ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026м. ДніпроСправа № 904/6431/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., розглянув спір

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "1-ТЕЧ" (м. Київ)

до Фізичної особи - підприємця Кисленко Анастасії Дмитрівни (смт. Лихівка(з) Кам`янського району Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за договором, укладеним у спрощений спосіб, в загальній сумі 17 662 грн. 48 коп.

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "1-ТЕЧ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи - підприємця Кисленко Анастасії Дмитрівни (далі - відповідач) заборгованість за договором, укладеним у спрощений спосіб, в загальній сумі 17 662 грн. 48 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 17 583 грн. 00 коп. - основний борг;

- 79 грн. 48 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг, укладеним у спрощений спосіб, в частині повного та своєчасного надання послуг щодо ведення рекламних кампаній Gool ADS, за які позивачем була здійснена попередня оплата, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення здійснення попередньої оплати в сумі 17 583 грн. 00 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період прострочення з 17.09.2025 по 10.11.2025 у сумі 79 грн. 48 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн. 00 коп.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.11.2025 позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків протягом 7-ми днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли пояснення щодо усунення недоліків позовної заяви (вх. суду № 51062/25 від 19.11.2025).

Ухвалою суду від 24.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

25.11.2025 від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на позов, в якому останній вказує на те, що послуги були фактично надані у межах оплаченого обсягу, на підтвердження чого останнім надано до суду акт виконаних робіт та звіт про виконані роботи, підписані в односторонньому порядку зі сторони виконавця.

З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

10.12.2025 від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву із заявою про поновлення процесуального строку, в яких він просить суд поновити пропущений строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву та прийняти до розгляду подану позивачем відповідь на відзив на позовну заяву.

У відповіді на відзив позивач з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, не погоджується та вказує на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання робіт.

Позивач наполягає на тому, що послуга з ведення та оптимізації рекламних компаній, яка була оплачена 18.07.2025, фактично не була надана, оскільки дії відповідача не привели до оптимізації аканту, а їх об`єм був нездатний забезпечити виконання завдання.

Ухвалою суду від 12.12.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "1-ТЕЧ" про поновлення строку на подання відповіді на відзив на позовну заяву - задоволено.

Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "1-ТЕЧ" строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та долучити відповідь на відзив на позовну заяву до матеріалів справи.

12.01.2026 керівником апарату прийнято розпорядження №48 від 12.01.2026 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи, у зв`язку зі відрахуванням зі штату судді Фещенко Ю.В.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 12.01.2026 справу №904/6431/25 передано для розгляду судді Рудь І.А.

Ухвалою суду від 19.01.2026 справу 904/6431/25 прийнято до свого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору надання послуг у спрощений спосіб, факт здійснення попередньої оплати, факт настання строку надання послуг, факт надання послуг, наявність підстав для повернення попередньої оплати та наявність підстав для застосування наслідків прострочення у вигляді стягнення 3% річних, у заявлених до стягнення сумах.

Звертаючись з даним позовом, позивач вказує про те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "1-ТЕЧ" (далі - позивача, замовник) та Фізичною особою підприємцем Кисленко Анастасією Дмитрівною (далі - відповідач, виконавець) було укладено у спрощений спосіб договір надання послуг по веденню щомісячних рекламних компаній аканту позивача в Google Ads, а саме:

- розробка та запуск ефективних рекламних кампаній (зокрема в Google Ads);

- проведення аудиту поточних налаштувань реклами та їх оптимізації;

- контроль та аналітика воронки продажів;

- погодження ключових етапів робіт та надання регулярної звітності.

На виконання домовленостей 17 липня 2025 р. Відповідач ФОП Кисленко А.Д. (виконавець за договором), виставила позивачу ТОВ « 1-ТЕЧ» (замовник за договором) рахунок-фактуру № 5 на надання послуг з ведення рекламних кампаній Google Ads на суму 17 583 грн 00 коп.

