ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

06.03.2026 м.Дніпро Справа № 904/569/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іванова О.Г. ( доповідач )

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Приватного підприємства "РАЙНПЛАСТ УКРАЇНА" адвоката Сербінової Аліни Андріївни про ухвалення додаткового рішення у справі № 904/569/25

за позовом Приватного підприємства "РАЙНПЛАСТ УКРАЇНА", м. Буча, Київська область

до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Марганець, Дніпропетровська область

про стягнення грошових коштів за договором поставки

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "РАЙНПЛАСТ УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", в якому просить суд стягнути заборгованість за договором поставки № 41 від 18.01.2022 у розмірі 1 483 821, 21 грн, з яких: заборгованість за поставку товару по видатковим накладним № 192 від 15 вересня 2022, № 172 від 09 червня 2023, № 223 від 25 липня 2023 та № 257 від 07 серпня 2023 у розмірі 859 249, 97 грн, за порушення термінів оплати за поставку товару згідно видаткових накладних № 192 від 15 вересня 2022, № 172 від 09 червня 2023, № 223 від 25 липня 2023 та № 257 від 07 серпня 2023, № 36 від 13 лютого 2023, 3% річних у загальному розмірі 38 696, 21 грн та інфляційні втрати у загальному розмірі 122 675,73 грн, грошові кошти за додаткове виготовлення блоку витяжки у кількості 2 штуки, вставки витяжки у кількості 2 штуки та пов`язаного з цим послуг (робіт) з проектування та проведення конструкторських розрахунків у розмірі 463 200 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 41 від 18.01.2022 в частині своєчасної оплати поставленого товару у розмірі 859 249, 97 грн на підставі видаткових накладних: № 192 від 15 вересня 2022, № 172 від 09 червня 2023, № 223 від 25 липня 2023 та № 257 від 07 серпня 2023 та оплати грошових коштів за додаткове виготовлення блоку витяжки у кількості 2 штуки, вставки витяжки у кількості 2 штуки та пов`язаного з цим послуг (робіт) з проектування та проведення конструкторських розрахунків у розмірі 463 200 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2025 у справі №904/569/25 позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Приватного підприємства "РАЙНПЛАСТ УКРАЇНА" основну заборгованість у розмірі 859 249, 97 грн, 3 % річних у розмірі 38 696, 21 грн, інфляційних втрати у розмірі 122 675, 73 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 15 309,33 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у позові відмовити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2026 по справі №904/569/25 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2025 у справі №904/569/25 - залишено без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.09.2025 у справі №904/569/25 залишено без змін. Судові витрати Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" за подання апеляційної скарги на рішення суду покладені на заявника апеляційної скарги.

В свою чергу, 02.03.2026 (зареєстровано судом 03.03.2026) до суду від представника Приватного підприємства "РАЙНПЛАСТ УКРАЇНА" адвоката Сербінової Аліни Андріївни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №904/569/25, у якій остання зазначає, що у рішенні суду вирішено питання про стягнення виключно сум судового збору, втім питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішено. Просить стягнути з відповідача 15 000 грн витрат на правничу допомогу, надавши до заяви відповідні докази їх понесення.

Одночасно у заяві викладено клопотання про поновлення строків для прийняття відповідних доказів, обґрунтоване складенням акту виконаних робіт тільки 02.03.2026; отриманням повного тексту постанови 24.02.2026 о 19:05 годині, тобто 25.02.2026.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

Перевіривши вказану заяву позивача та додані до неї документи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вказана заява має бути залишена без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України, постанова суду апеляційної інстанції має містити, зокрема, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд звертає увагу на те, що додаткове судове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Відповідно до приписів ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами ч. 3 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначалося вище, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Частинами 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд дотримується позиції, відповідно до якої за статтею 124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 916/24/18).

