ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/4262/25

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р. В.,

при секретарі судового засідання Чолак Ю. В.,

розглянувши справу № 916/4262/25

за позовом Приватного спеціалізованого монтажно-налагоджувального підприємства "ГАЗКОТЛОСПЕЦМОНТАЖНАЛАДКА" (73036, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Миру, буд. 6А; )

до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДПОСТАЧ-СТСВ" (73034, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Говарда Джона, буд. 2, приміщення 31, 31А; )

про стягнення 289 231,86 грн;

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДПОСТАЧ-СТСВ" до Приватного спеціалізованого монтажно-налагоджувального підприємства "ГАЗКОТЛОСПЕЦМОНТАЖНАЛАДКА" про визнання недійсним частини договору та зобов`язання вчинити певні дії;

представники сторін:

від позивача - Мусулевський А. А. (в режимі відеоконференції),

від відповідача - Севастьянов М. В. (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

21.10.2025 Приватне спеціалізоване монтажно-налагоджувальне підприємство "ГАЗКОТЛОСПЕЦМОНТАЖНАЛАДКА" (далі - позивач, Підприємство) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДПОСТАЧ-СТСВ" (далі - відповідач, Товариство) про стягнення 289 231,86 грн, з яких:

- 152 712,00 грн основного боргу по оплаті підрядних робіт, виконаних згідно з Договором № 29 від 18.07.2024;

- 55 622,33 грн інфляційних втрат та 16 292,69 грн 3% річних, за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 29.07.2024 по 07.10.2024 по оплаті авансового платежу, передбаченого підпунктом 4.1.1.1 пункту 4.1 Договору № 29 від 18.07.2024;

- 15 111,92 грн інфляційних втрат та 4 553,86 грн 3% річних, за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 23.10.2024 по 20.10.2025 по оплаті підрядних робіт, виконаних згідно з Договором № 29 від 18.07.2024;

- 44 939,06 грн пені, за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 23.10.2024 по 20.10.2025 по оплаті підрядних робіт, виконаних згідно з Договором №29 від 18.07.2024.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором на виконання підрядних робіт № 29 від 18.07.2024, за умовами якого Підприємство (підрядник) зобов`язувалось за заявками Товариства (замовника) виконати у 2024 році власними та/або залученими силами роботи, зазначені в пункті 1.2. цього договору, а Товариство зобов`язувалось прийняти та оплатити виконані роботи. Позивач вказує, що за умовами договору відповідач до 28.07.2024 включно мав здійснити оплату авансового платежу в розмірі 50% від вартості робіт на реалізацію проєкту на придбання будівельних матеріалів, що становить 5 362 968,00 грн, проте, повна сума авансу була сплачена відповідачем лише 07.10.2024. Позивач зазначає, що ним виконано підрядні роботи за договором на загальну суму 8 168 499,60 грн, які відповідач оплатив лише частково - на суму 8 015 787,60 грн. При цьому позивач стверджує, що відповідач погодив акти виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в), а також довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3), підписавши їх без зауважень. Водночас позивач звертає увагу, що 22.04.2025 відповідач підписав акт звіряння взаємних розрахунків, яким визнав існуючу станом на 22.04.2025 заборгованість по оплаті підрядних робіт у розмірі 152 712,00 грн. Додатково позивач наголошує, що обов`язок передати відповідачу виконавчу документацію, передбачену нормативними документами, виникає у Підприємства після закінчення робіт та повного розрахунку за договором. За порушення строків сплати авансового платежу позивач нарахував та заявив до стягнення 55 622,33 грн інфляційних втрат та 16 292,69 грн 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 29.07.2024 по 07.10.2024, а за порушення строків оплати виконаних підрядних робіт - 15 111,92 грн інфляційних втрат, 4 553,86 грн 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 23.10.2024 по 20.10.2025, а також 44 939,06 грн пені за період прострочення з 23.10.2024 по 20.10.2025.

Ухвалою від 27.10.2025 позовну заяву Підприємства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/4262/25, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов, судове засідання призначено на 26.11.2025.

12.11.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 145-146), в якому просив:

1) перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження для призначення експертизи;

2) призначити у справі комплексну почеркознавчу та технічну експертизу, на вирішення якої поставити такі питання: чи виконаний підпис на Акті КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт № 2/29 до Договору на виконання робіт № 29 від 18.07.2024 особисто Новохацьким Олександром Валерійовичем, або іншою особою? Чи виконаний підпис на Акті КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт № 2/29 до Договору на виконання робіт № 29 від 18.07.2024 особисто Новохацьким Олександром Валерійовичем, чи за допомогою факсиміле чи іншого технічного засобу?

3) витребувати у Підприємства оригінал Акта КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт № 2/29;

4) відмовити в частині позовних вимог про стягнення 152 712,00 грн основного боргу по оплаті підрядних робіт, виконаних згідно з Договором №29 від 18.07.2024; 15 111,92 грн інфляційних втрат та 4 553,86 грн трьох процентів річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті підрядних робіт з 23.10.2024 по 20.10.2025; 44 939,06 грн пені за період прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті підрядних робіт з 23.10.2024 по 20.10.2025.

Викладену у відзиві позицію відповідач обґрунтовує наступним:

- затримка в оплаті авансу відбулась не з вини відповідача, а через затримку зі сплати робіт з боку генерального підрядника - МКП «Херсонтеплоенерго» по Договору № 183-05/2024 від 18.07.2024;

- претензії позивача виникли через неузгодженість щодо строків та об`єму виконаних робіт;

- при передачі справ відповідача новому директору Супу Дмитру В`ячеславовичу від попереднього директора Новохацького Олександра Валерійовича останній зазначив, що підпис на Акті КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт № 2/29 особисто ним не виконувався, а відповідно об`єм виконаних робіт ним не узгоджувався; підпис має ознаки виконання його за допомогою факсиміле; зазначений акт не містить дати його складення або підписання;

- існує необхідність у призначені комплексної почеркознавчої та технічної експертизи для встановлення факту підписання Акту № 2/29 не директором Новохацьким О. В. та/або виконання його за допомогою факсиміле. У разі встановлення зазначених фактів, Акт № 2/29 не можна буде вважати належним чином узгодженим, а відповідно виникнуть підстави для повернення позивачем сплачених по ньому коштів в сумі 4 130 852,40 грн, що в свою чергу виключить підстави для стягнення з відповідача 152 712,00 грн основного боргу по оплаті підрядних робіт, 15 111,92 грн інфляційних втрат, 4 553,86 грн 3% річних та 44 939,06 грн пені;

- для проведення експертизи є необхідність витребувати у позивача оригінал Акта КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт № 2/29;

- розрахунок пені на суму 44 939,06 грн за період з 23.10.2024 по 20.10.2025 виходять за 6-місячне обмеження нарахування пені відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, який був чинний на момент укладення договору.

