УХВАЛА

24 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 910/5989/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Баранця О. М., Кролевець О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А.В.,

за участю представників учасників справи:

позивача - Вербицького В. В. (адвоката)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2024

(суддя Мудрий С. М.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2025

(головуюча -Ходаківська І. П., судді: Демидова А. М., Владимиренко С. В.)

у справі за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАНК-2008"

про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1. У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, скаржниця) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАНК-2008" (далі - відповідач, Товариство) про поновлення її на посаді директора Товариства та стягнення з останнього середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 13.11.2023.

2. Позов обґрунтовано тим, що звільнення відбулося всупереч положенням статей 40, 47 Кодексу законів про працю України та пункту 10 Статуту Товариства - без проведення загальних зборів Товариства.

Фактичні обставини справи, установлені судами

3. Рішенням загальних зборів засновників Товариства, оформленим протоколом № 1 від 20.02.2008, вирішено, зокрема заснувати Товариство, визначено статутний капітал у розмірі 51 500 грн 00 коп, затверджено статут Товариства.

4. 06.03.2008 проведено державну реєстрацію юридичної особи - Товариства (номер запису 004291).

5. Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформленим протоколом №2 від 18.04.2013, вирішено призначити на посаду директора Товариства ОСОБА_1 .

6. Матеріали справи не містять доказів укладення договору (ані трудового, ані цивільно-правового) між ОСОБА_1 та Товариством. Вказана обставина також підтверджується ОСОБА_1 у позові.

7. 19.04.2013 проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу в частині керівника (номер запису 2024291).

8. Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформленим протоколом № 11 від 24.01.2019, вирішено, зокрема, привести статут Товариства у відповідність до вимог чинного законодавства України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" від 06.02.2018 № 2275-VIII (далі - Закон № 2275-VIII) та затвердити його у новій редакції.

9. Відповідно до п. 10 Статуту Товариства, затвердженого протоколом Загальних зборів учасників Товариства № 11 від 24.01.2019 (далі - Статут), органами управління Товариства є: Загальні збори, Наглядова рада та Директор.

10. Згідно з п. 7 п. 10.1.2 Статуту до компетенції Загальних зборів належить обрання та припинення повноважень членів виконавчого органу (директора) та встановлення йому розміру винагороди.

11. Пунктом 10.2 Статуту визначено, що виконавчим органом Товариства є Директор, який призначається Загальними зборами учасників.

12. Якщо Товариство має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції Загальних зборів, приймаються таким учасником одноособово та оформлюються письмовим рішенням (п. 10.1.9.1 Статуту).

13. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань єдиним учасником Товариства, якому належить 100% статутного капіталу, та кінцевим бенефіціарним власником вважалася ОСОБА_2 .

14. Рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформленим протоколом № 013/11 від 13.11.2023, звільнено ОСОБА_1 з посади директора Товариства з 12.11.2023 та призначено на посаду директора ОСОБА_2 .

15. Справжність підпису ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності від 01.11.2023, виданої від імені ОСОБА_2 , засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавриленко А.М.

16. 14.11.2023 проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу в частині керівника (номер запису 018024291).

17. 15.03.2024 та 03.04.2024 позивачка звернулася до відповідача із заявою, в якій просила надати документи щодо її звільнення, а також щодо невиплачених коштів.

18. У своїй відповіді від 12.04.2024 на зазначені листи Товариство повідомило, що ОСОБА_1 було звільнено рішенням №013/11 від 13.11.2023 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

19. 17.12.2024 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2025, про відмову у задоволенні позову.

20. Місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що позовна вимога ОСОБА_1 про поновлення її на посаді директора Товариства є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки на момент прийняття рішення про звільнення позивачки з посади директора Товариство мало одного учасника, тому загальні збори для вирішення такого питання не повинні були скликатися і відповідне рішення могло бути прийняте таким учасником Товариства одноособово та оформлене письмовим рішенням такого учасника. Суди також вказали, що з огляду на відмову у задоволені позову про поновлення на посаді, похідна вимога про стягнення середнього заробітку також не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

21. 15.09.2025 позивачка подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

22. На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень скаржниця визначає пункт 1 частини другої статті 287 цього Кодексу.

23. Обґрунтовуючи наявність зазначеної підстави касаційного оскарження зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми статей 32, 37, частини тринадцятої статті 39 Закону № 2275-VIII, і не врахували висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 921/36/18 (провадження № 12-293гс18) щодо того, що:

- відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України припинення повноважень посадової особи може бути підставою для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу та виплати вихідної допомоги у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток (стаття 44 КЗпП України), але замість розірвання трудового договору за згодою працівника його може бути переведено на іншу роботу (стаття 32 КЗпП України);

- якщо особа відсторонена від виконання повноважень керівника або іншого члена виконавчого органу та обрана інша особа для тимчасового здійснення таких повноважень, то це також не означає звільнення керівника або іншого члена виконавчого органу, бо чинним законодавством не передбачена така підстава для звільнення. У цьому разі теж має місце зупинення роботи посадової особи, викликане відсутністю організаційних умов, необхідних для виконання роботи, оскільки без повноважень посадова особа не може здійснювати керівництво або функції члена виконавчого органу. Щодо юрисдикції спору, оскарження рішення наглядової ради щодо відсторонення керівника від виконання повноважень директора не є трудовим спором, а стосується управління діяльністю юридичної особи, тому належить до юрисдикції господарського суду.

24. Верховний Суд ухвалою від 15.12.2025 відкрив касаційне провадження у справі та призначив до розгляду касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

26. Спір між сторонами виник унаслідок незгоди позивачки із рішенням про її звільнення з посади директора Товариства.

27. Як вже було зазначено, свої доводи у касаційній скарзі позивачка аргументувала тим, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми статей 32, 37, частини тринадцятої статті 39 Закону № 2275-VIII, і не врахували висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 921/36/18.

28. Відповідно до частин першої, другої статті 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи або безпосередньо його єдиний учасник - фізична особа у разі прийняття таким учасником рішення про це та після внесення відповідних відомостей до єдиного державного реєстру. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом або установчими документами товариства.

29. Згідно з частинами першою - четвертою статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 98 цього Кодексу. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Назвою виконавчого органу товариства відповідно до установчих документів або закону може бути "правління", "дирекція" тощо.

30. Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників визначено Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

31. Органами товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган (стаття 28 Закону № 2275-VIII тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, якщо окремо не вказано про інше).

32. Загальні збори учасників є вищим органом товариства (частина перша статті 29 Закону № 2275-VIII), до компетенції якого належить, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства (пункт 7 частини другої статті 30 Закону № 2275-VIII).

33. Разом з тим Закон № 2275-VIII також передбачає укладення з членом виконавчого органу товариства договору.

34. Частиною дванадцятою цієї ж статті 39 Закону № 2275-VIII передбачено, що договір, який укладається з членом виконавчого органу товариства, від імені товариства підписує особа, уповноважена на таке підписання загальними зборами учасників.

35. Аналіз цієї норми в сукупності з положеннями останнього речення частини сьомої статті 39, частини шостої статті 40 та частини восьмої статті 42 Закону № 2275-VIII дозволяє дійти висновку про те, що договір, про який ідеться в частині дванадцятій статті 39 цього Закону, є цивільно-правовим або трудовим договором (контрактом).

36. Таке розуміння узгоджується з подальшими змінами, яких зазнала ця норма. Так, у чинній редакції частина дванадцята статті 39 Закону № 2275-VIII передбачає, що з одноосібним виконавчим органом та кожним членом колегіального виконавчого органу укладається цивільно-правовий або трудовий договір (контракт). Договір (контракт), що укладається з одноосібним виконавчим органом та членом колегіального виконавчого органу, від імені товариства підписує особа, уповноважена на таке підписання загальними зборами учасників.

37. Про застосовність такого підходу свідчить також те, що Законом України від 15.07.2021 № 1667-IX "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні" статтю 39 Закону № 2275-VIII доповнено частиною чотирнадцятою, яка передбачає, що у випадках і на умовах, передбачених законом, повноваження виконавчого органу товариства може виконувати юридична особа, зареєстрована відповідно до законодавства України (особа, яка здійснює функції управління).

38. Таким чином, чинна редакція Закону № 2275-VIII встановлює обрання особи виконавчим органом товариства або до складу цього органу в межах відносин з управління товариством і окремо передбачає укладення цивільно-правового або трудового договору.

