ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 Справа № 914/2450/22(914/867/25)

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З., за участю секретаря судового засідання Цурак У.Ю., розглянувши матеріали справи за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «-АВТОТЕХСЕРВІС-» (46003, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. За Рудкою, буд. 33, офіс 40, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; )

про стягнення 3 593 687,64 грн заборгованості

у межах провадження у справі №914/2450/22

у справі за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю БЕЛ-ПЕТРОЛ ТРЕЙДІНГ, м. Львів

про банкрутство: Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; )

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

5 жовтня 2022 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю БЕЛ-ПЕТРОЛ ТРЕЙДІНГ у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; ).

Ухвалою суду від 07.10.2022 заяву ТОВ БЕЛ-ПЕТРОЛ ТРЕЙДІНГ про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ БНК-УКРАЇНА (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; ) прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 02.11.2022 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА про зупинення провадження у справі за вх. №3562/22 від 01.11.2022 відмовлено; відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА(79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; ). Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю БЕЛ-ПЕТРОЛ ТРЕЙДІНГ до Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА у розмірі 325 736 124,00 грн заборгованості та 24 810,00 грн судового збору. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» строком на сто сімдесят календарних днів. Призначено розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА (арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №122 від 07.02.2013; адреса: АДРЕСА_1 .

Офіційно оприлюднено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; ) у встановленому законодавством порядку.

Постановою суду від 24.05.2023 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА; припинено повноваження розпорядника майна; затверджено звіт про нарахування і виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича за виконання ним повноважень розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА за період з 02.11.2022 по 22.05.2023 на загальну суму 134 000,00 грн; визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №122 від 07.02.2013; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Судом оприлюднено на офіційному веб-сайті Касаційного господарського суду у складі Верховного суду повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА (79012, м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 42, каб. 407; ) банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Хід розгляду справи викладено в відповідних ухвалах суду.

Справа № 914/2450/22 перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

20 березня 2025 через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «-АВТОТЕХСЕРВІС-» подало позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» про стягнення 3 593 687,64 грн заборгованості.

Ухвалою суду від 25.03.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «-АВТОТЕХСЕРВІС-» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна» про стягнення 3 593 687,64 грн заборгованості прийнято до розгляду в межах провадження справи №914/2450/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «БНК-Україна».

Судове засідання, призначене на 30.04.2025 о 15.00 год не відбулося у зв`язку з повідомленням про замінування приміщення суду, евакуацією працівників суду, сторін та його обстеженням відповідними службами, про що складено Акт обстеження приміщення №б/н від 30.04.2025, час обстеження 15.15 год.

В судове засідання від 11.06.2025 представник позивача не з`явився. Представник відповідача в судове засідання з`явився та просив розглянути клопотання про витребування. Також, подав клопотання про долучення до матеріалів справи листа філії «Центр транспортної логістики» АТ «Українська залізниця» від 06.05.2025 вих.№ЦТЛ-19/30н.

Ухвалою суду від 11.06.2025 клопотання ТОВ «БНК-Україна» від 11.04.2025 за вх.№9407/25 про витребування доказів задоволено, зобов`язано позивача надати оригінал Додаткової угоди №3 від 28.01.2022 до Договору поставки товару від 12.05.2021 №503-А93-21/д для огляду в судовому засіданні. Розгляд справи відкладено на 13.08.2025.

Підстави відкладення розгляду справи викладено в ухвалах суду від 13.08.2025 та 08.10.2025. Розгляд справи відкладено на 10.12.2025.

У судове засідання від 10.12.2025 сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Позивач вимоги, викладені в ухвалі суду від 11.06.2025 не виконав, не надав оригіналу Додаткової угоди №3 від 28.01.2022 до Договору поставки товару від 12.05.2021 №503-А93-21/д для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 10.12.2025 розгляд справи відкладено на 04.03.2026.

У судове засідання 04.03.2026 сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце, дату та час судового засідання.

03.03.2026 позивач сформував в системі «Електронний суд» клопотання, в якому просить розглянути справу без участі його представника, за наявними матеріалами.

