ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/5780/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Масловська Є. Д.

при розгляді заяви (вх. № 2-850/25 від 03.06.2025) Одеського державного екологічного університету про заміну сторони виконавчого провадження по справі №916/5780/23

за позовом: Керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 10) в інтересах держави в особі 1. Міністерства освіти і науки України (01135, м. Київ, просп. Берестейський, буд. 10) та 2. Південного офісу Держаудитслужби (65012, Одеська обл., м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83)

до відповідача: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" (04070, м. Київ, вул.Сагайдачного Петра, буд. 25, літ. Б, офіс 5); 2. Одеського державного екологічного університету (65016, Одеська обл., місто Одеса, вул. Львівська, буд. 15)

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 364 378,85 грн

за участю представників:

від прокуратури: Чернишова І. Є.;

від позивача 1: не з`явився;

від позивача 2: не з`явився;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа №916/5780/23 за позовом Керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України та Південного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" та Одеського державного екологічного університету про визнання недійсними наступних додаткових угод:

- додаткової угоди № 1 від 25.01.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №01/01 від 29.12.2020, укладеної між Одеським державним екологічним університетом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс";

- додаткової угоди № 2 від 22.02.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №01/01 від 29.12.2020, укладеної між Одеським державним екологічним університетом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс";

- додаткової угоди № 4 від 14.05.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 01/01 від 29.12.2020, укладеної між Одеським державним екологічним університетом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс";

- додаткової угоди № 6 від 25.08.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 01/01 від 29.12.2020, укладеної між Одеським державним екологічним університетом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс";

- додаткової угоди № 7 від 27.08.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 01/01 від 29.12.2020, укладеної між Одеським державним екологічним університетом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс";

- додаткової угоди № 8 від 30.09.2021 до договору про постачання електричної енергії споживачу №01/01 від 29.12.2020, укладеної між Одеським державним екологічним університетом та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс"; а також про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на користь Міністерства освіти і науки України до державного бюджету надмірно сплачених коштів у сумі 364 378,85 грн.

Рішенням суду від 03.07.2024 позов задоволено, визнано недійсними наведені додаткові угоди, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на користь Міністерства освіти і науки України до державного бюджету надмірно сплачені кошти у сумі 364 378,85 грн, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на користь Одеської обласної прокуратури судовий збір у сумі 13 517,68 грн, стягнуто з Одеського державного екологічного університету на користь Одеської обласної прокуратури судовий збір у сумі 4 026 грн, а також повернуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь Одеської обласної прокуратури судовий збір у сумі 4 026 грн.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 2.12.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду Одеської області від 03.07.2024 по справі №916/5780/23 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 03.07.2024 по справі №916/5780/23 залишено без змін.

02.01.2025 на примусове виконання судових рішень по справі №916/5780/23 видано відповідні накази.

3.06.2025 до суду від Одеського державного екологічного університету надійшла заява, в якій останній просить суд замінити боржника у виконавчому провадженні ВП №77249542: з Одеського державного екологічного університету (, адреса: 65016, м. Одеса, вул. Львівська, 15) на Одеський національний університет імені І. І. Мечникова (, адреса: 65082, м. Одеса, вул. Змієнка Всеволода, 2).

Обґрунтовуючи подану заяву, відповідач зазначає, що рахунки Одеського державного екологічного університету, з яких можливо було б здійснити безспірне списання коштів, у Головному управлінні Державної казначейської служби України в Одеській області або будь-якому іншому територіальному органі Казначейства відсутні.

При цьому, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.01.2024 №7-р "Про реорганізацію Одеського державного екологічного університету та Фізико-хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини МОН України та НАН України" та наказу Міністерства освіти і науки України від 16.01.2024 №47 "Про реорганізацію Одеського державного екологічного університету та Фізико-хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини МОН України та НАН України" було прийнято рішення про реорганізацію Одеського державного екологічного університету шляхом приєднання до Одеського національного університету імені І.І. Мечникова. Відповідно до п.3 розпорядження КМУ, п.2 наказу МОН України правонаступником Одеського державного екологічного університету є Одеський національний університет імені І. І. Мечникова.

Крім того, заявником надано суду лист Одеського національного університету імені І. І. Мечникова, відповідно до якого останній підтверджує, що фактично є правонаступником Одеського державного екологічного університету та готовий сплатити заборгованість за рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/5780/23, а також витрати, пов`язані з виконавчим провадженням.

Поряд з цим, 24.01.2025 на запит Касаційного господарського суду матеріали справи №916/5780/23 направлені до Верховного Суду для розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" на рішення Господарського суду Одеської області від 03.07.2024 та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2024.

Ухвалою Верховного Суду від 27.02.2025 касаційне провадження у справі №916/5780/23 зупинено до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.

Ухвалою суду від 9.06.2025 відкладено вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Одеського державного екологічного університету про заміну сторони у виконавчому провадженні, поданої у справі №916/5780/23, до повернення матеріалів справи №916/5780/23 до Господарського суду Одеської області.

Постановою Верховного Суду від 22.01.2026 відхилено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Укр Газ Ресурс про передачу справи №916/5780/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Укр Газ Ресурс залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 03.07.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2024 у справі №916/5780/23 залишено без змін.

16.02.2026 до Господарського суду Одеської області повернулися матеріали справи №916/5780/23.

Ухвалою від 23.02.2026 призначено розгляд заяви Одеського державного екологічного університету про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №916/5780/23 на "04" березня 2026 р. о 14:30.

02.03.2026 до суду від Одеського державного екологічного університету надійшла заява про розгляд заяви про заміну сторони виконавчого провадження без участі представника заявника.

04.03.2026 в судове засідання з`явилась прокурор. Інші учасники справи не з`явились, водночас про розгляд заяви були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні прокурор підтримала заяву Одеського державного екологічного університету.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши заяву Одеського державного екологічного університету про заміну сторони виконавчого провадження по справі №916/5780/23, суд вказує наступне.

За приписами ст. 338 ГПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Як стверджує боржник, Головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нідзельським Зореславом Анатолійовичем відкрито виконавче провадження ВП № 77249542 про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області по справі № 916/5780/23 (постанова головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) НІДЗЕЛЬСЬКОГО Зореслава Анатолійовича про відкриття провадження від 19.02.2025р. ВП № 77249542).

При цьому, рахунки Одеського державного екологічного університету, з яких можливо було б здійснити безспірне списання коштів, у Головному управлінні Державної казначейської служби України в Одеській області або будь-якому іншому територіальному органі Казначейства відсутні.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.01.2024р. № 7-р «Про реорганізацію Одеського державного екологічного університету та Фізико хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини МОН України та НАН України» та наказу Міністерства освіти і науки України від 16.01.2024р. № 47 «Про реорганізацію Одеського державного екологічного університету та Фізико хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини МОН України та НАН України» було прийнято рішення про реорганізацію Одеського державного екологічного університету шляхом приєднання до Одеського національного університету імені І.І. Мечникова. Відповідно до пункту 3 розпорядження КМУ, пункту 2 наказу МОН України правонаступником Одеського державного екологічного університету є Одеський національний університет імені І.І. Мечникова. На даний час Одеський державний екологічний університет перебуває у стані припинення. Комісією з реорганізації здійснюються заходи з припинення юридичної особи.

Згідно з положеннями статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною 1 статті 52 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі частин першої - третьої, п`ятої статті 334 Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до яких у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Варто зазначити, що стаття 52 Господарського процесуального кодексу України вміщена до розділу І «Загальні положення» глави 4 «Учасники судового процесу» цього Кодексу, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість стаття 334 Господарського процесуального кодексу України розташована в розділі V «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах», що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. Звідси нормативні приписи статті 52 Господарського процесуального кодексу України слід вважати загальними по відношенню до приписів, закріплених статтею 334 цього Кодексу. Аналогічний правовий висновок висвітлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17.

Вирішувати питання про заміну сторони виконавчого провадження слід з урахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

Так, частиною 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до пункту 13 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (далі - Інструкція), правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

З аналізу наведеного нормативного регулювання можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 Господарського процесуального кодексу України. У цьому випадку приписи статті 334 Господарського процесуального кодексу України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно вимог статті 105 Цивільного кодексу України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Статтею 106 Цивільного кодексу України визначено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.