39. Отже, за загальним правилом створення (обрання) виконавчого органу товариства відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства (частина перша статті 99 ЦК України, пункт 7 частини другої статті 30 Закону № 2275-VIII) або в окремих випадках - наглядової ради товариства (частина друга статті 38 Закону № 2275-VIII). Це рішення породжує між особами, яких воно стосується, корпоративні відносини, у яких обрана особа наділяється повноваженнями з управління.

40. Ці корпоративні відносини також є підставою для виникнення відносин представництва товариства перед третіми особами, а також трудових відносин, що регулюються законодавством про працю, та виникають у зв`язку з укладенням в установленому порядку (частина дванадцята статті 39 Закону № 2275-VIII) з одноосібним виконавчим органом (членом колегіального виконавчого органу) трудового договору (контракту).

41. Такий трудовий договір (контракт) може визначати окремі аспекти діяльності одноосібного виконавчого органу (члена колегіального виконавчого органу) як працівника товариства, зокрема, строк здійснення ним повноважень; права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальну); умови матеріального забезпечення; умови звільнення з посади (у тому числі дострокового).

42. Водночас в обох випадках - коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 127/27466/20.

43. Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням загальних зборів учасників Товариства, оформленим протоколом № 2 від 18.04.2013, зокрема, призначено на посаду директора Товариства ОСОБА_1 . Поряд з цим, за встановленими судами обставинами матеріали справи не містять доказів укладення договору (ані трудового, ані цивільно-правового) між ОСОБА_1 та Товариством. Вказана обставина також підтверджується ОСОБА_1 у позові.

44. Враховуючи, що Товариство не укладало із ОСОБА_1 трудового договору (контракту), суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд дійшов правильного висновку про те, що між нею та Товариством не виникав спір стосовно припинення такого правочину, тому неправильними є висновки та доводи позивача про необхідність застосування у спірних правовідносинах норм КЗпП України.

45. Також, частиною тринадцятою статті 39 Закону № 2275-VIII передбачено, що повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.

46. Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом (частина перша статті 98 ЦК України).

47. При цьому за змістом пункту 1 частини другої статті 36 Закону № 2275-VIII рішення загальних зборів учасників товариства про обрання та припинення повноважень виконавчого органу не можуть прийматись шляхом опитування.

48. Як встановлено у цій справі, виконавчим органом Товариства є Директор, який призначається Загальними зборами учасників (пункт 10.2. Статуту).

49. Отже, припинення повноважень директора віднесено до компетенції Загальних зборів учасників Товариства.

50. Статтею 31 Закону № 2275-VIII передбачено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства.

51. Порядок скликання загальних зборів учасників товариства визначено статтею 32 Закону № 2275-VIII, частина перша якої передбачає, що загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.

52. Згідно з пунктом 7 пункту 10.1.2. Статуту до компетенції Загальних зборів належить обрання та припинення повноважень членів виконавчого органу (директора) та встановлення йому розміру винагороди.

53. Положеннями частин 2-5 та 11 статті 32 Закону № 2275-VIII передбачено, що виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Виконавчий орган товариства зобов`язаний надати учасникам товариства можливість ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах учасників. Виконавчий орган товариства забезпечує належні умови для ознайомлення з такими документами та інформацією за місцезнаходженням товариства у робочий час, якщо інший порядок не передбачений статутом товариства.

54. У той же час, статтею 37 Закону № 2275-VIII встановлені обмеження щодо процедури скликання загальних зборів - у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника. До товариства з одним учасником не застосовуються положення статей 32-36 цього Закону, а інші положення цього Закону застосовуються з урахуванням положень частини першої цієї статті.

55. Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань єдиним учасником Товариства, якому належить 100% статутного капіталу, та кінцевим бенефіціарним власником вважалася ОСОБА_2 .

56. Враховуючи, що на момент прийняття рішення про звільнення позивачки з посади директора Товариство мало одного учасника, суди обґрунтовано зазначили про те, що загальні збори для вирішення такого питання не повинні були скликатися і відповідне рішення могло бути прийняте таким учасником товариства одноособово та оформлене письмовим рішенням такого учасника.

57. Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що позовна вимога ОСОБА_1 про поновлення її на посаді директора Товариства є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, як і похідна позовна вимога про стягнення середнього заробітку.

58. Як уже зазначалося, єдиною підставою для звернення із цією касаційною скаргою позивачкою визначено неправильність застосування судами попередніх інстанцій статей 32, 37, частини тринадцятої статті 39 Закону № 2275-VIII, і неврахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 921/36/18.

59. Велика Палата Верховного Суду у постанові 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 виснувала про критерії визначення подібних правовідносин.

60. У справі № 921/36/18, на яку посилається скаржниця, предметом спору було визнання недійсним рішення Наглядової ради ПрАТ "Тернопільський КШБМ" від 4 січня 2018 року; скасування запису про внесення змін до відомостей про юридичну особу; зобов`язання поновити у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості про ПрАТ "Тернопільський КШБМ" станом на 21 січня 2018 року.

61. Верховний Суд у цій справі переглядав судове рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, яким було закрито провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України зазначивши, що спір, який виник у цій справі, не підлягає вирішенню в господарському суді, а має вирішуватись судом загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства, оскільки позивач не є та не був акціонером господарського товариства на день прийняття Наглядовою радою оспорюваного рішення, а був лише посадовою особою ПрАТ "Тернопільський "КШБМ", та є фізичною особою, яка не здійснює підприємницьку діяльність, у зв`язку з чим, з урахуванням суб`єктного складу сторін у справі, дійшов висновку, що цей спір виник не з корпоративних відносин.

62. У вказаній постанові Верховний Суд виснував про таке: "Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вимога про визнання недійсним рішення Наглядової ради ПрАТ "Тернопільський КШБМ" від 4 січня 2018 року, яким ОСОБА_1 було відсторонено від виконання повноважень директора товариства, є такою, що виникла з корпоративних відносин, а отже, її вирішення належить до юрисдикції господарського суду. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 145/1885/15-ц. Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що припинення повноважень керівника або іншого члена виконавчого органу не є порушенням його трудових прав, оскільки не обов`язково пов`язується з його звільненням. Припинення повноважень керівника або іншого члена виконавчого органу і його звільнення - це різні правові інститути. Припинення повноважень керівника або іншого члена виконавчого органу спричиняє зупинення роботи такої посадової особи, викликане відсутністю організаційних умов, необхідних для виконання роботи, оскільки без повноважень посадова особа не може здійснювати керівництво або функції члена виконавчого органу. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України припинення повноважень посадової особи може бути підставою для розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу та виплати вихідної допомоги у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток (стаття 44 КЗпП України), але замість розірвання трудового договору за згодою працівника його може бути переведено на іншу роботу (стаття 32 КЗпП України). Якщо особа відсторонена від виконання повноважень керівника або іншого члена виконавчого органу та обрана інша особа для тимчасового здійснення таких повноважень, то це також не означає звільнення керівника або іншого члена виконавчого органу, бо чинним законодавством не передбачена така підстава для звільнення. У цьому разі теж має місце зупинення роботи посадової особи, викликане відсутністю організаційних умов, необхідних для виконання роботи, оскільки без повноважень посадова особа не може здійснювати керівництво або функції члена виконавчого органу".

63. Тобто у справі № 921/36/18 предметом розгляду були інші питання ніж у справі, що розглядається, й правовідносини у цих справах також не є подібними. Адже у справі, що розглядається, позивачка ставить під сумнів правомірність свого звільнення з посади, тоді як у справі № 921/36/18 позивач ставив під сумнів правомірність припинення власних повноважень (відсторонення) як директора товариства.

64. А предметом дослідження у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 921/36/18 було не питання правомірності дій Наглядової ради ПрАТ "Тернопільський КШБМ" під час ухвалення рішення про відсторонення позивача від виконання повноважень директора товариства, а саме питання підвідомчості вказаного спору.

65. Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що підставою для касаційного оскарження, визначеною пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

66. З огляду на викладене, наведені скаржницею доводи про неврахування судами попередніх інстанцій у цій справі висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 921/36/18, щодо неправильного застосування норми статей 32, 37, частини тринадцятої статті 39 Закону № 2275-VIII, і неврахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 921/36/18 підтвердження не знайшли, адже правовідносин у справах не є подібними і у цих справах вирішувалися різні питання.

67. Оскільки правовідносини у наведених скаржницею справах не є подібними до правовідносин у цій справі і відповідно висновки Верховного Суду у них не є застосовними до цієї справи, то касаційне провадження у цій справі слід закрити.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

68. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Судові витрати

69. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника та не підлягає поверненню відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.08.2025 у справі № 910/5989/24 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді О. Баранець

О. Кролевець