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм, колегія суддів зазначає, що законодавець передбачив чітку процедуру розгляду питання про стягнення судових витрат за надання правничої допомоги стороні спору, яке можливо винести за межі розгляду справи по суті, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що недотримання унормованої Господарським процесуальним кодексом України процедури, у відповідності до приписів, зокрема, ст. ст. 124, 126, 129 ГПК України, є підставою для відмови в задоволенні відповідного клопотання заявника про відшкодування за рахунок іншої сторони понесених витрат, пов`язаних із послугами адвоката.

У постанові Верховного Суду від 07.11.2024 у справі № 906/835/23, сформульовано такий висновок:

"Водночас, положеннями частини першою статті 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша). Така норма кореспондується з частиною восьмою статті 129 ГПК України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду".

Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19);

- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21 та від 31.05.2022 у справі № 917/304/21);

- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 161/5317/18).

У постанові Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 сформульовано такий висновок:

"6.23. Наведені вище положення ГПК у сукупності дають підстави дійти висновку про те, що сторона спору має обов`язок заявити про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та подати докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Такий обов`язок сторони чітко визначено у статтях 124, 126, 221 ГПК України.

6.24. Разом з тим процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21, від 31.05.2022 у справі №917/304/21 та від 19.01.2024 у справі № 910/2053/20".

В свою чергу, у постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі № 914/1493/24 сформульовано такий висновок:

"6.25. Водночас положення частини восьмої статті 129 ГПК України підлягають застосуванню судом під час дослідження обставин стосовно дотримання стороною порядку та строків подання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, і у разі дотримання стороною цих вимог, суд здійснює розподіл судових витрат. У разі не дотримання стороною порядку та строків на подання таких доказів суд залишає таку заяву без розгляду".

Суд ухвалою також залишає заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат без розгляду у випадках, передбачених ч.2 ст.118, ч.8 ст.129 ГПК (постанова Верховного Суду від 26.10.2022 у справі №910/13813/21, ухвали Верховного Суду від 08.11.2022 у справі №910/25118/15, від 12.12.2022 у справі №904/8630/21, від 11.07.2022 у справі №909/328/18, від 23.05.2022 у справі №914/785/20, від 24.01.2023 у справі №912/2620/21).

У ч.2 ст.118 ГПК передбачено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, у першій заяві по суті справи позовній заяві, позивач наголошував на орієнтовному розмірі витрат, які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції (35 000 грн витрат на правничу допомогу); натомість, у відзиві на апеляційну скаргу позивач не наголошував про наявність витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, не зазначав ні про орієнтовний їх розмір, не надавав відповідних доказів, як і не зазначав, що такі докази будуть надані в порядку ч.8 ст.129 ГПК України. Згідно протоколу судового засідання від 17.02.2026, до судових дебатів, позивачем навіть усно не заявлялось відповідне клопотання про судові витрати на правничу допомогу і неможливість подання їх до судових дебатів або подання їх протягом 5 днів з моменту ухвалення постанови суду.

До заяви, поданій позивачем суду 02.03.2026 (зареєстровано судом 03.03.2026) додані:

- договір про надання правової допомоги від 27.07.2023;

- додаткову угоду №7 від 25.07.2025;

- додатку угоду №9 від 17.10.2025;

- детальний опис робіт від 02.03.2026;

- акт приймання-передачі №02/03 від 02.03.2026;

- картку руху документа в Електронному суді;

- ордер серії АІ №1978848 від 10.10.2025 на Сербінову А.А.

Так, 27.07.2023 між Приватним підприємством «Райнпласт Україна» (клієнт) та адвокатом Сербіновою Аліною Андріївною (адвокат) був укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором, АДВОКАТ зобов`язується здійснити захист, представництво та надати інші види правової допомоги КЛІЄНТУ на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а КЛІЄНТ зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору - у зв`язку з необхідністю забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також сприяння їх відновленню в разі порушення, здійсненням досудового розслідування у кримінальних провадженнях, розглядом кримінальних, адміністративних, цивільних, господарських справ.

За умовами п.1.2. договору, для виконання умов даного Договору залучається Адвокат Грубська Ксенія Володимирівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №10298/10 від 11.10.2021). Сторони погодили, що Адвокати можуть діяти як разом, так і окремо.

Згідно з додатковою угодою №7 від 25.07.2025 до договору сторони продовжили термін дії договору до 25.07.2030 включно.

За умовами додаткової угоди №9 від 17.10.2025 сторони погодили фіксовану вартість юридичних послуг в суді апеляційної інстанції по цій справі в розмірі 15 000 грн, що також відображено у детальному описі робіт та акті №02/03 від 02.03.2026, за яким клієнт прийняв послуги у повному обсязі без заперечень.

Колегія суддів також наголошує, що з урахуванням вимог ч.8 ст.129 ГПК України, відповідно до ч.5 ст.240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, датою ухвалення постанови у цій справі є 17.02.2026, а граничним строком подання заяви про розподіл судових витрат є 23.02.2026 (з урахуванням того, що 22.02.2026 неділя, вихідний день). Натомість, заяву (клопотання) про стягнення витрат на правничу допомогу позивачем подано 02.03.2026, тобто, з пропуском визначеного законом строку.

Позивач заявив клопотання про його поновлення, обґрунтовуючи пропуск підписанням акту наданих послуг лише 02.03.2026, що унеможливило подання доказів у строки, визначені ч.8 ст.129 ГПК. При цьому, такі докази надані впродовж п`яти днів з дня отриманням повного тексту постанови 24.02.2026 о 19:05, тобто в розумінні ч.6 ст.242 ГПК України 25.02.2026.

Суд зазначає, що в судовому засіданні 17.02.2026 був присутній представник позивача, який був обізнаним із результатом розгляду скарги, внаслідок чого, доводи про подання заяви з доказами протягом п`яти днів з моменту отримання повного тексту постанови, покладені в обґрунтування заяви про поновлення процесуальних строків на прийняття доказів, є суб`єктивним чинником, що не може бути віднесено до об`єктивних підстав пропуску процесуальних строків.

Згідно з п.4.13-4.14 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.10.2022 у справі №910/13813/21: «Господарським процесуальним кодексом України не встановлено неможливості поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи (аналогічний висновок викладено у пункті 20 постанови Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 911/4670/13, подібний за змістом правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 21.12.2019 у справі № 910/6298/19, від 24.12.2019 у справі № 909/359/19).

Водночас заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (аналогічний висновок викладений у пунктах 57-58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).».

Як зазначалось вище, відповідно до висновку наведеного у постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі № 914/1493/24: "6.25. Водночас положення частини восьмої статті 129 ГПК України підлягають застосуванню судом під час дослідження обставин стосовно дотримання стороною порядку та строків подання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, і у разі дотримання стороною цих вимог, суд здійснює розподіл судових витрат. У разі не дотримання стороною порядку та строків на подання таких доказів суд залишає таку заяву без розгляду".

Таким чином, колегія суддів констатує, що позивачем не заявлено заяву про розподіл судових витрат, зокрема на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, пропущений п`ятиденний строк з моменту ухвалення постанови, як це передбачено ч.8 ст. 129 ГПК України, для подачі доказів і підстави його пропуску не є поважними, чим порушено порядок і строки заявлення такої заяви, що унеможливлює подальший розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, підстави для ухвалення додаткового рішення (постанови) відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 118, 129, 234, 235, 244, 281 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Приватного підприємства "РАЙНПЛАСТ УКРАЇНА" адвоката Сербінової Аліни Андріївни у справі № 904/569/25 про поновлення строку на подання доказів понесених витрат на правничу допомогу відмовити.

Заяву представника Приватного підприємства "РАЙНПЛАСТ УКРАЇНА" адвоката Сербінової Аліни Андріївни у справі № 904/569/25 в частині надання доказів понесення витрат на правничу допомогу - залишити без розгляду.

В ухваленні додаткового рішення у справі № 904/569/25 за заявою представника Приватного підприємства "РАЙНПЛАСТ УКРАЇНА" адвоката Сербінової Аліни Андріївни у справі № 904/569/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст.288-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 06.03.2026.

Головуючий О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков