,08 грн за період: грудень 2023 року - квітень 2025 року за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії; за абонентську плату за спожиту теплову енергію по індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 279,48 грн за період: травень 2023 року - червень 2025 року; послуги за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання по публічному договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності в сумі 2 379,78 грн за період: травень 2023 року - червень 2025 року, внаслідок чого суд прийшов до висновку, що вони є обґрунтованим, арифметично вірними, здійснені з дотриманням вимог законодавства, у зв`язку з чим вимоги Позивача про стягнення є правомірними.

Як було зазначено вище, Позивачем здійснено направлення на адресу Відповідача досудового повідомлення № 54-477 від 22.07.2025 та супровідного листа № 54-478 від 22.07.2025 з актами виконаних робіт по відпуску теплової енергії та рахунками-фактури, які направлялися рекомендованим відправленням, що підтверджується фіскальним чеком від 22.07.2025. Отримання Відповідачем рахунків та обізнаність щодо заборгованості підтверджується здійсненням ним часткових оплат.

А отже, враховуючи вищевикладене, Відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання в частині своєчасного розрахунку за Договором-2 та Договором-2.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Крім того, суд зазначає, що КП «Харківські теплові мережі» в межах справи №922/3435/23 зверталося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Банькіна Сергія Миколайовича про стягнення заборгованості по особовому рахунку о/р НОМЕР_1 за надання послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2021 року по квітень 2023 року за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 31 жовтня 2021 року у сумі 68 835,96 грн; заборгованості за абонентське обслуговування з надання послуги з постачання теплової енергії за період із грудня 2021 року по квітень 2023 року за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 31 жовтня 2021 року у сумі 174,38 грн; заборгованості за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період із липня 2022 року по квітень 2023 року за публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків комунальної та інших форма власності від 01.07.2022 року у сумі 915,31 грн. Господарським судом Харківської області ухвалене рішення у справі № 922/3435/23, яким позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» задоволено, вказане рішення набрало законної сили 27.10.2023.

Отже, вказаним рішенням суду встановлені обставини факту укладання зазначених договорів, отримання послуг від Позивача Відповідачем за минулий період, методика нарахування Позивачем та правомірні підстави стягнення заборгованості.

Об`єднана палата КГС ВС у постанові від 18.06.2021 у справі № 910/16898/19 виснувала, що преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Ці правила також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі.

Аналізуючи положення ч. 7 ст. 75 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18, пункт 32) дійшла висновку, що преюдиціальне значення у справі надається саме обставинам, установленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють лише обставини, які належали до предмета доказування у відповідній справі, безпосередньо досліджувались і встановлювались у ній судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Враховуючи викладене та те, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги встановлення факту надання позивачем послуг з постачання теплової енергії, послуг з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, а також факту отримання та споживання відповідачем цих послуг, відсутність доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин та відсутність доказів на підтвердження повної сплати Відповідачем заборгованості, суд визнає вимоги Позивача належно обґрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі "Роуз Торія проти Іспанії", параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії", параграф 32).

Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі №800/527/16.

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматись принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття.

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.

Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

Зокрема, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення ЄСПЛ "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Суд вважає за можливе у виниклих правовідносинах за суттю спору застосувати принцип справедливості визначений на законодавчому рівні у межах ч. 1 ст. 2 ГПК України.

На єдність права і справедливості неодноразово вказував і Конституційний Суд України. Зокрема, у рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 зазначено: "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі". "Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права" (Рішення КСУ від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004).

Окрім того, принцип справедливості поглинається напевно найбільшим за своєю "питомою вагою" принципом верховенства права, який також чітко зафіксований у новітніх кодексах. Лише додержання вимог справедливості під час здійснення судочинства дозволяє характеризувати його як правосуддя. Цю думку можна, зокрема, простежити і в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003: "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судовий збір у розмірі 2422,40 грн покладається на Відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73-80, 86, 123, 129, 232, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути Фізичної особи - підприємця Банькіна Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ) заборгованість в сумі 97 028,34 грн (де: заборгованість за невиконання зобов`язань за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 94 369,08 грн за період: грудень 2023 року - квітень 2025 року; заборгованість за абонентську плату за спожиту теплову енергію по індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 279,48 грн за період: травень 2023 року - червень 2025 року; заборгованість за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання по публічному договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності в сумі 2 379,78 грн за період: травень 2023 року - червень 2025 року), а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "16" березня 2026 р.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

СуддяІ.П. Жигалкін