УХВАЛА

16 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 902/657/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця Швейбиша Юрія Ісааковича на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 (колегія суддів: Мельник О. В., Петухов М. Г., Олексюк Г. Є.) та рішення Господарського суду Вінницької області від 01.10.2025 (суддя Маслій І. В.) у справі

за позовом виконувача обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тульчинської міської ради до фізичної особи-підприємця Швейбиша Юрія Ісааковича про стягнення 286 261,51 грн,

ВСТАНОВИВ:

Виконувач обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Тульчинської міської ради (далі - Міська рада) звернувся до фізичної особи-підприємця Швейбиша Юрія Ісааковича (далі - ФОП Швейбиш Ю. І.) з позовом про стягнення 286 261,51 грн.

01.10.2025 Господарський суд Вінницької області ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2026, про задоволення позову.

ФОП Швейбиш Ю. І. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове - про відмову у позові. Разом з касаційною скаргою, скаржник подав заяву про поворот виконання судового рішення.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідною з частиною сьомою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2025 у розмірі 3 028,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у даній справі є стягнення 286 261,51 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (302 800,00 грн), а тому справа є малозначною у розумінні статті 12 ГПК України.

Разом із тим підпункти "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачають випадки за наявності яких рішення суду у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб може бути оскаржено в касаційному порядку. При цьому, особа, яка подає касаційну скаргу повинна обґрунтувати та довести наявність такого випадку.

У касаційній скарзі ФОП Швейбиш Ю. І., посилаючись на підпункт "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, зазначає, що дана справа має виняткове значення для скаржника та становить значний суспільний інтерес, оскільки правовий інструмент щодо відшкодування збитків власникам землі за безоплатне користування земельною ділянкою був використаний у даній справі з метою помсти відповідачу. Крім того, скаржник зазначає, що використання результатів роботи комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі як інструменту адміністративного тиску на відповідача нівелює принцип законності та об`єктивності.

Однак колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що справа має виняткове значення та становить значний суспільний інтерес, оскільки вони зводяться до суб`єктивної оцінки фактичних обставин конкретного спору та до викладення власного бачення скаржника у питанні застосування правових норм, а також є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду щодо розгляду скарг.

Сама по собі незгода скаржника з висновками судів попередніх інстанцій щодо оцінки доказів, зокрема акта обстеження земельної ділянки та наявності конфлікту інтересів у членів комісії, не свідчить про виняткове значення справи для правозастосовної системи.

Твердження відповідача про використання правових інструментів як "способу помсти" або "адміністративного тиску" є оціночними судженнями скаржника, які не підтверджені доказами, що мали б значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання на наявність конфлікту інтересів у депутата міської ради, який був членом комісії, вже було предметом дослідження судом апеляційної інстанції, який не встановив впливу цього факту на правомірність нарахування збитків, розрахованих на основі нормативної грошової оцінки землі.

Зокрема, апеляційним судом встановлено, що обстеження земельних ділянок здійснювалося комісійно, у межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, що виключає можливість упередженого прийняття відповідних рішень, а твердження ФОП Швейбиш Ю. І. про наявність реального конфлікту інтересів між одним із депутатів міської ради та відповідачем мають виключно характер припущення та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Слід зазначити, що "винятковість" у розумінні підпункту "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України - це нетиповість правової проблеми або наявність непоодиноких випадків суперечностей у судовій практиці, тоді як у цій справі спір стосується стандартних правовідносин щодо стягнення безпідставно збережених коштів за користування землею.

Отже, наведені скаржником у касаційній скарзі доводи не є достатнім та належним обґрунтуванням того, що ця конкретна справа має виняткове значення для скаржника в розумінні підпункту "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Фактично скаржник веде до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи та в цілому до заперечення результату розгляду справи. Однак в контексті повноважень суду касаційної інстанції як "суду права", а не "суду фактів" та положень статті 300 ГПК України й враховуючи предмет та підстави позову даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені доводи є необґрунтованими, а тому відсутні підстави для відкриття провадження у справі.

Зважаючи на обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Швейбиш Ю. І. на підставі пункту 1 частини першої статті 293 цього ж Кодексу, оскільки її подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судова колегія дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, заява скаржника про поворот виконання судового рішення не розглядається.

Керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 902/657/25 за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Швейбиша Юрія Ісааковича на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 та рішення Господарського суду Вінницької області від 01.10.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач