ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/1992/25

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Я.С. Кондратюк

за участю представників:

від позивача - Картавенко О.В.,

від відповідача - Костир А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" про стягнення 1445726,48 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" про стягнення 408434,06 грн., з яких: прострочена заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 333415,05 грн., пеня - 2739,03 грн., 24% річних - 12421,99 грн., інфляційне збільшення - 2457,99 грн., штраф за неподання відомостей про стан та місцезнаходження лізингового майна - 57400,00 грн. та судовий збір у розмірі 4901,21 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" було укладено договір фінансового лізингу № 241129-2/ФЛ-Ю-А від 29 листопада 2024 р., відповідно до умов якого лізингодавець передає лізингоодержувачу в платне користування на умовах фінансового лізингу майно, зазначене в специфікації до договору лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти майно (об`єкт лізингу) та своєчасно сплачувати періодичні лізингові платежі у порядку та строки, передбачені договором лізингу. Сплата лізингових платежів здійснюється відповідно до п. 2.2 загальних умов договору лізингу та графіку сплати лізингових платежів, які включають платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості об`єкта лізингу та винагороду (комісію) позивачу за отриманий у лізинг об`єкт лізингу.

Наразі позивач зазначає, що лізингоодержувач сплачує лізингові платежі відповідно до п. 2.1.7 договору, згідно з яким число сплати - це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається згідно п. 2.1.7.1 загальних умов договору.

При цьому позивач вказує, що відповідно до п. 2.1.7.1 загальних умов договору лізингу у випадку, якщо авансовий лізинговий платіж, визначений у графіку сплати лізингових платежів, становить менше, або дорівнює 20% від загальної вартості об`єкта лізингу, визначеної у п. 4.2 договору, то числом сплати лізингового платежу 1-го періоду лізингу є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання чотирьох календарних днів до дати підписання акту (наприклад: дата підписання сторонами акту - 04 лютого 2021 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 08 лютого 2021 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 08 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу. В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

Заявник стверджує, що у випадку, якщо авансовий лізинговий платіж, визначений у графіку сплати лізингових платежів, становить більше, ніж 20% від загальної вартості об`єкта лізингу, визначеної в 4.2 договору, то числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання акту (наприклад: дата підписання сторонами акту - 04 лютого 2021 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 24 лютого 2021 року. Наступні чергові лізингові платежі - кожного 24 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

Також позивач зазначає, що відповідно до п. 4.2 договору лізингу загальна вартість об`єкта лізингу складає 2870000,00 грн., авансовий лізинговий платіж, визначений у графіку сплати лізингових платежів, складає 955025,00 грн. та становить більше, ніж 20% від загальної вартості об`єкта лізингу, визначеної в 4.2 договору лізингу, отже, числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання акту.

Крім того, позивач наголошує, що згідно з п. 2.4 загальних умов договору лізингу якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, то лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому та ін.) дню.

Відповідно до п. 2.1.8 загальних умов договору лізингу період лізингу - це період строку лізингу, який дорівнює 1 (одному) місяцю. Перший період лізингу починається з дати підписання акту. Відповідно до п. 2.1.6 загальних умов договору лізингу акт - це акт приймання-передачі об`єкта лізингу в лізинг.

Наразі позивач звертає увагу, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання та передав в користування відповідачу об`єкт лізингу на підставі підписаного 3 грудня 2024 р. сторонами акту прийому-передачі майна. Таким чином, відповідно до п. 2.1.7.1 загальних умов договору лізингу лізингоодержувач зобов`язаний був сплачувати чергові лізингові платежі 23 числа кожного місяця.

Разом з тим, як вказує позивач, відповідач зобов`язання за договором лізингу щодо сплати лізингових платежів виконує не в повному обсязі, внаслідок чого з 22 лютого 2025 року по 24 квітня 2025 року за ним виникла заборгованість у розмірі 333415,05 грн., а саме: з 21.02.2025 року (застосовується п. 2.7.1 загальних умов договору лізингу, оскільки 23.02.2025 - вихідний день (3 період лізингу) виникла заборгованість в розмірі 78450,43 грн. (було частково сплачено відповідно до платіжних інструкцій № 5640 від 30.04.2025 року та № 5665 від 02.05.2025 року); з 21.03.2025 року (застосовується п. 2.7.1 загальних умов договору лізингу, оскільки 23.03.2025 - вихідний день (4 період лізингу) виникла заборгованість у розмірі 123143,38 грн.; з 23.04.2025 року (5 період лізингу) виникла заборгованість у розмірі 131821,24 грн.

Також позивач вказує, що згідно з п. 7.1.1 договору лізингу за порушення обов`язку зі своєчасної сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України - лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочки, та відшкодувати всі збитки, завдані цим лізингодавцеві, понад вказану пеню. Сторони домовились, що нарахування даної пені за прострочення сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України, припиняється через дванадцять місяців, від дня коли сплата мала відбутися.

Крім того, позивач повідомляє, що згідно з п. 5.2.1 загальних умов договору лізингу лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) інформувати лізингодавця про стан та адресу базування об`єкта лізингу шляхом направлення звіту у формі встановленою в додатку "довідка" до договору.

Проте, як стверджує позивач, відповідач, порушуючи умови договору лізингу, жодного разу не здійснив таке інформування. Згідно з п. 7.1.3 загальних умов договору лізингоодержувач за порушення п. 5.2 загальних умов договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю штраф у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості об`єкта лізингу за кожен та будь-який випадок зазначеного порушення, у зв`язку з чим позивачем нараховано суму штрафу у розмірі 57400,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.05.2025 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" залишено без руху.

29.05.2025 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" до господарського суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх. №17169/25), відповідно до якої на виконання ухвали господарського суду від 26.05.2025 р. позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.06.2025 р. (суддя Пінтеліна Т.Г.) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" про стягнення 408434,06 грн. прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження у змішаній формі, при цьому підготовче засідання призначено на 30.06.2025 р. о 10:00 год.

03.06.2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшло клопотання (вх. №17682/25), відповідно до якого позивач просить суд забезпечити проведення розгляду справи № 916/1992/25, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.06.2025 року задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" про участь у судовому засіданні, призначеному на 30.06.2025 о 10:00 год., та усіх наступних в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ).

У підготовчому засіданні 30 червня 2025 р. суд протокольно оголосив перерву до 04 серпня 2025 р.