12.11.2025 до суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства до Підприємства (т. 1 а.с. 115-118), в якій відповідач просить:

- визнати недійсною частину Договору на виконання робіт № 29 від 18.07.2024, укладеного між Товариством та Підприємством, а саме умову пункту 6.3.8 "та повного розрахунку за Договором";

- зобов`язати Підприємство передати Товариству виконавчу документацію (акти на приховані роботи та конструкції, паспорти, сертифікати, акти на випробування обладнання, журнали виконання робіт тощо) по Договору на виконання робіт № 29 від 18.07.2024.

В обґрунтування зустрічного позову відповідач посилається на відмову позивача від передачі виконавчої документації за Договором на виконання підрядних робіт № 29 від 18.07.2024, а також на суперечність пункту 6.3.8 вказаного договору іншим його умовам, що, як наголошує відповідач, блокує належне приймання робіт.

Ухвалою від 17.11.2025 зустрічну позовну заяву залишено без руху, встановлено відповідачу строк для усунення виявлених недоліків зустрічної позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 4 844,80 грн.

18.11.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив (т. 1 а.с. 161-165), в якій, не погодившись з доводами відповідача, зазначає наступне:

- укладений між сторонами договір не містить умов, якими визначено, що сплата замовником авансу залежить від часу здійснення та/або нездійснення оплати Генпідрядником - Міським комунальним підприємством "ХЕРСОНТЕПЛОЕНЕРГО";

- 3% річних та інфляційні втрати не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним коштами, належними до сплати кредиторові, ці суми нараховуються незалежно від вини боржника;

- відповідачем не наведено обґрунтованих і достатніх підстав для призначення у справі судової експертизи;

- заперечення наявності на Акті приймання виконаних будівельних робіт № 2/29 форми КБ-2В підпису Новохацького О. В. зводяться до висловлення відповідачем припущень і міркувань з приводу того, що підпис виконаний за допомогою факсиміле, в той же час відповідач не надав до матеріалів справи жодного належного і допустимого доказу на обґрунтування вищевказаних тверджень;

- відповідач не заперечує факт наявності відтиску печатки Товариства на Акті приймання виконаних будівельних робіт № 2/29, не довів фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, не надав доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки;

- відповідач заперечує наявність підпису лише на Акті приймання виконаних будівельних робіт № 2/29, однак не заперечує наявність підпису і печатки на довідці про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) від 19.09.2024;

- у своєму листі від 04.03.2025 №1/425-41 відповідач визнав факт виконання позивачем підрядних робіт на загальну суму 8 168 499,60 грн, погодження та підписання всіх актів виконаних підрядних робіт за формою КБ-2в з довідками за формою КБ-3, а також визнав спірну суму заборгованості за виконані роботи.

25.11.2025 представник відповідача подав до суду заяву про усунення недоліків зустрічного позову з доказами сплати судового збору.

Протокольною ухвалою від 26.11.2025, у зв`язку із поданням відповідачем заяви про усунення недоліків зустрічного позову, оголошено перерву в засіданні до 10.12.2025.

Ухвалою від 01.12.2025 суд перейшов до розгляду справи № 916/4262/25 за правилами загального позовного провадження, прийняв зустрічний позов Товариства до спільного розгляду з первісним позовом Підприємства у справі № 916/4262/25, призначив підготовче засідання на 17.12.2025, запропонував позивачу подати відзив на зустрічний позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.

15.12.2025 позивач подав до суду відзив на зустрічний позов (т. 1 а.с. 185-190), в якому, покликаючись на положення укладеного з відповідачем договору № 29 від 18.07.2024 та, зокрема, на приписи Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668 (далі - Загальні умови), заперечує проти задоволення зустрічних вимог та зазначає, що сторонами було на власний розсуд визначено у договорі порядок передачі відповідачу документів про виконання договору та у підпункті 6.3.8 пункту 6.3 договору закріплено, що зобов`язання Підприємства з передавання Товариству усієї відповідної належним чином оформленої виконавчої документації виникає після закінчення робіт та повного розрахунку за договором. Вказує, що оскільки підрядні роботи за договором відповідно до Акта приймання виконаних будівельних робіт № 3/29 від 17.10.2024 були виконані позивачем і без зауважень прийняті відповідачем, однак не повністю оплачені останнім, згідно з умовами підпункту 6.3.8 пункту 6.3 договору у позивача не виникло обов`язку з передачі відповідачу документів про виконання договору підряду. Позивач наголошує, що обов`язок передати всі документи про виконання договору підряду відповідачу виникає при настанні двох обставин: (1) закінчення робіт по договору; (2) повного розрахунку за договором.

22.12.2025 від представника відповідача надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов (т. 1 а.с. 204-205), де він звертає увагу, що виконавча документація є складовою належного виконання договору та необхідною для приймання і експлуатації об`єкта. Наголошує, що договором було прямо передбачено подання актів виконаних робіт разом із супровідними документами, а також обов`язок позивача забезпечити ведення і передачу відповідачу належним чином оформленої виконавчої документації. Стверджує, що посилання позивача на диспозитивність Загальних умов не виправдовує спірну умову договору та не усуває її протиправний ефект. Вважає, що не передання виконавчої документації порушує права та законні інтереси відповідача як замовника, оскільки унеможливлює належне оформлення результату робіт, перевірку відповідності виконаного обсягу, а також створює ризики для експлуатації об`єкта. Вказує, що факт підписання актів не означає, що відповідач втрачає право вимагати передання повного комплекту документації, передбаченої договором і нормативними вимогами.