У частині 2 статті 107 Цивільного кодексу України унормовано, що в разі реорганізації юридичної особи шляхом приєднання складається передавальний акт, який має містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються.

Аналогічні дії зі складання передавального акту з огляду на зміст статті 107 Цивільного кодексу України підлягають вчиненню у разі реорганізації юридичної особи шляхом злиття, перетворення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі №910/23312/14.

Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Суд зазначає, що процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником), тому у кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права, які мали місце.

Так, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 січня 2024 року №7-р "Про реорганізацію Одеського державного екологічного університету та Фізико-хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини МОН України та НАН України" було погоджено реорганізацію Одеського державного екологічного університету (код згідно з ) та Фізико-хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини МОН України та НАН України (код згідно з ) шляхом приєднання їх до Одеського національного університету імені І.І. Мечникова (код згідно з . Крім того, відповідно до п.3 Розпорядження установлено, що Одеський національний університет імені І.І. Мечникова є правонаступником майна, земельних ділянок, прав та обов`язків Одеського державного екологічного університету та Фізико-хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини МОН України та НАН України.

Крім того, відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України № 47 від 16.01.2024 установлено, що Одеський національний університет імені І.І. Мечникова є правонаступником майна, земельних ділянок, прав та обов`язків Одеського державного екологічного університету та Фізико-хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини МОН України та НАН України.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 вересня 2020 року у справі № 296/443/16-ц дійшов висновку про те, що у статтях 104, 107 Цивільного кодексу України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про наступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання наступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

У зазначеній постанові Верховного Суду досліджувались правовідносини щодо правонаступництва прав та обов`язків Державного підприємства "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій", який наказом Міністерства освіти і науки України №933 від 15 вересня 2015 року було реорганізовано шляхом приєднання до Житомирського державного технологічного університету.

За результатами розгляду справи №296/443/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що Житомирський державний технологічний університет є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків Державного підприємства "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій" у зв`язку з прийняттям Міністерством освіти і науки України наказу про його припинення шляхом реорганізації. При цьому перехід права та обов`язків від боржника до правонаступника не пов`язується з державною реєстрацією припинення юридичної особи, що реорганізується; датою виникнення універсального правонаступництва Житомирського державного технологічного університету щодо Державного підприємства "Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновацій" слід вважати дату видання наказу, з якої він є правонаступником юридичної особи, що реорганізувалася шляхом приєднання.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року в справі 910/5953/17 вказано, що при реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями.

Разом з цим, відповідно до частини 4 статті 91 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особа - Одеський державний екологічний університет знаходиться в стані припинення, відповідно до запису від 17.01.2024, №031004556, Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації.

За таких обставин, з огляду на прийняття Міністерством освіти і науки України наказу № 47 від 16.01.2024, відповідно до якого Одеський національний університет імені І.І. Мечникова є правонаступником майна, земельних ділянок, прав та обов`язків Одеського державного екологічного університету та Фізико-хімічного інституту захисту навколишнього середовища і людини МОН України та НАН України, а також, враховуючи лист Одеського національного університету імені І. І. Мечникова, відповідно до якого останній підтверджує, що фактично є правонаступником Одеського державного екологічного університету та готовий сплатити заборгованість за рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/5780/23, а також витрати, пов`язані з виконавчим провадженням, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Одеського державного екологічного університету про заміну сторони виконавчого провадження (вх. № 2-850/25 від 03.06.2025) та замінити боржника у виконавчому провадженні ВП №77249542: з Одеського державного екологічного університету на Одеський національний університет імені І.І. Мечникова.

Керуючись ст. 232-235, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Одеського державного екологічного університету про заміну сторони виконавчого провадження (вх. № 2-850/25 від 03.06.2025) задовольнити.

2. Замінити боржника у виконавчому провадженні ВП №77249542 з Одеського державного екологічного університету (65016, Одеська обл., місто Одеса, вул. Львівська, буд. 15, ) на Одеський національний університет імені І.І. Мечникова (65082, Одеська обл., м. Одеса, вул. Змієнка Всеволода, 2, ).

Ухвала набирає законної сили 04.03.2026 та може бути оскаржена в порядку ст.256 ГПК України.

Повна ухвала складена 09.03.2026.

Суддя Щавинська Юлія Михайлівна