СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Харків Справа № 917/911/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Білоусова Я.О.

за участю секретаря судового засідання Андерс О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Полтаваобленерго (вх.№1503П/2) на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 10.06.2025 у справі №917/911/23 (повний текст додаткового рішення складено та підписано 10.06.2025 суддею Киричуком О.А. у приміщенні Господарського суду Полтавської області)

за позовом Акціонерного товариства Полтаваобленерго, м. Полтава,

до Приватного підприємства Райагробуд м. Глобине, Кременчуцького району, Полтавської області,

про стягнення 3 036 654,04 грн

та зустрічним позовом Приватного підприємства Райагробуд м. Глобине, Кременчуцького району, Полтавської області,

до Акціонерного товариства Полтаваобленерго, м. Полтава,

про визнання недійсним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа за позовом Акціонерного товариства Полтаваобленерго до Приватного підприємства Райагробуд про стягнення заборгованості за необліковану активну електричну енергію згідно з Актом про порушення № 00005866 від 20.10.2022 та Протоколом засідання комісії Акціонерного товариства Полтаваобленерго № 00005866 з розгляду акта про порушення споживачем ПРРЕЕ та/або умов договору від 14.03.2023 в сумі 3 036 654 грн 04 коп та зустрічною позовною заявою Приватного підприємства Райагробуд до Акціонерного товариства Полтаваобленерго про визнання недійсним та скасування рішення комісії Акціонерного товариства Полтаваобленерго з розгляду Акта про порушення, оформленого протоколом № 00005866 від 14.03.2023.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.12.2024 у справі № 917/911/23 зустрічний позов задоволено повністю, визнано недійсним та скасовано рішення комісії АТ "Полтаваобленерго", оформлене протоколом № 00005866 від 14.03.2023, в задоволенні первісного позову відмовлено повністю, стягнуто з Акціонерного товариства Полтаваобленерго на користь Приватного підприємства Райагробуд 2684 грн витрат зі сплати судового збору.

Представник Приватного підприємства Райагробуд (адвокат Гуйван П.Д.) 19.12.2024 шляхом здання до пошти подав до Господарського суду Полтавської області заяву (вх. №911), в якій просив суд ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з Акціонерного товариства Полтаваобленерго витрат на правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.01.2025 у справі № 917/911/23 повернуто без розгляду заяву представника Приватного підприємства Райагробуд адвоката Гуйвана П.Д. про ухвалення додаткового рішення на підставі ч. 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з тим, що в порушення вимог ч. 6 ст. 6 цього кодексу її подано представником-адвокатом Гуйваном П.Д. за відсутності реєстрації ним електронного кабінету в ЄСІТС.

17.01.2025 Привтним підприємством «Райагробуд» шляхом здання на пошту повторно подано заяву про ухвалення додаткового рішеня про відшкодування витрат , понесених на правову допомогу у розмірі 228 000 грн.

В додатку до цієї заяви зазначено докази понесення витрат на правову допомогу, а саме: копії договорів від 06.06.2023 та від 16.06.2023, розписки від 18.11.2024, акту приймання-передачі від 18.11.2024.

Проте вказані додатки не було додано до цієї заяви.

Разом з цим, у заяві зазначено, що відповідні докази були надіслані рекомендованим листом при попередньому надсиланні до суду та до АТ "Полтаваобленерго".

20.01.2025 до Господарського суду Полтавської області подана заява Приватного підприємства Райагробуд, підписана директором підприємства Лєдніком В.І., у якій заявник просив поновити строк на подання заяви про розподіл судових витрат у справі, у зв"язку з тим, що цей строк був пропущений з поважних причин, які за твердженням заявника полягали в тому, що первісну заяву про ухвалення додаткового рішення подано в межах встановленого ч. 8 ст 129 Господарського процесуального кодексу України у перший у день ухвалення рішення суду - 19.12.2024, у той час як ухвалу суду від 10.01.2025 у справі № 917/911/23 про повернення вказаної заяви отримано ним 14.01.2025.

21.01.2025 до Господарського суду Полтавської області надійшла заява Приватного підприємства Райагробуд, підписана директором цього підприємства Лєдніком В.І., в якій

зазначено те, що заявник наразі усуває вказані в ухвалі суду від 10.01.2025 недоліки і подає повторну заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, яку підписано директором ПП «Райагробуд» Лєдніком В.І.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 21.01.2025 суд постановив поновити строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення, прийняти заяву Приватного підприємства Райагробуд про ухвалення додаткового рішення до розгляду та призначити розгляд заяви на 25.02.2025.