Протокольною ухвалою від 14.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.02.2026.

09.02.2026 представник позивач подав до суду клопотання, в якому просив суд приєднати до матеріалів справи докази понесення Підприємством витрат на професійну правничу допомогу (т. 2 а.с. 5-22).

10.02.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке суд протокольною ухвалою від 11.02.2026 задовольнив, призначивши наступне судове засідання на 24.02.2026.

Протокольною ухвалою від 24.02.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення комплексної почеркознавчої та технічної експертизи. При цьому суд керувався наступними мотивами.

За приписами ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Тобто, експертиза призначається за сукупності декількох умов, а саме для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, відтак безпідставне призначення судової експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі перешкоджає подальшому розгляду справи.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Означена правова позиція висловлена, зокрема, в Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.01.2018 у справі № 907/425/16 та від 24.01.2018 у справі № 917/50/17.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.04.2021 у справі № 927/685/20).

Суд зазначає, що необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. При цьому господарський суд самостійно визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.

В обґрунтування клопотання про призначення експертизи відповідач зазначив, що при передачі справ Товариства новому директору Супу Дмитру Вячеславовичу від попереднього директора Новохацького Олександра Валерійовича останній зазначив, що підпис на Акті КБ-2в приймання виконаних будівельних робіт № 2/29 за вересень 2024 р. особисто ним не виконувався, а об`єм виконаних робіт - не узгоджувався.

Насамперед суд зазначає, що жодних доказів наведених відповідачем обставин, зокрема, належним чином оформленої заяви попереднього директора Товариства ОСОБА_1 , як свідка, матеріали справи не містять. Отже, твердження відповідача щодо повідомлення попереднього директора Товариства про непідписання Акта № 2/29 за вересень 2024 р. суд розцінює як припущення. Також суд зазначає, що у матеріалах справи, поряд з Актом форми КБ-2в № 2/29, який містить перелік усіх виконаних робіт за період вересня 2024 р., їх обсяги, ціни та загальну вартість, наявна також Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 на аналогічну суму 4 130 852,40 грн та за той же звітний період - вересень 2024 р. Відповідач не висловив сумнівів у тому, що вказана Довідка форми КБ-3 містить підпис попереднього директора Товариства, що свідчить про те, що його доводи та позиція є непослідовними.

Крім того, суд враховує, що погодження відповідачем Акта форми КБ-2в № 2/29 додатково підтверджується відтиском печатки Товариства. При цьому суд зазначає, що печатка відноситься до даних, котрі дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин. Враховуючи той факт, що відповідач не довів фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само і не надав доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що печатка Товариства використовувалась проти волі відповідача.

Отже, у зв`язку з необґрунтованістю клопотання відповідача про призначення експертизи, відсутністю дійсної потреби у її проведенні та достатністю інших доказів, які надають змогу повно та всебічно дослідити обставини даної справи, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача.

У зв`язку з відмовою у задоволенні клопотання про призначення експертизи, суд залишив без задоволення і клопотання відповідача про витребування у позивача оригіналу Акта форми КБ-2в №2/29, оскільки відповідач вбачав необхідність його витребування саме у випадку призначення судом комплексної почеркознавчої та технічної експертизи.

24.02.2026 суд оголосив перерву у засіданні до 05.03.2026.

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити вимоги первісного позову, а проти зустрічного позову заперечував.

Представник відповідача наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимог, а у задоволенні позову Підприємства просив відмовити.

05.03.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

18.07.2024 між Товариством (замовник) та Підприємством (підрядник) укладено Договір на виконання робіт № 29 (далі - Договір; т. 1 а.с. 13-16; 120-127), згідно з п. 1.1. якого підрядник зобов`язується за заявками замовника виконати у 2024 році, власними та/або залученими силами роботи, зазначені в пункті 1.2. цього Договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах, визначених цим Договором.

Найменування робіт: роботи з реалізації робочого проєкту "Капітальний ремонт водогрійного котла № 4 ПТВМ-50 котельні по вул. І. Богуна, 95 в м. Херсоні" ДК 021:2015 - 45453000-7 - Капітальний ремонт і реставрація (далі - Роботи) (п. 1.2. Договору).

Термін виконання робіт - до 31.12.2024 (п. 1.4. Договору).

Ціна Договору є твердою та становить 10 725 936,00 грн, в тому числі ПДВ 20% 1 787 656,00 грн. Ціна Договору включає в себе вартість всього необхідного для належного виконання робіт, визначених п. 1.2. цього Договору, та може бути змінена лише за згодою сторін (пп. 2.1., 2.2 Договору).

У разі виникнення обставин, що перешкоджають виконанню Договору в повному обсязі, розрахунок здійснюється за фактично виконані роботи за цим Договором на підставі підписаного сторонами Акта приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в, далі - Акт №КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3, далі - Довідка №КБ-3) (пункт 2.3. Договору).

Порядок здійснення оплати сторони узгодили в розд. 4 Договору.

Так, замовник здійснює попередній (авансовий) платіж в розмірі 50% від вартості робіт на реалізацію проєкту на придбання будівельних матеріалів, що становить 5 362 968,00 грн, у тому числі ПДВ 20% - 839 828,00 грн, протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання цього договору (пп. 4.1.1.1. п. 4.1. Договору).

Остаточну оплату замовник здійснює протягом 3-х банківських днів з моменту підписання сторонами Акта за формою № КБ-2в та Довідки за формою № КБ-3. Проміжна оплата здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання сторонами Акта за формою № КБ-2в та Довідки за формою №КБ-3 (підпункти 4.1.1.2., 4.1.1.3. п. 4.1. Договору).

Після завершення робіт підрядник передає замовнику 2 (два) примірники підписаних Актів за формою №КБ-2в та Довідки за формою №КБ-3 з супровідними документами, визначеними пунктом 6.3.4. цього договору (п. 4.2. Договору).

Після надання підрядником замовнику документів, зазначених у п.п. 4.1., 4.2. цього договору, замовник розглядає їх та у разі виявлення недоліків письмово повідомляє про них підряднику протягом 3-х робочих днів з дати отримання таких документів (п. 4.3. Договору).

У разі відсутності зауважень замовника до виконаних підрядником робіт, замовник підписує відповідні Акти №КБ-2в та Довідки №КБ-3 протягом 3 (трьох) календарних днів (п. 4.4. Договору).

Здавання-приймання робіт здійснюється відповідно до чинних норм і правил та оформляється Актом №КБ-2в та Довідкою №КБ-3 (п. 5.8. Договору).

У випадку затримки платежів термін виконання робіт продовжується на термін затримки (п. 5.16. Договору).

Замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи на умовах, визначених цим договором; приймати виконані роботи, відповідно до умов цього договору; підписувати передані підрядником, згідно з цим договором Акти № КБ-2в та Довідки № КБ-3 за умови відсутності претензій до виконаних підрядником робіт та/або до їх оформлення за цим договором протягом 3-х днів (пп. 6.1.1., 6.1.2., 6.1.5. п. 6.1. Договору).

Підрядник зобов`язаний, зокрема: своєчасно надавати замовнику Акти №КБ-2в та Довідки №КБ-3; забезпечити ведення та передавання замовнику усієї відповідної належним чином оформленої виконавчої документації (акти на приховані роботи та конструкції, паспорти, сертифікати, акти на випробування обладнання, журнали виконання робіт тощо) в строки, визначені цим Договором; після закінчення робіт та повного розрахунку за Договором передати замовнику виконавчу документацію, передбачену нормативними документами (пп. 6.3.4., 6.3.8. п. 6.3. Договору).

Підрядник має право, зокрема, своєчасно та в повному обсязі отримувати плату відповідно до умов цього договору (пп. 6.3.15. п. 6.3. Договору).

У разі порушення строків остаточної оплати за цим договором, замовник зобов`язаний сплатити на користь підрядника, за його вимогою, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент виникнення заборгованості, за кожен день прострочки від суми заборгованості (п. 7.3. Договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2024, а в частині зобов`язань, що виникли за договором, - до їх повного виконання сторонами (п. 10.1. Договору).

Будь-які зміни та доповнення до цього договору є невід`ємною його частиною та є обов`язковими для виконання сторонами лише в разі, якщо вони оформлені письмово, підписані повноважними представниками сторін, скріплені печатками сторін (п. 11.1. Договору).

Додатками до Договору є Договірна ціна та Графік виконання робіт (т. 1 а.с. 17-18; 128-130).

У матеріалах справи наявні платіжні інструкції № 2538 від 30.07.2024, № 2757 від 31.08.2024, № 2973 від 30.09.2024, № 3043 від 07.10.2024, № 3327 від 08.11.2024 та № 3342 від 11.11.2024 (т. 1 а.с. 26-28), згідно яких Товариство здійснило наступні платежі на користь Підприємства:

- 30.07.2024 - 2 000 000,00 грн;

- 31.08.2024 - 1 000 000,00 грн;

- 30.09.2024 - 1 000 000,00 грн;

- 07.10.2024 - 2 515 787,60 грн;

- 08.11.2024 - 1 000 000,00 грн;

- 11.11.2024 - 500 000,00 грн.

Також у матеріалах справи наявні:

- Акт приймання виконаних будівельних робіт № 1/29 від 05.08.2024 (форма КБ-2в) на суму 2 123 528,40 грн, Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 05.08.2024 (форма КБ-3) на суму 2 123 528,40 грн (т. 1 а.с. 53-55);

- Акт приймання виконаних будівельних робіт № 2/29 за вересень 2024 р. (форма КБ-2в) на суму 4 130 852,40 грн, Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 19.09.2024 за вересень 2024 р. (форма КБ-3) на суму 4 130 852,40 грн (т. 1 а.с. 57-59);

- Акт приймання виконаних будівельних робіт № 3/29 від 17.10.2024 за жовтень 2024 р. (форма КБ-2в) на суму 1 914 118,80 грн, Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 17.10.2024 за жовтень 2024 р. (форма КБ-3) на суму 1 914 118,80 грн (т. 1 а.с. 62-66; 131-139).

Акти форми КБ-2в та Довідки форми КБ-3 підписані представниками сторін без зауважень та містять їхні печатки.

Листом від 04.03.2025 № 34 позивач повідомив відповідача, зокрема, про порушення строку оплати авансу, порушення строку оплати виконаних робіт згідно з наданими на підписання актами за формою КБ-2в та довідками за формою КБ-3 від 05.08.2024 на суму 2 123 528,40 грн, від 19.09.2024 на суму 4 130 852,40 грн та від 17.10.2024 на суму 1 914 118,80 грн (т. 1 а.с. 48).

У відповідь на вказаний лист відповідач листом від 04.03.2025 № 1/4/25-41 повідомив, що ним було погоджено та підписано акти приймання виконаних будівельних робіт від 05.08.2024 на суму 2 123 528,40 грн, від 19.09.2024 на суму 4 130 852,40 грн та від 17.10.2024 на суму 1 914 118,80 грн. Лист містить інформацію про загальну вартість виконаних позивачем робіт - 8 168 499,60 грн, суму частково сплачених відповідачем коштів за виконані роботі - 8 015 787,60 грн та суму наявної заборгованості - 152 712,00 грн (т. 1 а.с. 49; 140).

В подальшому представники сторін підписали (шляхом накладення електронних підписів та печаток) Акт звірки взаємних розрахунків станом на 22.04.2025, згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем становить 152 712,00 грн (т. 1 а.с. 67).

Позивач надіслав відповідачу претензію від 06.08.2025 № 168, в якій просив протягом 5 днів з дня її отримання сплатити заборгованість у розмірі 152 712,00 грн (т. 1 а.с. 51).

У відповідь на претензію відповідач листом від 07.08.2025 № 1/4/25-0708 вимагав надати йому виконавчу документацію на виконані роботи, а саме акти на приховані роботи, паспорти, сертифікати, акти про демонтаж, загальний та спеціальний журнали робіт, виконавчі схеми тощо (т. 1 а.с. 52).

23.09.2025 позивач надіслав відповідачу вимогу № 1-15/09 (лист від 22.09.2025 № 245), в якій просив негайно сплатити 152 712,00 грн основного боргу за Договором; пеню, інфляційні втрат та 3% річних за прострочення оплати виконаних підрядних робіт з 13.10.2024 по 15.09.2025 на загальну суму 63 345,95 грн; інфляційні втрати та 3% річних за період прострочення сплати авансу з 29.07.2024 по 07.10.2024 (71 день) на загальну суму 71 915,02 грн (т. 1 а.с. 71-74).

Вказану вимогу позивач додатково надіслав відповідачу на електронну пошту Товариства 30.09.2024.

Предметом первісного позову Підприємства є вимоги про стягнення з відповідача:

- 152 712,00 грн основного боргу по оплаті підрядних робіт, виконаних згідно з Договором № 29 від 18.07.2024;

- 55 622,33 грн інфляційних втрат та 16 292,69 грн 3% річних, за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 29.07.2024 по 07.10.2024 по оплаті авансового платежу, передбаченого підпунктом 4.1.1.1 пункту 4.1 Договору № 29 від 18.07.2024;

- 15 111,92 грн інфляційних втрат та 4 553,86 грн 3% річних, за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 23.10.2024 по 20.10.2025 по оплаті підрядних робіт, виконаних згідно з Договором № 29 від 18.07.2024;

- 44 939,06 грн пені, за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 23.10.2024 по 20.10.2025 по оплаті підрядних робіт, виконаних згідно з Договором №29 від 18.07.2024.

Предметом зустрічного позову є вимоги Товариства про:

- визнання недійсною частини Договору, а саме умови п. 6.3.8 "та повного розрахунку за Договором";

- зобов`язання Підприємства передати Товариству виконавчу документацію (акти на приховані роботи та конструкції, паспорти, сертифікати, акти на випробування обладнання, журнали виконання робіт тощо) по Договору.

Здійснюючи аналіз обґрунтованості первісних та зустрічних вимог, господарський суд виходить з такого.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За приписами частини першої ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами Договір № 29 від 18.07.2024 є договором підряду, а відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

За приписами ч.ч. 1, 2 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Положеннями ч.ч. 1, 2 статті 854 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Суд встановив, що згідно з умовами Договору Підприємство, виступаючи у спірних правовідносинах у ролі підрядника, зобов`язалося за заявками Товариства, як замовника, виконати у 2024 році (до 31.12.2024) роботи з капітального ремонту водогрійного котла № 4 ПТВМ-50 котельні по вул. І. Богуна, 95 в м. Херсоні, а Товариство, у свою чергу, зобов`язалось прийняти та оплатити виконані роботи на умовах, визначених цим Договором.

Сторони узгодили, що після завершення робіт підрядник передає замовнику 2 (два) примірники підписаних Актів за формою №КБ-2в та Довідки за формою №КБ-3 з супровідними документами, визначеними пунктом 6.3.4. цього договору (п. 4.2. Договору).

Здавання-приймання робіт, згідно з п. 5.8. Договору, здійснюється відповідно до чинних норм і правил та оформляється Актом №КБ-2в та Довідкою №КБ-3.

Порядок здійснення оплати сторони узгодили в розд. 4 Договору, в якому визначено, що ціна Договору є твердою та становить 10 725 936,00 грн, в тому числі ПДВ 20% 1 787 656,00 грн. Ціна Договору включає в себе вартість всього необхідного для належного виконання робіт, визначених п. 1.2. цього Договору, та може бути змінена лише за згодою сторін (пп. 2.1., 2.2 Договору).

Разом з тим, сторони узгодили, що у разі виникнення обставин, які перешкоджають виконанню Договору в повному обсязі, розрахунок здійснюється за фактично виконані роботи за цим Договором на підставі підписаного сторонами Акта приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в, далі - Акт №КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма №КБ-3, далі - Довідка №КБ-3) (пункт 2.3. Договору).

При цьому сторони домовились, що відповідач здійснює попередній (авансовий) платіж в розмірі 50% від вартості робіт на реалізацію проєкту на придбання будівельних матеріалів, що становить 5 362 968,00 грн, у тому числі ПДВ 20% - 839 828,00 грн, протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання цього договору (пп. 4.1.1.1. п. 4.1. Договору).

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, за умовами Договору відповідач був зобов`язаний сплатити позивачу авансовий платіж у сумі 5 362 968,00 грн не пізніше 29.07.2024, оскільки 10-й календарний день з дня підписання Договору (останній день строку виконання зобов`язання зі сплати авансового платежу), припадає на вихідний день (28.07.2024 - неділя), який згідно з ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України переноситься на наступний робочий день.

Як свідчать матеріали справи, відповідач до 29.07.2024 не сплатив авансовий платіж у повному обсязі, а сплачував його поступово:

- 30.07.2024 - 2 000 000,00 грн;

- 31.08.2024 - 1 000 000,00 грн;

- 30.09.2024 - 1 000 000,00 грн;

- 07.10.2024 - 2 515 787,60 грн.

Відтак, повну суму авансового платежу відповідач сплатив лише 07.10.2024, тобто з порушенням визначеного Договором строку.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат та 3 відсотки річних, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

За порушення відповідачем строків сплати авансового платежу позивач нарахував та заявив до стягнення 55 622,33 грн інфляційних втрат та 16 292,69 грн 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 29.07.2024 по 07.10.2024.

Розрахунок вказаних сум наявний у матеріалах справи (т. 1 а.с. 11).

Суд вважає помилковим нарахування 3% річних з 29.07.2024, оскільки вказана дата є останнім днем строку сплати авансу відповідно до умов Договору.

Відтак, правильним є нарахування 3% річних з 30.07.2024.

З огляду на помилковість нарахування позивачем 3% річних з 29.07.2024, суд здійснив власний розрахунок відсотків річних, який виглядає наступним чином:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 30.07.2024 по 30.08.2 x 3 x 32 : 366 : 100328,820.90
з 31.08.2024 по 29.09.2 x 3 x 30 : 366 : 100305,810.58
з 30.09.2024 по 06.10.2 x 3 x 7 : 366 : 1007782.03
Всього 3% річних (за порушення строку сплати авансу) - 15 413,51 грн.

Розрахунок інфляційних втрат за порушення відповідачем строку сплати авансу вважається судом правильним та обґрунтованим.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення сплати авансу підлягають частковому задоволенню шляхом присудження до стягнення з відповідача на користь позивача 15 413,51 грн 3% річних та 55 622,33 грн інфляційних втрат.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач виконав підрядні роботи на загальну суму 8 168 499,60 грн та передав відповідачу результати виконаних робіт, про що свідчать Акт приймання виконаних будівельних робіт № 1/29 від 05.08.2024 (форма КБ-2в) на суму 2 123 528,40 грн, Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 05.08.2024 (форма КБ-3) на суму 2 123 528,40 грн (т. 1 а.с. 53-55), Акт приймання виконаних будівельних робіт № 2/29 за вересень 2024 р. (форма КБ-2в) на суму 4 130 852,40 грн, Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 19.09.2024 за вересень 2024 р. (форма КБ-3) на суму 4 130 852,40 грн (т. 1 а.с. 57-59), Акт приймання виконаних будівельних робіт № 3/29 від 17.10.2024 за жовтень 2024 р. (форма КБ-2в) на суму 1 914 118,80 грн, Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 17.10.2024 за жовтень 2024 р. (форма КБ-3) на суму 1 914 118,80 грн (т. 1 а.с. 62-66; 131-139).

Згідно з п.п. 4.3., 4.4. Договору після надання підрядником замовнику документів, зазначених у п.п. 4.1., 4.2. цього договору, замовник розглядає їх та у разі виявлення недоліків письмово повідомляє про них підряднику протягом 3-х робочих днів з дати отримання таких документів. У разі відсутності зауважень замовника до виконаних підрядником робіт, замовник підписує відповідні Акти №КБ-2в та Довідки №КБ-3 протягом 3 (трьох) календарних днів.

Вказані Акти форми КБ-2в та Довідки форми КБ-3 підписані представниками сторін без зауважень та містять їхні печатки.

Наявні у матеріалах справи платіжні інструкції № 2538 від 30.07.2024, № 2757 від 31.08.2024, № 2973 від 30.09.2024, № 3043 від 07.10.2024, № 3327 від 08.11.2024 та № 3342 від 11.11.2024 (т. 1 а.с. 26-28) підтверджують перерахування відповідачем на користь позивача грошових коштів на загальну суму 8 015 787,60 грн.

За умовами пп. 6.3.15. п. 6.3. Договору позивач має право, зокрема, своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за виконані підрядні роботи.

Остаточний розрахунок, відповідно до п. 4.1. Договору, відповідач мав здійснити протягом 3-х банківських днів з моменту підписання сторонам Акта № 3/29 за формою КБ-2в та Довідки № 3/29 за формою КБ-3, які були підписані 17.10.2024.

За таких обставин, відповідач мав сплатити на користь позивача 152 712,00 грн, тобто здійснити остаточний розрахунок за виконані роботи, не пізніше 22.10.2024.

Суд критично відноситься до посилань відповідача на твердження попереднього директора Товариства щодо того, що підпис на Акті приймання виконаних будівельних робіт № 2/29 ним не виконувався, оскільки, по-перше, такі твердження жодним чином не доведені (зокрема, належним чином оформленою заявою свідка). По-друге, вже новий директор Товариства Суп Дмитро Вячеславович у своєму листі від 04.03.2025 № 1/4/25-41, адресованому позивачу, визнав погодженими та підписаними з боку Товариства акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, зокрема й Акт № 2/29 за вересень 2024 р. на суму 4 130 852,40 грн. В листі було також визнано наявність заборгованості у розмірі 152 712,00 грн. Доводи відповідача щодо не підписання вказаного Акта № 2/29 та його непогодження є нічим іншим як проявом суперечливої поведінки, яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці), в основі якої - принцип добросовісності. Поведінка є такою, що суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, якщо вона не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона правовідносин розумно покладалася на ці заяви чи попередню поведінку. Про суперечливу поведінку відповідача свідчить також підписаний з боку Товариства Акт звірки взаємних розрахунків станом на 22.04.2025 (т. 1 а.с. 67), згідно з яким відповідач визнав наявність спірної заборгованості на суму 152 712,00 грн. Акт звірки взаємних розрахунків, до речі, підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису новим директором Товариства - ОСОБА_2 .

Таким чином, оскільки відповідач жодним чином не спростував наявність спірної заборгованості за виконані підрядні роботи, з огляду на те, що строк виконання зобов`язання з оплати виконаних підрядних робіт є таким, що настав 22.10.2024, зважаючи водночас на підписання актів форми КБ-2в та довідок форми КБ-3 відповідачем без зауважень та враховуючи лише часткову сплату заборгованості за виконані позивачем роботи, позовні вимоги про стягнення з Товариства 152 712,00 грн основного боргу підлягають задоволенню.

За порушення відповідачем строків здійснення остаточного розрахунку за виконані підрядні роботи позивач нарахував та заявив до стягнення 15 111,92 грн інфляційних втрат, 4 553,86 грн 3% річних та 44 939,06 грн пені.