Відповідач в судові засідання участь представника не забезпечив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до вимог ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представника відповідача та його відзиву на позовну заяву.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, відповідно до ст. 13 ГПК України, учасникам справи створювались необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У судовому засіданні 04.03.2026 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиції сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 12 травня 2021 між ТОВ «-Автотехсервіс-» та ТОВ «БНК Україна» укладено Договір поставки товару № 503-А95 21/Д, відповідно до умов, якого покупець зобов`язується своєчасно оплачувати товар, а постачальник зобов`язується поставити бензин А-95 у терміни та на умовах договору та додаткових угод до нього. У межах договору укладено Додаткову угоду №3 від 28.01.2022. Згідно з п.1 Угоди попередня сума угоди складає 2 373 777,36 грн. включаючи ПДВ. Позивач зазначає, що на виконання зазначеної угоди, позивач сплатив на користь відповідача 2 373 777,36 грн. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач не виконав взятого зобов`язання з поставки бензину А-95 за Додатковою угодою №3 від 28.01.2022, відповідач зобов`язаний повернути кошти за договором поставки бензину А-95 у розмірі 2 391 918,60 грн. (2 373 777,36 грн (кошти сплачені позивачем на виконання умов Додаткової угоди №3 від 28.01.2022 до Договору поставки товару від 12.05.2021 №503-А95-21/Д) + 18 141,24 грн (кошти сплачені позивачем на виконання п.2.17, 2.18 договору поставки товару від 12.05.2021 №503-А95-21/Д)).

Позивач просить стягнути з відповідача 2 391 918,60 грн - заборгованості, 213 896,50 грн - 3 % річних, 987 872,54 грн - інфляційне збільшення від суми боргу та визначити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення (в тому числі приватному виконавцю) право нараховувати 3% річних за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100 (С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення): - на суму боргу в 2 391 918,60 грн. за період з 18.03.2025 до моменту виконання рішення суду товариством з обмеженою відповідальністю «БНК -Україна». Також, просить стягнути з ТОВ «БНК Україна» сплачений судовий збір.

Відповідач у клопотанні від 11.04.2025 зазначив, що ознайомившись з позовною заявою та поданими документами, вважає позовні вимоги неоґрунтованими, з огляду на таке. Предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за непоставлений товар (бензин марки А-95) та інфляційних нарахувань та 3 % річних. Документом, який визначає строк поставки, на думку позивача, є Додаткова угода № 3 від 28.01.2022 до Договору поставки товару від 12.05.2021 № 503-А95-21/д. Саме в цьому документі, за доводами позивача, містяться строк поставки до 28.02.2022. Відповідач посилається на те, що Додаткова угода № 3 від 28.01.2022 до Договору поставки товару від 12.05.2021 № 503-А95-21/д долучена позивачем не повністю, відсутня сторінка з підписом директора ТОВ «БНК-УКРАЇНА», а долучені сторінки скановані із різних документів. Відповідач зазначив, що у ліквідатора ТОВ «БНК-УКРАЇНА» вказана додаткова угода відсутня та просив витребувати доказ у справі, а саме: оригінал письмового доказу Додаткової угоди №3 від 28.01.2022 до Договору поставки товару від 12.05.2021 №503-А93-21/д.

Обставини справи встановлені судом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12 травня 2021 між ТОВ «-Автотехсервіс-» та ТОВ «БНК Україна» укладено Договір поставки товару № 503-А95 21/Д. У відповідності до умов Договору Покупець зобов`язується своєчасно оплачувати товар, а Постачальник зобов`язався поставити бензин А-95 у терміни та на умовах договору та додаткових угод до нього. Зокрема, в межах Договору укладено Додаткову угоду №3 від 28.01.2022.

Згідно з п.1 Угоди попередня сума угоди становить 2 373 777,36 грн. включаючи ПДВ. Позивач стверджує, що на виконання зазначеної угоди перерахував на користь відповідача 2 373 777,36 грн, включаючи ПДВ в якості передоплати за бензин А-95. До матеріалів справи долучено копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №20 від 21.02.2022 на суму 2 373 777,36 грн, в якій в призначенні платежу вказано: оплата за бензин АИ-95-К5-Євро згідно з ДУ №3 від 28.01.2022, договір №503-А95-21/Д, в тому числі ПДВ 20% 395 629,56 грн.

Відповідно до п.7 Додаткової угоди №3 термін поставки - 28.02.2022. ТОВ «-Автотехсервіс-» зазначає, що не отримав обумовлений товар у визначені терміни.