04.08.2025р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 24339/25), відповідно до яких відповідач просив суд надати сторонам додатковий строк тривалістю 14 календарних днів для укладення мирової угоди та відкласти розгляд справи на період, достатній для погодження умов мирової угоди сторонами.

Підготовче засідання, призначене на 04.08.2025р., не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.08.2025 р. призначено підготовче засідання на 25.08.2025 р. о 12:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.08.2025 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1992/25 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 22 вересня 2025 р.

22.09.2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.09.2025 р. відкладено розгляд справи по суті на 14 жовтня 2025 р. о 14:00 год.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області № 157 від 06.10.2025 р., відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з прийняттям Вищою радою правосуддя рішення від 02.10.2025 № 2046/0/15-25 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Херсонської області (відряджена до Господарського суду Одеської області) у зв`язку з поданням заяви про відставку", на виконання пункту 10.6.4. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів від 20.03.2025 № 17-01/2025, з метою дотримання строків, визначених ГПК України, призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 916/1992/25.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2025 року справу № 916/1992/25 передано на розгляд судді Степанової Л.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.10.2025 р. (суддя Степанова Л.В.) прийнято справу № 916/1992/25 до провадження за правилами загального позовного провадження з початку, підготовче засідання призначено на 18 листопада 2025 р. об 11:10 год. з викликом учасників справи.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області № 221 від 23.10.2025 р., відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з прийняттям Вищою радою правосуддя рішення від 21.10.2025 № 2163/0/15-25 "Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Господарського суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку", на виконання пункту 10.6.4. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів від 20.03.2025 № 17-01/2025, з метою дотримання строків, визначених ГПК України, призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 916/1992/25.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 року справу № 916/1992/25 передано на розгляд судді Петрову В.С.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.10.2025 р. суддею Петровим В.С. прийнято справу № 916/1992/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" про стягнення 408434,06 грн. до свого провадження, постановлено проводити повторне підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 18 листопада 2025 р. о 12:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 р. відкладено підготовче засідання на 04 грудня 2025 р. об 11:00 год.

04.12.2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 38764/25), відповідно до якої позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" 1063324,67 грн. - простроченої заборгованості за лізинговими платежами; 166169,97 грн. - пені; 141768,88 грн. - 24% річних; 17062,96 грн. - інфляційного збільшення, 57400,00 грн. - штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, а разом - 1445726,48 грн. та судовий збір у розмірі 20266,38 грн.

Так, позивачем повідомлено, що відповідно до платіжної інструкції № 5733 від 29.05.2025 року відповідачем на рахунок позивача було частково сплачено заборгованість у розмірі 150000,00 грн., при цьому кошти зараховано насамперед на погашення в повному обсязі пені, інфляційних витрат на дату внесення коштів на рахунок позивача та часткове погашення заборгованості за лізинговими платежами у розмірі 137793,47 грн., з огляду на що після зарахування коштів прострочена заборгованість за лізинговими платежами становить 195624,58 грн. Позивач звертає увагу на ту обставину, що на даний час договір лізингу є діючим, тому відповідно до п. 2.1.7.1 загальних умов договору лізингу лізингоодержувач зобов`язаний був в подальшому сплачувати чергові лізингові платежі 23 числа кожного місяця в розмірі, визначеному в графіку сплати лізингових платежів. Проте, за ствердженням позивача, всупереч прийнятих обов`язків відповідач зобов`язання за договором лізингу щодо сплати лізингових платежів в подальшому також не виконує, внаслідок чого з 24 травня 2025 року по 24 листопада 2025 року за ним виникла заборгованість у розмірі 867700,09 грн., а саме: з 23.05.2025 року (6 період лізингу) виникла заборгованість у розмірі 128 026,82 грн.; з 23.06.2025 року (7 період лізингу) - 131203,63 грн.; з 23.07.2025 року (8 період лізингу) - 131384,73 грн.; з 22.08.2025 року (застосовується п. 2.7.1 загальних умов договору лізингу, оскільки 23.08.2025 - вихідний день (9 період лізингу)) - 128654,37 грн.; з 23.09.2025 року (10 період лізингу) - 129666,67 грн.; з 23.10.2025 року (11 період лізингу) - 127188,46 грн.; з 21.11.2025 року (застосовується п. 2.7.1 загальних умов договору лізингу, оскільки 23.11.2025 - вихідний день ( 12 період лізингу)) - 91575,41 грн.

Вказана заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 38764/25 від 04.12.2025) прийнята судом до розгляду.

Підготовче засідання, призначене на 04.12.2025 р. об 11:00 год., не відбулось у зв`язку зі збоєм у роботі підсистеми відеоконференцзв`язку (ВКЗ) суду, про що господарським судом складено відповідний акт.

23.12.2025р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 41242/25), відповідно до якого відповідач не погоджується з позовними вимогами у заявленому розмірі, вважає їх такими, що не доведені належними та допустимими доказами, а також такими, що ґрунтуються на сумнівному та внутрішньо суперечливому розрахунку заборгованості. Крім того, відповідач наголошує, що подана позивачем заява про збільшення позовних вимог до 1445726,18 грн. не відповідає вимогам процесуального закону, оскільки не містить належного та прозорого економічного обґрунтування; не підтверджена первинними бухгалтерськими документами; фактично змінює предмет доказування у справі, що виходить за межі допустимого збільшення позовних вимог.

Так, відповідач наголошує, що позивачем на підтвердження заборгованості у розмірі 1063324,67 грн. не надано повного та належного пакета первинних документів, з яких можливо встановити таку заборгованість. Натомість, за ствердженням відповідача, наданий позивачем розрахунок заборгованості фактично є одностороннім внутрішнім документом, який не містить деталізації операцій; не підтверджений актами звірки, підписаними обома сторонами; не може сам по собі вважатися належним доказом у розумінні статей 73-76 Господарського процесуального кодексу України.

Також, на думку відповідача, позивачем обчислено пеню у розмірі 166169,97 грн. з істотними порушеннями з огляду на те, що розрахунок пені здійснено, виходячи з фіксованої подвійної облікової ставки НБУ за весь період, тоді як облікова ставка НБУ є змінною величиною та її застосування без урахування змін у часі суперечить як судовій практиці, так і самій економічній природі пені. Крім того, відповідач зазначає, що позивач не довів, що саме така ставка пені прямо передбачена умовами договору між сторонами. У разі відсутності чіткої договірної умови про розмір пені, застосування подвійної облікової ставки НБУ є безпідставним.

Між тим відповідач додає, що сам розрахунок кількості днів прострочення (184 дні) здійснений без належного обґрунтування моменту початку прострочення, оскільки не встановлено належним чином дату, з якої відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, а також не враховано можливі обставини, які відповідно до статей 612, 613 ЦК України виключають прострочення боржника.

Відповідач зауважує, що позивач фактично обмежився формальним посиланням на сам факт несплати, однак не довів, що прострочення виконання зобов`язання виникло саме з вини відповідача.

При цьому відповідач наголошує, що позивач жодним чином не обґрунтував, чому одночасне стягнення пені, штрафу, інфляційних нарахувань та 24% річних є необхідним та обґрунтованим, а не призводить до неприпустимого покладання надмірного фінансового тягаря на відповідача.

Також, на думку відповідача, подана позивачем заява про збільшення позовних вимог до 1445726,18 грн не є уточненням, а свідчить про зміну обсягу та структури заявлених вимог, що суперечить ч. 3 ст. 46 ГПК України, оскільки позивач не надав нового, деталізованого та зрозумілого розрахунку, не пояснив правову природу різниці між первісними та "збільшеними" вимогами. За таких обставин відповідач вважає, що заява про збільшення позовних вимог порушує принцип правової визначеності. Позовні вимоги та заява про їх збільшення ґрунтуються на припущеннях, односторонніх розрахунках та не підтверджені належними доказами. Наявність, розмір та структура заборгованості є спірними, а тому відсутні правові підстави для їх задоволення у заявленому обсязі.

У підготовчому засіданні господарського суду 24 грудня 2025 року по справі № 916/1992/25 протокольно оголошено перерву до 27 січня 2026 року о 10:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.12.2025 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/1992/25 на тридцять днів.

26.01.2026 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшли додаткові пояснення у справі (вх. № 2786/26), в якому викладені аналогічні відзиву на позовну заяву доводи та заперечення відповідача.

27.01.2026 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС до господарського суду надійшли письмові заперечення (вх. № 3005/26), відповідно до яких позивач додатково зазначає наступне. Так, позивач зазначає, що до позовної заяви долучений додаток до договору лізингу - "Графік сплати лізингових платежів", що є невід`ємною частиною договору, відповідно до якого чітко видно суму нарахованого лізингового платежу, а також позивачем долучено до позовної заяви довідки про нарахування лізингових платежів. Крім того, позивач наголошує, що після нарахування суми поточного лізингового платежу на офіційну електронну адресу ТОВ "Транссервіс 2008" (), що зазначена у п. 2 Індивідуальної частини договору лізингу, були направлені рахунки щодо сплати нарахованого лізингового платежу, проте відповідачем було проігноровано сплату лізингових платежів, що призвело до порушення відповідачем виконання умов договору лізингу в частині сплати нарахованих лізингових платежів.

Також, посилаючись на п. 2 ч. 1 чт. 40 ГПК України, позивач вказує, що звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог по справі № 916/1992/25 з підстав подальшого невиконання відповідачем умов договору лізингу, нараховано прострочену заборгованість зі сплати лізингових платежів з урахуванням часткової сплати заборгованості відповідачем, умов договору лізингу та чинного законодавства. Наразі, позивач стверджує, що відповідно до умов договору лізингу лізингодавець передає лізингоодержувачу в платне користування на умовах фінансового лізингу майно, зазначене в специфікації до договору лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти майно (об`єкт лізингу) та своєчасно сплачувати періодичні лізингові платежі у порядку та строки передбачені договором лізингу.

При цьому позивач наголошує, що саме систематичне порушення відповідачем умов договору лізингу призвело до утворення відповідальності у вигляді нарахування санкцій (штрафів, пені, відсотків та інфляційних витрат) за порушення низки погоджених сторонами пунктів загальних умов договору лізингу. Як зауважує позивач, стягнення з відповідача пені, 24% річних та інфляційних витрат за несвоєчасну сплату лізингових платежів, а також штрафів за порушення інших умов договору не суперечить чинному законодавству та прямо передбачено умовами договору лізингу. Наразі позивач зазначає, що відповідачем з метою спростування наведених доводів позивача не надано свого розрахунку або платіжних документів, що підтверджують належне виконання зобов`язань відповідача перед позивачем.

Підготовче засідання, призначене на 27.01.2026 р. о 10:30 год., не відбулось у зв`язку з технічним збоєм у роботі підсистеми відеоконференцзв`язку (ВКЗ) суду, про що господарським судом складено відповідний акт.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.01.2026 р. призначено підготовче засідання на 03 лютого 2026 р. о 12:30 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.02.2026 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1992/25 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 03 березня 2026 р. о 10:30 год.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, натомість представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

29 листопада 2024 року між Товариством з обмежено відповідальністю "Бест Лізінг" (лізінгодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 241129-2/ФЛ-Ю-А, яким визначено основні умови лізингу та умови передачі об`єкта лізингу (легковий автомобіль Audi).

Загальні умови договору викладені сторонами у додатку до договору № 241129-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р.

Відповідно до п. 1.1 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування об`єкт лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені у додатку "Специфікація", а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу до лізингоодержувача переходить право власності на об`єкт лізингу згідно з умовами цього договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством). Найменування фінансової операції: фінансовий лізинг.

За умовами п. 1.2 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. строк користування лізингоодержувачем об`єктом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених у додатку "Графік сплати лізингових платежів" до договору та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу, але у будь-якому випадку не може бути менше одного року.

Якщо у договорі визначено продавця (постачальника) об`єкта лізингу, сторони погодили, а лізингоодержувач також і підтверджує, що він самостійно та на власний ризик обрав об`єкт лізингу та продавця (постачальника) об`єкта лізингу, зазначеного в договорі. Лізингоодержувач має право самостійно звертатися до продавця з вимогами щодо якості, комплектності, справності об`єкта лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків (гарантією) тощо. Об`єкт лізингу є власністю лізингодавця протягом строку лізингу та строку дії даного договору. В разі переходу права власності на об`єкт лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача згідно з умовами цього договору, об`єкт лізингу по закінченню строку лізингу лізингоодержувачем не повертається, а передається лізингоодержувачу у власність за виключенням випадків, передбачених договором чи обумовлених угодою сторін (п. 1.3 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р.).

Положеннями п. 2.1.7 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. визначено, що число сплати - це число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається сторонами згідно з пунктом 2.1.7.1 загальних умов договору.

Згідно з п. 2.1.7.1 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. у випадку, якщо авансовий лізинговий платіж, визначений у графіку, становить менше, ніж 20% від загальної вартості об`єкта лізингу, визначеної в пункті 4.2 індивідуальної частини договору, то числом сплати лізингового платежу 1-го періоду лізингу є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання чотирьох календарних днів до дати підписання акту (наприклад: дата підписання сторонами акту - 03.06.2024; черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 07.06.2021; наступні чергові лізингові платежі - кожного 07 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця. У випадку, якщо авансовий лізинговий платіж, визначений у графіку, дорівнює або становить більше, ніж 20% від загальної вартості об`єкта лізингу, визначеної в пункті 4.2 індивідуальної частини договору, то числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання двадцяти календарних днів до дати підписання акту (наприклад: дата підписання сторонами акту - 03.06.2024; черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 23.06.2024; наступні чергові лізингові платежі - кожного 23 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). У разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

У п. 2.2 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. передбачено, що усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у число сплати у національній валюті України (гривні) відповідно до графіку та загальних умов, а також інших положень цього договору та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості об`єкта лізингу (з урахуванням коригування, вказаного у пунктах 2.5, 2.6 загальних умов); винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий у лізинг об`єкт лізингу з урахуванням коригування, вказаного у пунктах 2.7-2.9, 3.5 загальних умов. При цьому, сторони погодили, що такі лізингові платежі за цим договором не містять покупної ціни, передбаченої цим договором і, у сукупності, є платою за користування об`єктом лізингу.

Якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або інший) день, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому та іншому) дню (п. 2.4 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р.).

Відповідно до п. 2.7 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. у разі, якщо лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України сторони погодили, що лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплатити 24 (двадцять чотири) проценти річних від простроченої суми, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовились, що такі проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий в лізинг об`єкт лізингу, у зв`язку із чим розмір винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг об`єкт лізингу збільшується на суму таких сплачених процентів.

Положеннями п. 2.11 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. передбачено, що лізингоодержувач здійснює погашення заборгованості перед лізингодавцем у такому порядку:

- компенсація (відшкодування) лізингодавцю або іншим особам сум штрафів, накладених до моменту перереєстрації об`єкта лізингу на ім`я лізингоодержувача або повернення/вилучення об`єкта лізингу лізингодавцю/ем уповноваженими державними органами за порушення Правил дорожнього руху та/або інших норм чинного законодавства, пов`язаних з експлуатацією/використанням/паркуванням/зберіганням та інш. Об`єкта лізингу (в т.ч. кожної з його одиниць), в т.ч. зафіксованих у автоматичному режимі, а також в режимі фото- відеофіксації;

- сплата нарахованих штрафних санкцій за порушення лізингоодержувачем обов`язків за даним договором, а також процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на прострочену заборгованість;

- сплата комісії за адміністрування простроченої заборгованості;

- сплата комісії за адміністрування врегулювання притягнення лізингодавця/його керівника (як власника об`єкта лізингу) до адміністративної відповідальності;

- сплата простроченої заборгованості з нарахованої винагороди;

- сплата суми поточної заборгованості з нарахованої винагороди;

- сплата простроченої заборгованості з відшкодування частини вартості об`єкта лізингу;

- сплата поточної заборгованості з відшкодування частини вартості об`єкта лізингу.

Сторони домовились, що погашення заборгованості кожної черги згідно вищенаведеного порядку в межах кожної черги відбувається за принципом першочергового погашення заборгованості, що утворилася раніше. В разі перерахування лізингоодержувачем платежів за договором (як чергових лізингових платежів, так і комісій, штрафних санкцій і простроченої заборгованості) з порушенням вищевказаної черговості, лізингодавець має право самостійно (та не залежно від призначення платежу (вказаного платником у платіжному документі) перерозподілити отримані від лізингоодержувача кошти, у відповідності з черговістю, викладеною в цьому пункті, шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок, а лізингоодержувач підтверджує свою згоду на це підписуючи індивідуальну частину договору фінансового лізингу про приєднання до загальних умов.

Сторони також погодили, що лізингодавець може самостійно в односторонньому порядку (в тому числі, після одержання коштів), не залежно від призначення платежу (вказаного платником у платіжному документі): змінити порядок черговості погашення заборгованості як в межах вищенаведеного порядку, так і в межах кожної із встановлених черг; та/або зарахувати кошти в погашення заборгованості за будь-яким договором, укладеним з лізингоодержувачем (про що лізингодавець, повідомляє лізингоодержувача у зручний для лізингодавця спосіб).

Заздалегідь неузгоджені надлишково перераховані лізингоодержувачем кошти в розмірі, що перевищують розмір простроченої та поточної заборгованості останнього згідно з договором:

- зараховуються лізингодавцем в рахунок майбутніх платежів за договором строк оплати яких не настав;

- повертаються лізингоодержувачу згідно з письмовою вимогою про повернення надлишково перерахованих коштів за вказаними лізингоодержувачем реквізитами протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту її отримання лізингодавцем, окрім випадків, передбачених цим договором;

- у випадку ненадходження письмової вимоги лізингоодержувача про повернення надлишково перерахованих коштів можуть бути повернуті за реквізитами відправника, вказаними у платіжному дорученні, яким вони були перераховані, або зараховані в рахунок погашення заборгованості лізингоодержувача за договором в момент нарахування (виникнення) останньої.

Лізингоодержувач зобов`язаний сплачувати платежі за договором за банківськими реквізитами, вказаними лізингодавцем у рахунках-фактурах або письмовому повідомленні, а у випадку ненадходження останніх - за банківськими реквізитами лізингодавця, вказаними у договорі. Перерахування платежів за договором на інші банківські реквізити лізингодавця не вважається виконанням зобов`язання, зробленим належним чином.

За умовами п. 3.4 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. приймання лізингоодержувачем об`єкта лізингу в лізинг оформлюється шляхом складання акту. Підписання лізингоодержувачем акту підтверджує в тому числі належну якість, комплектність, справність об`єкта лізингу і відповідність об`єкта лізингу вимогам лізингоодержувача та умовам договору. З моменту підписання сторонами акту до лізингоодержувача переходять усі ризики, пов`язані з користуванням та володінням об`єктом лізингу (в тому числі ризики випадкового знищення чи пошкодження об`єкта лізингу, ризики пов`язані з відшкодуванням збитків та шкоди, завданої третім особам, внаслідок користування об`єктом лізингу). З моменту підписання акту, лізингоодержувач несе повну цивільну відповідальність перед третіми особами за його використання, відшкодовує у повному обсязі шкоду третім особам, заподіяну внаслідок експлуатації Об`єкта лізингу, несе відповідальність за порушення правил дорожнього руху, правил зупинки, паркування та стоянки за участю об`єкта лізингу (в т.ч. зафіксованих у автоматичному режимі, а також за допомогою фото - відеофіксації). Ризик невідповідності об`єкта лізингу цілям використання об`єкта лізингу зазначеного у договорі несе лізингоодержувач.

Відповідно до п.п. 4.3, 4.4 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. до припинення даного договору об`єкт лізингу не може вивозитись чи будь-яким іншим чином переміщуватися за межі території України, бути переданим (відчуженим) лізингоодержувачем за будь-якими договорами, обтяженим будь-якими обтяженнями будь-якими особами без письмової згоди лізингодавця. Лізингоодержувач має право експлуатувати, зберігати, переміщувати об`єкт лізингу по всій території України, окрім тимчасово окупованих територій, визначених відповідно до Закону України від 18.01.2018 № 2268-VIII "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" та Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII "При забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (в тому числі відповідних територій Донецької та Луганської областей, а також усієї території Автономної Республіки Крим); території (зон) проведення Операції об`єднаних сил; території введення надзвичайного чи військового стану у разі запровадження на такій території такого заходу правового режиму, як примусове відчуження майна.

Відповідно до п. 4.4.1 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. у випадку зміни адреси базування об`єкт лізингу лізингоодержувач зобов`язаний повідомити про це лізингодавця протягом трьох робочих днів.

У п. 5.1.1 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. узгоджено, що лізингодавець має право здійснювати контроль за дотриманням лізингоодержувачем умов даного договору та перевіряти стан об`єкта лізингу в робочий час, а також інспектувати умови його експлуатації.

Пунктом 5.2.1 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. визначено, що лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування об`єкта лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі, встановленій додатком "Довідка" до загальних умов. У разі настання з об`єктом лізингу подій, які мають ознаки страхового випадку, лізингоодержувач зобов`язаний негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про це лізингодавця шляхом направлення йому звіту у формі, встановленій додатком "Довідка" до договору.

Положеннями ч. 3 п. 5.4 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. закріплено, що за порушення, невиконання, неналежне виконання (у т.ч. за несвоєчасне, неповне, неточне та інше) лізингоодержувачем вимог лізингодавця, направлених лізингоодержувачу з метою реалізації оперативно-господарських санкцій (в т.ч. не передання лізингоодержувачем об`єкта лізингу лізингодавцю) - лізингоодержувач сплачує лізингодавцю договірну санкцію (штраф) у розмірі 10 (десять) відсотків від розміру остаточної загальної вартості об`єкта лізингу за кожен та будь-який випадок такого порушення. Сторони погодили, що дана договірна санкція (штраф) є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості об`єкта лізингу) протягом строку дії договору, та для зручності сторін визначається як 10 (десять) відсотків від розміру остаточної загальної вартості об`єкта лізингу.

Згідно з п. 7.1.1 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. за порушення обов`язку зі своєчасної сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, та відшкодовує всі збитки, завдані цим Лізингодавцеві, понад вказану пеню. Сторони домовились, що нарахування такої пені за прострочення сплати платежів, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України, припиняється через дванадцять місяців від дня, коли сплата мала відбутися.

За ненадання при інспектуванні для огляду або при поверненні (вилученні) об`єкта лізингу технічної документації, отриманої лізингоодержувачем разом з об`єктом лізингу, порушення пунктів 2.15, 2.16, 3.6, 4.1.2, 4.1.7, 4.8, 5.2, 10.2 загальних умов лізингоодержувач сплачує договірну санкцію (штраф) у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості об`єкта лізингу за кожен та будь-який випадок із зазначених порушень. Сторони погодили, що штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної вартості об`єкта лізингу) протягом строку дії договору, та для зручності сторін визначається як 1 (один) відсоток від розміру остаточної загальної вартості об`єкта лізингу (п. 7.1.3 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р.).

Приписами п.п. 8.1 - 8.3 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. р. передбачено, що сторони звільняються від відповідальності у разі затримки виконання зобов`язання або невиконання своїх обов`язків за договором, якщо вказані затримки чи невиконання виникли внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). До обставин непереборної сили належать війна, страйки, пожежі, вибухи, повені чи інші стихійні лиха, дії чи бездіяльність органів влади та/або управління України чи інших країн, які безпосередньо впливають на виконання сторонами їх обов`язків за договором. Сторони зобов`язані письмово не пізніше 10 (десяти) діб з моменту настання обставин непереборної сили повідомити одна одну про настання таких обставин, якщо вони перешкоджають належному виконанню цього договору. Підтвердженням настання обставин непереборної сили є виключно офіційне підтвердження таких обставин Торгово-промисловою палатою України. Якщо обставини, вказані в пункті 8.1 загальних умов, продовжують діяти протягом 30 (тридцяти) днів з дати їх виникнення, то сторони проводять переговори з метою визначення заходів, яких слід вжити. У випадку, якщо протягом наступних 10 (десяти) днів сторони не зможуть домовитися, лізингодавець може прийняти рішення про вилучення об`єкта лізингу, а лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу лізингодавцю протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з моменту прийняття такого рішення, при цьому усі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають.

У п. 10.1 договору лізингу визначено, що договір набирає чинності (вважається укладеним) після підписання сторонами індивідуальної частини договору з обов`язковим підписанням сторонами додатків "Специфікація", "Графік сплати лізингових платежів" до індивідуальної частині договору, які є невід`ємною частиною індивідуальної частини договору, а індивідуальна частина договору у сукупності з цими загальними умовами (публічною частиною договору) складають договір.

Окрім того, до вказаного договору сторонами оформлені наступні додатки:

- "Графік сплати лізингових платежів", де визначені розміри авансового та чергових платежів, розмір відшкодування (компенсації) частини вартості об`єкта лізингу, розмір винагороди (комісії) лізингодавця за отриманий в лізинг предмет лізингу, загальний лізинговий платіж;

- "Страхування", де визначені умови страхування об`єкта лізингу;

- "Технічний асістанс", в якому визначені умови надання асістанських послуг стосовно об`єкта лізингу;

- "Довідка про технічний стан предмета лізингу та фактичну адресу базування (зберігання)" (типова форма) , "Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності на об`єкт лізингу" (зразок), "Поняття нормального зносу", "Надання сервісних послуг";

- "Специфікація".

У графіку сплати лізингових платежів сторонами визначено розміри лізингових чергових платежів та кількість лізингових платежів на загальну суму 4122565,07 грн. Зокрема, згідно з вказаним графіком відповідач має сплатити платежі у встановлений договором строк. При цьому розмір авансового платежу складає 955025,00 грн.

Так, відповідно до специфікації об`єктом лізингу є легковий автомобіль Audi, модель/комплектації: Q7 S-Line 45 TFSI Tiptronic (265 к.с.) Qattro, 2024 року випуску, вартістю 2870000,00 грн., в т.ч. ПДВ 478333,33 грн.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між сторонами по справі договір, який за своєю суттю є договором фінансового лізингу, є підставою для виникнення у сторін договору господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України. В свою чергу згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України вказаний договір є обов`язковим для виконання його сторонами.

Статтею 806 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні регламентовані Законом України "Про фінансовий лізинг" № 1201-IX від 04.02.2021, який набрав чинності 13.06.2021 (далі - Закон України "Про фінансовий лізинг").

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець - це юридична особа, яка набула у встановленому законом порядку право надавати послуги з фінансового лізингу і на підставі договору фінансового лізингу передає лізингоодержувачу у володіння та користування об`єкт фінансового лізингу, а лізингоодержувач - це фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка відповідно до договору фінансового лізингу отримує від лізингодавця об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування.

Статтею 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що суб`єктами фінансового лізингу є лізингодавець, лізингоодержувач, продавець (постачальник) та інші особи, які є сторонами багатостороннього договору фінансового лізингу.

Положеннями ч. 2 ст. 20 Закону України "Про фінансовий лізинг" унормовано, що лізингодавець зобов`язаний: 1) у передбачені договором фінансового лізингу строки передати лізингоодержувачу об`єкт фінансового лізингу у стані, що відповідає призначенню такого об`єкта та умовам договору фінансового лізингу; 2) попередити лізингоодержувача про всі права третіх осіб на об`єкт фінансового лізингу, всі відомі йому особливі властивості та недоліки об`єкта фінансового лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого об`єкта фінансового лізингу під час володіння та/або користування ним; 3) відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати передбачені таким договором зобов`язання щодо утримання об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу; 4) відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення об`єкта фінансового лізингу, що здійснені за письмовою згодою лізингодавця та не можуть бути відокремлені від об`єкта фінансового лізингу без заподіяння йому шкоди, на утримання такого об`єкта або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором фінансового лізингу; 5) прийняти об`єкт фінансового лізингу у разі розірвання договору фінансового лізингу або в разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу надавалося право володіння та користування об`єктом фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу.

Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства.

За умовами ч. 2 ст. 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов`язаний: 1) у разі якщо об`єкт фінансового лізингу відповідає встановленим договором фінансового лізингу умовам та специфікаціям, прийняти такий об`єкт, володіти та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору фінансового лізингу; 2) відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання та експлуатації об`єкта фінансового лізингу, підтримувати його у справному стані; 3) своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі; 4) надавати лізингодавцю доступ до об`єкта фінансового лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання, експлуатації та утримання у порядку та на умовах, передбачених договором фінансового лізингу; 5) письмово повідомляти лізингодавця про всі випадки виявлення несправностей об`єкта фінансового лізингу, його поломок або збоїв у роботі протягом строку дії договору фінансового лізингу, а у випадках та строки, передбачені таким договором, - також і продавця (постачальника) такого об`єкта; 6) письмово повідомляти лізингодавця про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування, а про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані об`єкта фінансового лізингу, - негайно, але не пізніше наступного робочого дня після дня настання зазначених обставин, подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором фінансового лізингу; 7) у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу; 8) дотримуватися умов договорів страхування об`єкта фінансового лізингу; 9) надавати лізингодавцю за його запитом інформацію та документи щодо свого фінансового стану та змісту діяльності у порядку та строки, визначені договором фінансового лізингу та/або законом; 10) у разі тимчасової державної реєстрації об`єкта фінансового лізингу за лізингоодержувачем при закінченні строку, на який лізингоодержувачу було передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), або у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу зняти такий об`єкт з обліку та передати лізингодавцю реєстраційні документи на об`єкт фінансового лізингу.

Крім того, ч.ч. 3, 4 ст. 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингоодержувач може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів, що регулюють відносини фінансового лізингу. Невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо сплати лізингових платежів відповідно до умов договору фінансового лізингу є підставою для нарахування неустойки, сплату якої лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у періоді прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення, за час прострочення, якщо інший розмір неустойки не визначений умовами договору фінансового лізингу. Невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення об`єкта фінансового лізингу відповідно до умов договору фінансового лізингу є підставою для нарахування неустойки, сплату якої лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача, у розмірі подвійної суми лізингового платежу, який необхідно було сплатити в останньому періоді, що передує періоду невиконання зазначеного обов`язку, в розрахунку за кожний день такого невиконання, за час невиконання, якщо інший розмір неустойки не визначений умовами договору фінансового лізингу.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу. До складу лізингових платежів включаються: 1) сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; 2) винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; 3) інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором. Протягом строку дії договору фінансового лізингу розмір лізингових платежів може бути змінено у випадках та порядку, передбачених таким договором. З метою виконання лізингодавцем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу щодо оплати товарів, виконання робіт тощо лізингодавець має право отримати від лізингоодержувача авансовий платіж, що підлягає сплаті відповідно до умов договору фінансового лізингу. Авансовий платіж не є залученими коштами лізингодавця, а є складовою лізингових платежів за договором фінансового лізингу, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У договорі № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2025 р. сторонами узгоджено, що сплата лізингових платежів відбувається відповідно до графіку, зокрема, лізинговий платіж 1-го періоду сплачується 23.12.2024, наступні чергові лізингові платежі - кожного 23-го числа календарного місяця протягом усього строку лізингу.

Отже, лізинговий платіж № 2 мав бути сплачений 23.01.2025, лізинговий платіж № 3 - 21.02.2025, лізинговий платіж № 4 - 21.03.2025, лізинговий платіж № 5 - 23.04.2025, лізинговий платіж № 6 - 23.05.2025, лізинговий платіж № 7 - 23.06.2025, лізинговий платіж № 8 - 23.07.2025, лізинговий платіж № 9 - 22.08.2025, лізинговий платіж № 10 - 23.09.2025, лізинговий платіж № 11 - 23.10.2025, лізинговий платіж № 12 - 21.11.2025.

Таким чином, предметом спору у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати лізингових платежів за період з 22 лютого 2025 року по 24 листопада 2025 року за договором № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. у розмірі 1063324,67 грн.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Обґрунтовуючи наявність заборгованості у відповідача в заявленому розмірі, позивачем надано до суду наступні довідки про нарахування лізингових платежів ТОВ "Транссервіс 2008": станом на 23.03.2025 р. у розмірі 123143,38 грн.; станом на 23.04.2025 р. на суму 131821,24 грн.; станом на 23.02.2025 р. у розмірі 127097,47 грн.; станом на 23.05.2025 р. у розмірі 128026,82 грн.; станом на 23.06.2025 р. у розмірі 131203,63 грн.; станом на 23.07.2025 р. у розмірі 131384,73 грн.; станом на 23.08.2025 р. у розмірі 128654,37 грн.; станом на 23.09.2025 р. у розмірі 129666,67 грн.; станом на 23.10.2025 р. у розмірі 127188,46 грн.; станом на 23.11.2025 р. у розмірі 91575,41 грн.

За ствердженнями позивача, що не спростовано відповідачем, останній зобов`язання за договором № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2025 р. щодо сплати лізингових платежів виконав не в повному обсязі, внаслідок чого з 21.02.2025 року по 24.11.2025 року у ТОВ "Транссервіс 2008" виникла заборгованість у розмірі 1063324,67 грн., а саме: з 21.02.2025 (3 період лізингу) - у розмірі 78450,43 грн. (частково сплачено); з 21.03.2025 (4 період лізингу) - у розмірі 123143,38 грн.; з 23.04.2025 (5 період лізингу) - у розмірі 131821,24 грн.; з 23.05.2025 (6 період лізингу) - у розмірі 128026,82 грн.; з 23.06.2025 (7 період лізингу) - у розмірі 131203,63 грн.; з 23.07.2025 (8 період лізингу) - у розмірі 131384,73 грн.; з 22.08.2025 (9 період лізингу) - у розмірі 128654,37 грн.; з 23.09.2025 (10 період лізингу) - у розмірі 129666,67 грн.; з 23.10.2025 (11 період лізингу) - у розмірі 127188,46 грн.; з 21.11.2025 (12 період лізингу) - у розмірі 91575,41 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи та зазначається позивачем, відповідач здійснив часткову оплат лізингових платежів у розмірі 150000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 5733 від 29.05.2025 р., з яких 137793,47 грн. були зараховані в рахунок погашення заборгованості за лізинговими платежами, що враховано позивачем при розрахунку заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - ТОВ "Бест Лізинг" виставлено та направлено на електронну адресу відповідача, зазначену в договорі фінансового лізингу: , що підтверджується роздруківками з електронної пошти позивача (а.с 162-165), наступні рахунки-фактури: № 13043 від 01.05.2025 р.; № 10214 від 02.04.2025 р.; № 13179 від 02.05.2025 р.; № 7291 від 05.03.2025 р.; № 13274 від 05.05.2025 р.; № 13374 від 06.05.2025 р.; № 13480 від 07.05.2025 р.; № 13582 від 08.05.2025 р.; № 10719 від 09.04.2025 р.;№ 13701 від 09.05.2025 р.; № 11101 від 11.04.2025 р.; № 29442 від 11.10.2025 р.; № 4575 від 12.02.2025 р.; № 13802 від 12.05.2025 р.; № 17281 від 12.06.2025 р.; № 20451 від 2.07.2025 р.; № 33027 від 12.11.2025 р.; № 7867 від 13.03.2025 р.; № 13915 від 13.05.2025 р.; № 14087 від 13.05.2025 р.; № 8165 від 14.03.2025 р.; № 1814 від 15.01.2026 р.; № 11455 від 16.04.2025 р.; № 8499 від 19.03.2025 р.; № 34103 від 21.11.2025 р.; № 11947 від 24.04.2025 р.; № 6058 від 26.02.2025 р.; № 9106 від 27.03.2025 р.; № 12092 від 28.04.2025 р.; № 2626 від 29.01.2025 р.; № 12256 від 29.04.2025 р.; № 12374 від 30.04.2025 р.; № 2059 від 23.01.2025 р.; № 5405 від 21.02.2025 р.; № 8645 від 21.03.2025 р.; № 11836 від 23.04.2025 р.; № 12275 від 29.04.2025 р.; № 14981 від 23.05.2025 р.; № 17946 від 23.06.2025 р.; № 21268 від 23.07.2025р.; № 24131 від 22.08.2025 р.; № 27134 від 23.09.2025 р.; № 30363 від 23.10.2025 р.; № 34038 від 21.11.2025 р.

Між тим несплатою позивачу передбачених договором № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. лізингових платежів (згідно з графіком) відповідач порушив прийняті на себе зобов`язання за цим договором, що є недопустимим згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1063324,67 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу у розмірі 166169,97 грн. суд зазначає наступне.

Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (часткова несплата орендних платежів) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.

В свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як передбачено частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Згідно з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно з п. 7.1.1 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. за порушення обов`язку зі своєчасної сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, та відшкодовує всі збитки, завдані цим Лізингодавцеві, понад вказану пеню. Сторони домовились, що нарахування такої пені за прострочення сплати платежів, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України, припиняється через дванадцять місяців від дня, коли сплата мала відбутися.

Частина 2 статті 551 ЦК України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи те, що відповідачем не було виконано зобов`язання за договором фінансового лізингу № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. зі сплати лізингових платежів, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню відповідно до п. 7.1.1 договору від 29.11.2024 р.

Посилання відповідача на те, що розрахунок пені здійснено виходячи з фіксованої подвійної облікової ставки НБУ за весь період нарахування, а відтак з істотними порушеннями, оскільки облікова ставка НБУ є змінною величиною та її застосування без урахування змін у часі суперечить як судовій практиці, так і самій економічній природі пені, господарським судом до уваги не приймаються, оскільки у період з 24.05.2025 по 23.11.2025 облікова ставка НБУ ставила 15,5%, відповідно подвійна - 31,0%, як і зазначено позивачем у своєму розрахунку.

Крім того, господарським судом критично оцінюються твердження відповідача стосовно того, що позивач не довів, що саме така ставка пені прямо передбачена умовами договору між сторонами, при цьому у разі відсутності чіткої договірної умови про розмір пені, застосування подвійної облікової ставки НБУ є безпідставним. Так, у п. 7.1.1 загальних умов договору № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. сторони за взаємною згодою погодили, що за порушення обов`язку зі своєчасної сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, та відшкодовує всі збитки, завдані цим Лізингодавцеві, понад вказану пеню.

Між тим зауваження відповідача стосовно того, що позивач фактично обмежився формальним посиланням на сам факт несплати, однак не довів, що прострочення виконання зобов`язання виникло саме з вини відповідача, також не приймаються судом до уваги, оскільки саме відповідач мав би доводити, що прострочення виконання зобов`язання виникло не з його вини, а не позивач.

Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені у розмірі 166169,97 грн., судом встановлено, що вказаний розрахунок був здійснений позивачем вірно, крім того відповідачем контррозрахунку до суду не надано. Відтак, з відповідача підлягає стягненню пеня в загальній сумі 166169,97 грн.

Крім того, відповідно до п. 5.2.1 загальних умов договору лізингу лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) інформувати лізингодавця про стан та адресу базування об`єкта лізингу шляхом направлення звіту у формі встановленою в додатку "довідка" до договору, проте, відповідач, порушуючи умови договору лізингу, жодного разу не здійснив таке інформування.

Згідно з п. 7.1.3 загальних умов договору лізингоодержувач за порушення, зокрема, п. 5.2 загальних умов договору сплачує лізингодавцю сплачує у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок зазначеного порушення. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості предмету лізингу) протягом строку дії договору.

Так, з огляду на неподання відповідачем звітності за квартал, що є порушенням п. 5.2.1 загальних умов договору лізингу, суд вважає правомірним нарахування позивачем штрафу. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми штрафу, суд вважає вказаний розрахунок обґрунтованим та арифметично правильним (1% від вартості майна і дорівнює 57400,40 грн. (2870000,00 грн. (вартість майна) х 1% х 2 (випадки)). При цьому, відповідачем не надано до суду підтвердження виконання даної вимоги договору фінансового лізингу. У зв`язку з вказаним, вимоги позивача про стягнення штрафу у заявленому розмірі за невиконання відповідачем зобов`язань за договором № 240403-2/ФЛ-Ю-А від 29.11.2024 р. підлягають задоволенню.

Стосовно нарахування процентів річних, інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Ст. 612 ЦК України передбачено, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідачем не було надано належних доказів оплати лізингових платежів у встановлений строк та доказів подання відомостей про стан та місцезнаходження майна, суд погоджується з доводами позивача про існування у відповідача простроченого невиконаного зобов`язання .

Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Згідно з п. 2.7. загальних умов договору у разі якщо лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України сторони погодили, що лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплачувати 24 (двадцять чотири) проценти річних від простроченої суми, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовились, що такі проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий в об`єкт лізингу, у зв`язку із чим розмір винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг об`єкт лізингу збільшується на суму таких сплачених процентів.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати лізингових платежів, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано проценти річних.

Наразі господарський суд зауважує, що у тексті заяви про збільшення позовних вимог (вх. № 38764/25 від 04.12.2025) позивач зазначає, що розрахунок суми 24% річних здійснюється за період з 24.05.2025 року по 24.11.2025 року та наведений у додатку № 2 до даної заяви, становить всього 129346,89 грн., з огляду на що ТОВ "Бест Лізинг" заявляє до стягнення суму 24% річних у розмірі 129346,89 грн.

При цьому, дослідивши та перевіривши, наведений позивачем у додатку № 2 до заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 120) розрахунок суми процентів річних, судом встановлено, що такий розрахунок було здійснено позивачем вірно, з огляду на що розмір 24% річних становить 129346,89 грн.

Разом з тим, як встановлено судом, у прохальній частині заяви про збільшення позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача суму 24% річних у іншому розмірі - 141768,88 грн., що є необґрунтованим, з огляду на що підлягають стягненню з відповідача 24% річних у розмірі 129346,89 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97 р. № 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

Зважаючи на викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат у загальному розмірі 17062,96 грн. та встановлено, що розрахунок інфляційних нарахувань здійснено позивачем правильно із застосуванням вірно обраного сукупного індексу інфляції у вказаному періоді прострочення, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорено, контррозрахунку не наведено. Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 17062,96 грн.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" частково обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулося частково на користь позивача, згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 17199,66 грн. (1433304,49 грн. задоволено х 17348,72 грн. / 1445726,48 грн. заявлено) (із урахуванням коефіцієнту 0,8 з огляду на подання позову через "Електронний суд" ЄСІТС).

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" про стягнення заборгованості у розмірі 1445726,48 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" (67840, Одеська область, Одеський район, с. Молодіжне, вул. Шевченка, буд. 3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, літера "Б"; ) прострочену заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 1063324/один мільйон шістдесят три тисяч триста двадцять чотири/грн. 67 коп., пеню у сумі 166169/сто шістдесят шість тисяч сто шістдесят дев`ять/грн. 97 коп., 24% річних у розмірі 129346/сто двадцять дев`ять тисяч триста сорок шість/грн. 89 коп., інфляційні втрати у сумі 17062/сімнадцять тисяч шістдесят дві/грн. 96 коп., штраф за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна у розмірі 57400/п`ятдесят сім тисяч чотириста/грн. 00 коп.; витрати по сплаті судового збору у сумі 17199/сімнадцять тисяч сто дев`яносто дев`ять /грн. 66 коп.

3. У задоволенні решти частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008" відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 12 березня 2026 р.

Суддя В.С. Петров