10.06.2025 Приватним підприємством «Райагробуд» до Господарського суду Полтавської області була подана заява, підписана від імені підприємства адвокатом Гуйваном П.Д. , в якій заявник просив долучити до матеріалів справи докази понесення вират на професійну правничу допомогу, а саме: копію договору про надання правової допомоги адвоката від 06.06.2023, копію договору про надання допомоги адвоката від 16.06.2023, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 18.11.2024 за договором про надання допомоги адвоката від 06.06.2023, копію розписки, посилаючись на те, що в судовому засіданні 10.06.2025 було виявлено відсутність у матеріалах справи цих доказів , які направлялися з первісною заявою про ухвалення додаткового рішення, яку було повернуто ухвалою суду від 10.01.2025, у той час як ці додатки не надійшли заявникові, а тому він вважав їх такими, що перебувають у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що вказані документи додані до цієї заяви від 10.06.2025 та на ній міститься розписка судді Киричук О.А. про отримання в судовому засіданні 10.06.2025.

Додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 10.06.2025 у справі №917/911/23 заяву ПП Райагробуд про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково. Стягнуто з АТ Полтаваобленерго на користь ПП Райагробуд 50000 грн витрат на правничу допомогу адвоката. У іншій частині заяви - відмовлено.

В обґрунтування додаткового рішення суд послався на те, що сукупністю наданих ПП «Райагробуд» доказів понесення витрат на правову допомогу відповідно до вимог статті 126 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням принципів реальності, розумності та співмірності, клопотання АТ «Полтаваобленерго» про зменшення їх розміру, підтверджується їх понесення в розмірі 50 000 грн.

Позивач за первісним позовом - АТ Полтаваобленерго подав на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 10.06.2025 у справі №917/911/23 до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить цю ухвалу та додаткове рішення скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ПП Райагрбуд про винесення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач за первісним позовом послався на те, що господарський суд першої інстанції оскаржуваним додатковим рішенням безпідставно розглянув по суті та частково задовольнив заяву ПП «Райагробуд» про ухвалення додаткового рішення, з огляду на безпідставне поновлення ухвалою від 21.01.2025 пропущеного ПП «Райагробуд» строку на подання відповідної заяви з доказами витрат на правову допомогу, оскільки ПП «Райагробуд» у клопотанні про поновлення цього строку не зазначив поважних причин його пропуску і таких причин не зазначено в ухвалі суду від 21.01.2025.

Разом з цим скаржник просить врахувати суд апеляційної інстанції те, що навіть в разі наявності підстав для розгляду по суті заяви ПП «Райагробуд» про ухвалення додаткового рішення, у її задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю жодними доказами понесення відповідних витрат, оскільки первісна заява ПП «Райагробуд» була повернута без розгляду ухвалою суду від 10.01.2025 з усіма додатками до неї, у тому числі доказами на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а повторна заява, яка розглянута оскаржуваним додатковим рішенням, відповідні докази не містила, у той час як ПП «Райагробуд» при зверненні в судовому засіданні 10.06.2025 з клопотанням про долучення цих доказів до матеріалів справи не наведено підстав щодо поважності пропуску строку на їх подання на 5 місяців, у зв`язку з чим суд першої інстанції безпідставно долучив ці докази, не навівши мотивів задоволення цього клопотання.

Разом з цим АТ Полтаваобленерго зазначило, що оскільки ухвала Господарського суду Полтавської області від 21.01.2025 у справі №917/911/23 відповідно до положень ч. 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, запереченння на неї включаються до апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 10.06.2025 у справі №917/911/23.

Відповідач за первісним позовом - Приватне підприємство Райагробуд також подав на зазначене додаткове рішення до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, не з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить це додаткове рішення змінити та стягнути з АТ Полтаваобленерго на користь ПП Райагробуд судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, у розмірі 228000 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025 для розгляду справи № 917/911/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Полтаваобленерго (вх.№1503П/2) та Приватного підприємства Райагробуд (вх.№1520П/2) на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 10.06.2025 у справі №917/911/23 та об`єднано їх розгляд в одне апеляційне провадження.

Разом з тим, з огляду на те, що на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30.06.2025 про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на рішення Господарського суду Полтавської області від 19.12.2024 та на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2025, матеріали справи № 917/911/23 за позовом Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Приватного підприємства "Райагробуд" було направлено до Верховного Суду, після відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Полтаваобленерго та Приватного підприємства Райагробуд на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 10.06.2025 у справі №917/911/23 було його зупинено до отримання матеріалів справи №917/911/23 від Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

У зв`язку із надходженням 29.09.2025 до Східного апеляційного господарського суду матеріалів справи №917/911/23, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 у справі № 917/911/23 поновлено апеляційне провадження за апеляційними скаргами Акціонерного товариства Полтаваобленерго та Приватного підприємства Райагробуд на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 10.06.2025 у справі №917/911/23 та призначено їх до розгляду у приміщенні Східного апеляційного господарського суду на "30" жовтня 2025 об 11 год. 30 хв.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 у зв`язку з відпусткою судді Білоусової Я.О., для розгляду справи №917/911/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Істоміна О.А.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 у справі №917/911/23 у судовому засіданні оголошено перерву до 27.11.2025 о 14 год. 00 хв. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду.

Разом з тим 07.11.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшов лист Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.11.2025 № 30-11/917/911/23/217/2025 про витребування Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду матеріалів справи № 917/911/23 у зв`язку з розглядом заяви Приватного підприємства Райагробуд про ухвалення додаткового рішення у справі № 917/911/23, що зумовлює необхідність негайного направлення Східним апеляційним господарським судом матеріалів справи до суду касаційної інстанції відповідно до вимог п.п 17.9 п. 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі №917/911/23, враховуючи об`єктивну неможливість розгляду даної справи до повернення матеріалів справи з Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, апеляційне провадження у справі №917/911/23 щодо розгляду апеляційних скарг Акціонерного товариства Полтаваобленерго та Приватного підприємства Райагробуд на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 10.06.2025 у справі №917/911/23 було зупинено до розгляду Верховним Судом заяви Приватного підприємства Райагробуд про ухвалення додаткового рішення у справі № 917/911/23 та отримання матеріалів справи №917/911/23 від Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

23.01.2026 до Східного апеляційного господарського суду повернулись матеріали справи №917/911/23.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 поновлено апеляційне провадження у справі №917/911/23 щодо розгляду апеляційних скарг Акціонерного товариства Полтаваобленерго та Приватного підприємства Райагробуд на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 10.06.2025 у справі №917/911/23, який призначено в судове засідання з повідомленням сторін на 19.02.2026 о 14:30 год.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2026 у зв`язку з відпусткою судді Істоміної О.А., для розгляду справи №917/911/23 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О.

09.01.2026 від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) -Приватного підприємства Райагробуд надійшла заява (вх.№ 385 від 09.01.2026), в якій зазначений учасник справи повідомив суд про те, що відмовляється від своєї апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 10.06.2025 у справі №917/911/23 та визнає апеляційну скаргу на вказане судове рішення іншої сторони.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 задоволено заяву Приватного підприємства Райагробуд (вх.№ 385 від 09.01.2026) про відмову від апеляційної скарги.

Прийнято відмову Приватного підприємства Райагробуд від апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 10.06.2025 у справі №917/911/23. Закрито апеляційне провадження за апеляційної скаргою Приватного підприємства Райагробуд від апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 10.06.2025 у справі №917/911/23.

Сторони, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання в нього не прибули та представників для участі в ньому не направили, про причини неявки суд не повідомили, що відповідно до ч.1, п. 1 ч. 3 статті 202, ч. 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України є підставою для розгляду справи за їх відсутності.

Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом, який подавав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконфернції, яка була задоволена ухвалою від 06.02.2026 на зв`язок не вийшов.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, зважаючи на таке.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями частини 3 та 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

При цьому

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу за заявою іншої сторони;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші ніж судовий збір судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Натомість, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

За загальним правилом питання, як розподілити між сторонами судові витрати, суд вирішує під час ухвалення рішення суду і зазначає про це в резолютивній частині (пункт 5 частини першої статті 237, пункт 2 частини п`ятої статті 238 ГПК України).

Водночас, згідно з частиною першою статті 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша).

Така норма кореспондується з частиною восьмою статті 129 ГПК України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема: право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками:

- по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.07.2021 року у справі 910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (пункт 3.6 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21 та пункт 20 постанови від 31.05.2022 у справі № 917/304/21);

-заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (пункти 57-58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19));

- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22)), у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.04.2023 у справі № 917/527/18.

Оскільки рішення Господарського суду першої інстанції, за результатами розгляду справи по суті прийнято 19.12.2024, встановлений ч. 8 строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення з доказами їх понесення у даному випадку закінчився 24.12.2024.

Первісну заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правову допомогу ПП «Райагробуд» подано в межах вказаного строку, але її було повернуто ухвалою суду від 10.01.2025.

Разом з цим повторно вказану заяву подано ПП «Райагробуд» вже з пропуском встановленого строку - 20.01.2025 та без додання до неї доказів витрат на правову допомогу.

З вищенаведених обставин справи вбачається підтвердження матеріалами справи доводів скаржника щодо того, що господарський суд першої інстанції оскаржуваним додатковим рішенням безпідставно розглянув по суті та частково задовольнив заяву ПП «Райагробуд» про ухвалення додаткового рішення, з огляду на безпідставне поновлення ухвалою від 21.01.2025 пропущеного ПП «Райагробуд» строку на подання відповідної заяви, оскільки ПП «Райагробуд» у клопотанні про поновлення цього строку не зазначив поважних причин його пропуску і таких причин не зазначено в ухвалі суду від 21.01.2025.

В силу частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчинення нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 199 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх постановах, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Зі змісту наведеної правової норми статті 199 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Колегія суддів зазначає, що зазначені ПП «Райагробуд» у клопотанні причини пропуску вказаного строку не свідчать про наявність об`єктивних перешкод, які зумовили пропуск встановленого строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки порушення представника ПП «Райагробуд» при первісному зверненні з відповідною заявою, які полягали у її поданні за відсутності зареєстрованого електронного кабінету викликано виключно неналежною поведінкою останнього, враховуючи те, що ним не наводилось доводів та не надавалось доказів існування об`єктивних перешкод для виконання свого процесуального обов`язку з реєстрації електронного кабінету протягом тривалої участі у розгляді даної справи.

Крім цього ч. 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлює обов`язок заявника одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку вчинити процесуальну дію (подання заяви, скарги, документів тощо), стосовно якої пропущено строк та в ч. 5 цієї статті зазначено, що пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Всупереч наведеним вимогам ПП «Райагробуд» при зверненні 20.01.2025 до суду із заявою про поновлення пропущеного строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішеня не було одночасно подано відповідну заяву із доказами понесення витрат на правову допомогу, що додатково підтверджує безпідставне поновлення цього строку ухвалою суду від 21.01.2025.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, зокрема, що: "вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Зокрема, Високий суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлює особливими і непереборними обставинами.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

Процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в господарському судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників господарського процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, розумні строки розгляду справи судом.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Вказане відповідає гарантованому принципу доступу до правосуддя та узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Тобто норми процесуального права побудовані на чіткій позиції дисциплінованості як суду так і учасників справи. Дане покладено в основу засад господарського судочинства з метою спрощення судового розгляду справи, скорочення судового розгляду, а також розвитку поваги в учасників справи один до одного так і до суду. Крім того, означена концепція направлена на уникнення можливості сторонам зловживання наданими їм процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі "Шульга проти України", no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі "Мусієнко проти України", no. 26976/06, від 20.01.2011).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Разом з тим, право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду.

Такий підхід обумовлений необхідністю дотримання іншого, не менш важливого принципу верховенства права, а точніше, одного з його елементів принципу правової визначеності.

Також скаржник обґрунтовано зазначив, що навіть в разі наявності підстав для розгляду по суті заяви ПП «Райагробуд» про ухвалення додаткового рішення, у її задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю жодними доказами понесення відповідних витрат, оскільки за вищенаведених обставин, матеріалами справи підтверджується, що первісна заява ПП «Райагробуд» була повернута без розгляду ухвалою суду від 10.01.2025 з усіма додатками до неї, у тому числі доказами на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а повторна заяви, яка розглянута оскаржуваним додатковим рішеня, відповідні докази не містила, у той час як ПП «Райагробуд» при зверненні в судовому засіданні 10.06.2025 з клопотанням про долучення цих доказів до матеріалів справи не наведено підстав щодо поважності пропуску строку на їх подання на 5 місяців, тобто обставин, що були зумовлені об`єктивними причинами, а не поведінкою заявника, у зв`язку з чим суд першої інстанції безпідставно долучив ці докази, не навівши мотивів задоволення цього клопотання та послався на них в обґрунтування додаткового рішення. Посилання заявника у вказаному клопотанні на те, що, оскільки ці додатки не надійшли до нього після повернення судом первісної заяви про ухвалення додаткового рішення, він вважав їх такими, що перебувають у матеріалах справи, є безпідставними, оскільки процесуальна дія з повернення заяви передбачає й повернення доданих до неї документів, як її складової.

Отже, з наведених обставин вбачається, що суд поновив пропущений ПП «Райвагробуд» строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності для цього підстав, у зв`язку з чим безпідставно провів її розгляд по суті шляхом ухвалення додаткового рішення та окрім цього така заява в порушення ч. 8 статті 129 ГПК України подана за відсутності доказів понесення витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим, навіть, якщо б існували підстави для поновлення строку на її подання, це все одно б свідчило про неправомірність ухвалення судом за результатами її розгляду додаткового рішення про її часткове задоволення, оскільки у такому випадку подання такої заяви без доказів понесення витрат на правову допомогу є підставою для її залишення без задоволення за необґрунтованістю.

При цьому колегія суддів враховує, що ПП «Райагробуд» у заяві про відкликання своєї апеляційної скарги на оскаржуване додаткове рішення зазначив про погодження з доводами апеляційної скарги АТ «Полтаваобленерго» на це судове рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване додаткове рішення постановлено з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ПП Райагробуд про ухвалення додаткового рішення у справі.

Керуючись статтею 269, пунктом 2 статті 275, п. 4.ч 1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Полтаваобленерго задовольнити.

Додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 10.06.2025 у справі №917/911/23 скасувати.

У задоволенні заяви ПП Райагробуд про ухвалення додаткового рішення у справі відмовити.

Дана постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.03.2026

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Я.О. Білоусова