Крім того, відповідно до умов п. 2.17., 2.18. Договору поставки бензину А-95 в якості запобіжного заходу позивач зобов`язався перерахувати на рахунок відповідача грошову суму у розмірі, виходячи з 10 євро за тонну, що є «контрактним забезпеченням» за договором та сплачується протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку постачальником або стягується в безспірному порядку на користь постачальника. Відповідно до рахунку №1162 від 24.11.2021 копія рахунку долучена до матеріалів справи, Відповідач сплатив 26.11.2021 контрактне забезпечення у сумі 18 141,24 грн, копія платіжного доручення долучена до матеріалів справи. Відповідно до п. 2.21 Договору зазначена сума або зараховується у вартість поставленого товару або повертається в повному обсязі за умови повного виконання зобов`язання. Позивач зазначає, що сума «контрактного забезпечення» за Договором поставки А-95 не була повернута.

Зважаючи на умови Договору поставки бензину А-95 сторони зобов`язались з періодичністю обумовленою п. 3.15. Договору, а саме до 18 числа кожного місяця або після відвантаження товару, Постачальник надає Покупцю акти звіряння взаєморозрахунків, а Покупець протягом двох днів підписує їх або надає заперечення.

Згідно підпункту б п.3.16 Договору поставки бензину А-95, якщо за результатами звіряння сума здійсненої оплати перевищує остаточну вартість поставленого Товару, постачальник повертає Покупцеві надмірно сплачену суму протягом 5 банківських днів.

Позивач посилається на те, що починаючи з березня 2022 відповідач не готував та не надав контрагенту акти звіряння взаєморозрахунків. Враховуючи те, що позивач не виконав взятого зобов`язання з поставки бензину А-95 за Додатковою угодою №3 від 28.01.2022, відповідач зобов`язаний був повернути кошти за Договором поставки бензину А-95 у розмірі 2 391 918,60 грн. (2 373 777,36 (кошти сплачені Відповідачем на виконання умов Додаткової угоди №3 від 28.01.2022 до Договору поставки товару від 12.05.2021 №503-А95-21/Д) + 18141,24 (кошти сплачені Відповідачем на виконання п.2.17, 2.18 Договору поставки товару від 12.05.2021 №503-А95-21/Д)) не пізніше 25.03.2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеної норми позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за період з 25.03.22 по 17.03.22, що становить 213 896,50 грн та інфляційні нарахування з 25.03.22 по 17.03.22 на суму 987 872,54 грн.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України також визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст.692 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до п.7 Додаткової угоди №3 термін поставки товару становив 28.02.2022. ТОВ «-Автотехсервіс-» стверджує, що не отримав обумовлений товар у визначені терміни.

Позивач здійснює нарахування 3 % річних та втрат від інфляції з 25.03.2022.

11 квітня 2025 відповідачем заявлено клопотання про витребування доказів з проханням витребувати у товариства з обмеженою відповідальністю «-АВТОТЕХСЕРВІС-» оригінал письмового доказу для огляду у судовому засіданні, а саме оригінал Додаткової угоди № 3 від 28.01.2022 до Договору поставки товару від 12.05.2021 № 503-А95-21/д.

Ухвалою суду від 11.06.2025 клопотання ТОВ «БНК-Україна» від 11.04.2025 за вх.№9407/25 про витребування доказів задоволено, витребувано у позивача оригінал Додаткової угоди №3 від 28.01.2022 до Договору поставки товару від 12.05.2021 №503-А93-21/д, для огляду в судовому засіданні.

Позивачем не виконано вимог, викладених в ухвалах суду. У клопотанні від 03.03.2026 позивач підтвердив наявність у його розпорядженні оригіналу Додаткової угоди №3 від 28.01.2022 до Договору поставки товару від 12.05.2021 №503-А93-21/д та вказав, що забезпечить надання оригіналу цього документу, для огляду судом, шляхом надсилання поштового відправлення. Проте, станом на дату розгляду справи позивач не надав оригіналу Додаткової угоди №3 від 28.01.2022 до Договору поставки товару від 12.05.2021 №503-А93-21/д. Суд звертає увагу на те, що сторона позивача мала достатньо часу для надання витребуваних судом доказів, обґрунтованих письмових пояснень з приводу виконання/невиконання ухвали суду про витребування доказів до суду подано не було.

Як встановлено судом, якщо переглянути в підсистемі «Електронний суд» додаток до позовної заяви Додаткову угоду №3 від 28.01.2022 до Договору поставки товару від 12.05.2021 №503-А93-21/д, то перша сторінка є відсканована з копії, друга з оригіналу, третя з копії, четверта з оригіналу. Додаткова угода № 3 від 28.01.2022 до Договору поставки товару від 12.05.2021 № 503-А95-21/д долучена позивачем не повністю, відсутня сторінка з підписом директора ТОВ «БНК-УКРАЇНА».

Вказаний доказ є основним доказом, на якому ґрунтуються позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «-АВТОТЕХСЕРВІС-», тому дослідження його є ключовим при визначенні розміру заборгованості, періоду прострочення та інших обставин, які входять в предмет доказування в межах даної справи.

Відповідно до ч. 1, 4, 7, 8 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Будь-яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Згідно з ч. 10 ст. 81 ГПК України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частина 2).

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (частина 4).

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частина 5).

Відповідно до ч. 6. ст. 91 ГПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Предметом доказування у справі про стягнення боргу за невиконання умов поставки є наявність договірних відносин (договір, специфікація), факт поставки або її відсутності/неналежності, виникнення грошового зобов`язання (попередня оплата або оплата за отриманий товар), факт порушення строку чи обсягу поставки та розмір збитків.

Предметом позову в цій справі є вимога позивача про стягнення заборгованості за договором поставки, 3% річних та втрат від інфляції. Позивач посилається на те, що межах договору поставки товару № 503-А95 21/Д від 12.05.2021 між сторонами укладено Додаткову угоду №3 від 28.01.2022, відповідно до умов якої, попередня сума угоди становить 2 373 777,36 грн. включаючи ПДВ. На виконання зазначеної угоди сплатив на користь Відповідача 2 373 777,36 грн, включаючи ПДВ в якості передоплати за бензин А-95. До матеріалів справи долучено копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №20 від 21.02.2022 на суму 2 373 777,36 грн, в якій в призначенні платежу вказано: оплата за бензин АИ-95-К5-Євро згідно з ДУ №3 від 28.01.2022, договір №503-А95-21/Д, в тому числі ПДВ 20% 395 629,56 грн. Відповідно до п.7 Додаткової угоди №3 термін відвантаження товару до 28.02.2022.

Позивач у позові визначає початковий строк розрахунку, починаючи з 25.03.2022. Разом з тим, суд зазначає, що умови договору та додаткової угоди не визначають строків зобов`язання з повернення суми попередньої оплати (вартості недопоставленого товару) товару. Умови договору та додаткової угоди не дають суду можливості визначити початок строку прострочення зобов`язання відповідача.

Крім того, суд враховує, що в матеріалах справи відсутня сторінка Додаткової угоди №3 від 28.01.2022 до договору поставки, де б містилися підписи уповноважених сторін та відбитки печатки юридичних осіб.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів невиконання відповідачем договірних зобов`язань.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 18 141,24 грн оплати контрактного забезпечення, суд вказує на те, що у платіжному дорученні №5047 від 26.11.2021 на суму 18 141,24 грн, в призначенні платежу зазначено: «Оплата контрактного забезпечення згідно з рахунком №1162 від 24.11.2021 без ПДВ». Рахунок на оплату, виставлений відповідачем, №1162 від 24.11.2021 містить посилання на Договір №503-А95/Д від 12.05.2021, а не на Додаткову угоду №3 від 28.01.2022, доказів невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним договором поставки в рамках інших додаткових угод матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Відповідно до статті 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Виходячи із змісту ст. 79 ГПК України прослідковується наближеність цього інституту до стандарту доказування баланс ймовірностей (balance of probabilities), який характерний для англосаксонської правової системи.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 25.11.2021 у справі № 910/15963/20 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи аналіз положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Судові витрати.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-241 ГПК України, ст.ст. 1, 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «-АВТОТЕХСЕРВІС-» до Товариства з обмеженою відповідальністю БНК-УКРАЇНА про стягнення 3 593 687,64 грн заборгованості - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складений 10.03.2026.

Суддя Чорній Л.З.