Як вже було зазначено судом, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Визначені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат та 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Перевіривши запропонований позивачем розрахунок 15 111,92 грн інфляційних втрат та 4 553,86 грн 3% річних (т. 1 а.с. 12), суд встановив його правильність та обґрунтованість, у зв`язку з чим позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку пені (т. 1 а.с. 12, зворот), позивач нараховує її за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 23.10.2024 по 20.10.2025, тобто майже за рік (363 дні).

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 7.3. Договору у разі порушення строків остаточної оплати за цим договором, замовник зобов`язаний сплатити на користь підрядника, за його вимогою, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент виникнення заборгованості, за кожен день прострочки від суми заборгованості.

Так, суд вважає правомірним нарахування позивачем пені, проте не погоджується з періодом її нарахування, оскільки на час виникнення спірних правовідносин, зокрема, станом на початок періоду прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати підрядних робіт, був чинним Господарський кодекс України, частиною 6 статті 232 якого було визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Господарський кодекс України втратив чинність 28.08.2025, а отже його положення, котрі обмежують період нарахування штрафних санкцій, підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладені обставини, суд здійснив власний розрахунок пені, який виглядає наступним чином:

Пеня = С x 2УСД x Д : 100, де

С - сума заборгованості за період,

2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення,

Д - кількість днів прострочення.

Період: з 23.10.2024 по 23.04.2025.

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
23.10.2024 - 12.12.2024 : 13.0000 (облікова ставка НБУ) 152712.00 (Сума боргу) x (2 x 13.0000 : 366) x 51 днів (прострочення) : 100 515532.68
13.12.2024 - 31.12.2024 : 13.5000 (облікова ставка НБУ) 152712.00 (Сума боргу) x (2 x 13.5000 : 366) x 19 днів (прострочення) : 100 192140.47
01.01.2025 - 23.01.2025 : 13.5000 (облікова ставка НБУ) 152712.00 (Сума боргу) x (2 x 13.5000 : 365) x 23 днів (прострочення) : 100 232598.20
24.01.2025 - 06.03.2025 : 14.5000 (облікова ставка НБУ) 152712.00 (Сума боргу) x (2 x 14.5000 : 365) x 42 днів (прострочення) : 100 425095.98
07.03.2025 - 23.04.2025 : 15.5000 (облікова ставка НБУ) 152712.00 (Сума боргу) x (2 x 15.5000 : 365) x 48 днів (прострочення) : 100 486225.63
Всього штрафних санкцій за період: 21592.96
Всього пені 21 592,96 грн.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню - на суму 21 592,96 грн.

Щодо зустрічного позову Товариства до Підприємства про визнання недійсним частини договору та зобов`язання вчинити певні дії, суд зазначає наступне.

Положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину.

Цивільний кодекс визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У розумінні наведених положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття "заінтересована особа" такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним правочину, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

В обґрунтування зустрічного позову відповідач посилається на відмову позивача від передачі виконавчої документації за Договором, а також на суперечність пп. 6.3.8. п. 6.3. вказаного Договору іншим його умовам, що, на думку відповідача, блокує належне приймання робіт.

Відповідач наголошує, що фраза "та повного розрахунку за Договором" у пп. 6.3.8. Договору ставить передачу виконавчої документації в залежність від оплати та є предметом зустрічного позову.

При дослідженні питання щодо обґрунтованості зустрічних вимог, суд вважає за доцільне більш детальніше зупинитись на аналізі підпункту 6.3.8. п. 6.3. Договору у його взаємозв`язку з іншими положеннями Договору, зокрема п. 4.2. та пп. 6.3.4. п. 6.3. Договору.

Так, відповідно до п. 4.2. Договору після завершення робіт підрядник передає замовнику 2 (два) примірники підписаних Актів за формою №КБ-2в та Довідки за формою №КБ-3 з супровідними документами, визначеними пунктом 6.3.4. цього договору.

Згідно з пп. 6.3.4. п. 6.3. Договору підрядник зобов`язаний своєчасно надавати замовнику Акти №КБ-2в та Довідки №КБ-3. Забезпечити ведення та передавання замовнику усієї відповідної належним чином оформленої виконавчої документації (акти на приховані роботи та конструкції, паспорти, сертифікати, акти на випробування обладнання, журнали виконання робіт тощо) в строки, визначені цим договором.

Підпунктом 6.3.8. п. 6.3. Договору передбачено, що після закінчення робіт та повного розрахунку за договором підрядник зобов`язаний передати замовнику виконавчу документацію, передбачену нормативними документами.

Отже, умови Договору свідчать про те, що після завершення робіт підрядник передає замовнику 2 (два) примірники підписаних Актів за формою №КБ-2в та Довідки за формою №КБ-3 з супровідними документами, визначеними пунктом 6.3.4. цього договору. В пп. 6.3.4. п. 6.3. Договору йдеться про невичерпний перелік документів, які позивач має передати відповідачу у порядку та строки, визначені Договором.

Натомість, у спірному пп. 6.3.8. п. 6.3. Договору сторони узгодили, що виконавча документація, передбачена нормативними документами, передається відповідачу за сукупності двох умов:

1) закінчення робіт;

2) повний розрахунок за Договором.

Статтею 627 Цивільного кодексу України унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з абзацом 2 пункту 4 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668 (далі - Загальні умови) сторони є вільними в укладенні договору підряду, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про архітектурну діяльність", інших актів законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За положеннями абзацу 16 пункту 31 Загальних умов підрядник зобов`язаний забезпечити ведення та передачу замовнику в установленому порядку документів про виконання договору підряду.

Відповідно до абзацу 2 пункту 74 Загальних умов підрядник у порядку, визначеному нормативними документами та договором підряду, веде і передає замовнику після завершення робіт документи про виконання договору підряду.

Приймання-передача закінчених робіт (об`єкта будівництва) проводиться у порядку, встановленому цими Загальними умовами, іншими нормативними актами та договором підряду (пункт 88 Загальних умов).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що сторони у Договорі конкретизували та на власний розсуд визначили умови, за яких відповідачу передається виконавча документація, що не суперечить ні приписам жодних нормативно-правових актів, ні положенням самого Договору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги про визнання недійсним частини Договору.

З огляду на те, що сторонами було погоджено порядок передачі виконавчої документації, зважаючи водночас на те, що одна із умов, за сукупності яких позивач зобов`язаний передати виконавчу документацію, наразі не настала, оскільки відповідач ще досі не здійснив остаточний розрахунок за виконані підрядні роботи, зустрічний позов в частині зобов`язання Підприємства передати виконавчу документацію задоволенню також не підлягає.

Доводи відповідача про те, що позивач мав надати виконавчу документацію з тих підстав, що Договір є розірваним, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки Договір було припинено у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, а не шляхом його розірвання.

За ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд також зазначає, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyondreasonabledoubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічну правову позицію викладено у Постанові ВС від 18.01.2021 по справі №915/646/18.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом присудження до стягнення з відповідача на користь позивача 152 712,00 грн основного боргу, 15 111,92 грн інфляційних втрат, 4 553,86 грн 3% річних та 21 592,96 грн пені за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати основного боргу, 55 622,33 грн інфляційних втрат та 15 413,51 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати авансового платежу; зустрічні позовні вимоги Товариства задоволенню не підлягають.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд врахував, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене суд вважає, що при розгляді даної справи судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з огляду на часткове задоволення первісних позовних вимог, на відповідача підлягають покладенню витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 180,08 грн.

Крім витрат зі сплати судового збору, позивач також просив стягнути з відповідача 14 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

09.02.2026, тобто із додержанням встановленого процесуального строку, позивач подав до суду докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, а саме копії Договору про надання правничої допомоги від 01.09.2025 з додатковою угодою № 2 від 01.09.2025, довіреності від 21.10.2025, рахунків на оплату № 28 від 30.09.2025 та № 31 від 31.10.2025, платіжних інструкцій № 6380 від 01.10.2025 та № 6422 від 31.10.2025, Акта наданих послуг № 3-ПД від 31.01.2026, детального опису виконаних адвокатом робіт за період з 01.09.2025 по 31.01.2026, свідоцтва адвоката № 511 від 09.11.2011 (т. 2 а.с. 10, 12-19).

За положеннями п. 4 ст. 1, ч. ч. 3, 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 р. у справі № 910/4201/19).

У ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

Суд встановив, що 01.09.2025 між Адвокатським бюро «МУСУЛЕВСЬКИЙ ТА ПАРТНЕРИ» та Підприємством було укладено Договір про надання правничої допомоги, згідно з п. 1.1. якого адвокатське бюро за дорученням клієнта зобов`язується надати необхідну правничу допомогу клієнту на умовах, у порядку і в строки, визначені цим договором та додатковими угодами до нього, а клієнт зобов`язується оплатити правничу допомогу, інші виконані робот та фактичні витрати, необхідні для виконання доручення.

Того ж дня адвокатське бюро та позивач підписали додаткову угоду № 2 до договору про надання правничої допомоги, в якій узгодили, що адвокатське бюро за дорученням клієнта приймає на себе зобов`язання надати правничу допомогу, котра полягає у представництві клієнта в господарських судах у справі про стягнення з Товариства основної суми боргу за виконані підрядні роботи, нарахованих штрафних санкцій і збитків за час прострочення виконання грошових зобов`язань згідно з Договором № 29 на виконання робіт від 18.07.2024.

Пунктом 2 вказаної додаткової угоди було визначено фіксований гонорар за надання правничої допомоги, розмір якого становить 14 000,00 грн.

30.09.2025 та 31.10.2025 адвокатське бюро виставило позивачу рахунки на оплату № 28 та № 31 на суму 7 000,00 грн кожен.

Вказані рахунки були сплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями № 6380 від 01.10.2025 на суму 7 000,00 грн та № 6422 від 31.10.2025 на суму 7 000,00 грн.

31.01.2026 адвокатське бюро та позивач підписали Акт наданих послуг № 3-ПД, згідно якого адвокатським бюро було надано позивачу послуги правничої допомоги у справі № 916/4262/25 на суму 14 000,00 грн.

За встановлених судом обставин, розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу вважається доведеним та обґрунтованим.

Разом з тим, за приписами ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання розподілу судових витрат на правову допомогу, оцінивши за внутрішнім переконанням наявні у матеріалах справи докази щодо понесення позивачем судових витрат, зважаючи на те, що судове рішення у даній справі відбулось на користь позивача, враховуючи водночас часткове задоволення первісних позовних вимог, а також принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, суд приходить до висновку про покладення на відповідача 12 827,40 грн витрат на професійну правничу допомогу (пропорційно розміру задоволених первісних позовних вимог).

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 126, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Приватного спеціалізованого монтажно-налагоджувального підприємства "ГАЗКОТЛОСПЕЦМОНТАЖНАЛАДКА" (73036, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Миру, буд. 6А; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДПОСТАЧ-СТСВ" (73034, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Говарда Джона, буд. 2, приміщення 31, 31А; ) про стягнення 289 231,86 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДПОСТАЧ-СТСВ" (73034, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Говарда Джона, буд. 2, приміщення 31, 31А; ) на користь Приватного спеціалізованого монтажно-налагоджувального підприємства "ГАЗКОТЛОСПЕЦМОНТАЖНАЛАДКА" (73036, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Миру, буд. 6А; ) 152 712,00 грн основного боргу, 15 111,92 грн інфляційних втрат, 4 553,86 грн 3% річних та 21 592,96 грн пені за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати основного боргу, 55 622,33 грн інфляційних втрат та 15 413,51 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати авансового платежу, 3 180,08 грн витрат зі сплати судового збору, 12 827,40 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні решти вимог первісного позову - відмовити.

4. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДПОСТАЧ-СТСВ" до Приватного спеціалізованого монтажно-налагоджувального підприємства "ГАЗКОТЛОСПЕЦМОНТАЖНАЛАДКА" про визнання недійсним частини договору та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 05 березня 2026 р. Повне рішення складено та підписано 16 березня 2026 р.

Суддя Р.В. Волков