18.07.2025 позивач виконав свої зобов`язання та здійснив оплату на суму 17 583 грн 00 коп., підтверджується платіжною інструкцією № 1532.

В свою чергу, відповідачем не надано послуги з ведення рекламних кампаній Google Ads на оплачену суму.

Таким чином,ТОВ « 1-ТЕЧ» послугу не отримало, що підтверджується, в тому числі й тим, що двосторонні акти прийому-передачі наданих послуг не підписувались.

На всі звернення до відповідача в Телеграм та Вайбер відповіді не було, рекламний бюджет було витрачено неефективно автоматично без проведеної оптимізації, що призвело до прямих збитків.

Вказані дії, на думку позивача, свідчать про односторонню відмову відповідача від договору надання послуг по веденню щомісячних рекламних кампаній акаунту позивача в Google Ads.

11.09.2025 на адресу відповідача позивачем була направлена претензія № 1- 11/09-25 з повідомленням про невиконання зобов`язання, та вимогою повернути попередню оплату за послуги, що не надані, впродовж 5 днів з дати отримання претензії, тобто не пізніше 16.09.2025.

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді.

09.10.2025 на адресу відповідача позивачем була направлена досудова вимога № 1-08/10 з пропозицією протягом семи календарних днів з моменту отримання вимоги повернути ТОВ « 1-ТЕЧ» кошти, які були сплачені у якості попередньої оплати за ненадані послуги, у розмірі 17 583 грн 00 коп.

Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді.

Послуга не надана, кошти не повернуті.

Таким чином, позивач посилається на те, що ним належним чином виконано зобов`язання, здійснено попередню оплату за послуги, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання з надання послуг не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги про стягнення попередньої оплати у розмірі 17 583 грн 00 коп. та 79 грн 48 коп. - 3% річних, що і стало причиною виникнення спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ст. 181 Господарського кодексу України) (чинний на момент виникнення спірних правовідносин)

Частиною 2 ст. 184 Господарського кодексу України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статей 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з частиною 1 ст. 640 Цивільного кодексу України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина 2 ст. 640 Цивільного кодексу України).

За приписами частини першої ст. 641 Цивільного кодексу України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до частини 1 ст. 642 Цивільного кодексу України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина 2 ст. 642 Цивільного кодексу України).

Якщо зміст правочину, воля сторін зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних, за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, то він також вважається таким, що вчинений у письмовій формі, за умови, якщо він підписаний його стороною. Аналогійний висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 у справі № 922/1403/21.

Верховний Суд у постанові від 16.05.2018 по справі № 910/1163/17 роз`яснив, що схвалення може відбутися, як і в формі мовчазної згоди, так і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину.

З аналізу правовідносин, які виникли між сторонами, суд дійшов висновку, що сторонами фактично було укладено договір надання послуг, відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України та ст. 184 Господарського кодексу України, у спрощений спосіб, шляхом здійснення авансового платежу позивачем на підставі виставленого рахунку відповідача.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 615 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

За приписом частини другої статті 570 Цивільного кодексу України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства аванс не виконує забезпечувальної функції, а є грошовою сумою, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). При цьому, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктом 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У відповідності до положень статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу ( групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Положеннями статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Господарським судом встановлено, що сторонами за договором чітко не визначений термін дії договору та відповідно термін надання виконавцем послуг з ведення рекламних кампаній Google Ads на суму 17 583 грн 00 коп.

Господарський суд, також зауважує, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання спірних послуг.

В свою чергу, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач звертався до відповідача з вимогою надати послуги на суму сплаченого авансу.

Таким чином, аналізуючи ситуацію в цілому, суд дійшов висновку про передчасність позову замовника, оскільки стронами не визначений строк виконання зобов`язання, а позивач відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, з вимогою надати послуги у визначений строк, до відповідача не звертався, вказане свідчить про відсутність порушення з боку відповідача зобов`язання надати послуги, оскільки строк такого виконання не настав.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 19.03.2026.

Суддя І.А. Рудь