УХВАЛА

м. Київ

04.03.2026Справа № 910/2195/26

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Громадської організації "Госпітальєри"

про забезпечення позову

у справі № 910/2195/26

за позовом Громадської організації "Госпітальєри"

до Політичної партії "Європейська солідарність"

про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "Госпітальєри" (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Політичної партії "Європейська солідарність" (далі - відповідач), у якій просить суд:

- зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем нежитловими приміщеннями загальною площею 1674,27 кв.м, розташованими за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 16;

- зобов`язати відповідача забезпечити безперешкодний доступ позивача та його представників до зазначених приміщень.

Одночасно із пред`явленням позовної заяви Громадською організацією "Госпітальєри" подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу, а також третім особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на зміну фактичного стану користування нежитловими приміщеннями за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 16, літера Н, а саме: виселяти будь-яких осіб з приміщення; обмежувати або припиняти доступ до приміщення; змінювати замки, блокувати входи чи іншим чином перешкоджати доступу; передавати приміщення у користування третім особам; укладати договори щодо користування приміщенням; вчиняти будь-які дії, що унеможливлюють або обмежують користування позивачем приміщенням.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що ефективний судовий захист безпосередньо залежить від збереження фактичного стану користування спірним майном на час розгляду справи. Невжиття заходів забезпечення позову створює реальну загрозу того, що відповідач або пов`язані з ним особи можуть: фактично виселити осіб із приміщення; обмежити або припинити доступ до нього; передати приміщення третім особам; змінити замки, блокувати входи або іншим чином унеможливити користування; здійснити інші дії, спрямовані на зміну фактичного стану володіння.

03.03.2026 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Київ" надійшли заперечення проти заяви про вжиття заходів забезпечення позову та клопотання про долучення доказів.

Розглянувши заяву Громадської організації "Госпітальєри" про забезпечення позову суд дійшов висновку про наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 2, 4 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частин 1, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених процесуальним законом, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Забезпечення позову - це по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (відповідачів) з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Позивач зазначає, що між ним та відповідачем було укладено Договір суборенди нежитлових приміщень №17/01-2026 від 17.01.2026, відповідно до умов якого відповідач передав в платне користування позивачу (суборенду) нежитлові приміщення загальною площею 1674,27 кв.м, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Лаврська, 16.

Однак з 17.01.2026 відповідач чинить перешкоди у користуванні майном, а саме всупереч умовам Договору та підписаного Акта приймання-передачі нежитлових приміщень фактично приміщення позивачу передано не було, не забезпечено доступ до приміщення для представників та учасників позивача.

Під час вирішення питання забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

При цьому, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

З наведеного випливає, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач вказує на те, що втрата доступу до приміщення фактично позбавить позивача можливості реалізувати своє право користування, а відновлення такого становища буде істотно ускладненим або неможливим без нового судового спору.

Водночас, позивач зазначає, що доступ до приміщення вже є обмеженим, оскільки відповідач фактично не передає приміщення у користування, не забезпечує доступ до нього та обмежує можливість використання приміщення відповідно до договору.

Відтак позивачем не доведено, як саме невжиття обраних ним заходів забезпечення позову ускладнить або унеможливить виконання рішення суду у цій справі.

При цьому позивач наполягає на співмірності обраних заходів забезпечення позову з заявленими ним позовними вимогами.

Частиною четвертою статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії (постанова Верховного Суду від 22.07.2021 у справі №910/4669/21).

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Суд зазначає, що обрані позивачем заходи забезпечення позову спрямовані на встановлення необґрунтованих заборон для невизначеного кола осіб (позивач просить суд встановити заборону вчиняти дії як відповідачу, так і іншим особам) та щодо невизначеного кола осіб (позивач просить суд встановити заборону виселяти зі спірного приміщення будь-яких осіб, а не лише позивача).

Відтак обрані позивачем заходи забезпечення позову частково виходять за межі позовних вимог та не спрямовані на захист порушеного права позивача, а відтак не є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Окрім того, відповідно до ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Враховуючи положення частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.01.2019 у справі № 902/483/18.

Обрані позивачем заходи забезпечення позову направлені безпосередньо на усунення перешкод у користуванні спірним приміщенням, про що позивач також просить у прохальній частині позовної заяви, а тому задоволення таких заходів забезпечення позову по суті призведе до задоволення позовних вимог позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем у встановленому процесуальним законом порядку не доведено суду, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а обрані ним заходи забезпечення позову є неспівмірними та тотожними задоволенню позовних вимог.

Відтак заява Громадської організації "Госпітальєри" про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Громадської організації "Госпітальєри" про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай