СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Харків Справа № 917/1167/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Жельне С.Ч. , суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.

представники учасників справи в судове засідання не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Виконавчого комітету Лохвицької міської ради (вх.№157П/1-43) на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 (суддя Тимощенко О.М., повний текст рішення складено 15.01.2026) у справі №917/1167/25

за позовом Виконавчого комітету Лохвицької міської ради, Миргородський район, Полтавська область,

до Фізичної особи-підприємця Дроченко Артем Вікторович, Миргородський район, Полтавська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Держаудитслужба Північно-Східного офісу в особі Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області, м. Полтава,

про визнання недійсним договору та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Лохвицької міської ради звернувся з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" до Фізичної особи-підприємця Дроченко Артема Вікторовича, в якому позивач просив суд:

- визнати недійсним Договір поставки товару № 505 від 21.12.2022 укладений між Виконавчим комітетом Лохвицької міської ради та Фізичною особою-підприємцем Дроченко Артемом Вікторовичем;

- особи-підприємця Дроченко Артема Вікторовича на користь Виконавчого комітету Лохвицької міської ради кошти в сумі 1 285 800,00 грн (вх. №1204/25).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 у справі №917/1167/25 у задоволені позову відмовлено повністю.

До Східного апеляційного господарського суду 27.01.2026 в системі "Електронний суд від Виконавчого комітету Лохвицької міської ради надійшла апеляційна скарга, в якій він просить суд:

1.Відкрити апеляційне провадження у справі.

2. Скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 у справі № 917/1167/25 повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

3. Визнати недійсним Договір поставки товару № 505 від 21.12.2022 укладений між Виконавчим комітетом Лохвицької міської ради та Фізичною особою-підприємцем Дроченко Артемом Вікторовичем.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дроченко Артема Вікторовича на користь Виконавчого комітету Лохвицької міської ради кошти в сумі 1 285 800,00 грн.

5. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції у вирішенні спору неправильно застосовані норми матеріального права - наведені приписи Закону України «Про публічні закупівлі» та не враховано ним ж встановлені обставини про те, що Виконавчий комітет Лохвицької міської ради здійснив закупівлю товару, а саме, генератор Einhell 7,5 кВт бензиновий 3-х фазний у кількості 10 шт. вартість яких є більшою для аналогічних товарів у вказаний період, що суперечить приписам пункту 7 статті 2 наведеного Закону.

Вважає наведене було самостійною та достатньою підставою для задоволення позову про визнання укладеного договору № 505 недійсним та застосування наслідків недійсності правочинів безвідносно до інших обставин, на які посилався у позовній заяві позивач.

Зазначає, що неправильне застосування судом норм матеріального права - приписів Закону України «Про публічні закупівлі» призвело до безпідставної відмови у задоволенні позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 27.01.2026 справу №917/1167/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Жельне С.Ч., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 апеляційну скаргу Виконавчого комітету Лохвицької міської ради на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 у справі №917/1167/25 залишено без руху, оскільки апелянтом в порушення п.2, ч.3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до скарги не було додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у належному розмірі. Ухвалено заявнику апеляційної скарги усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Від Виконавчого комітету Лохвицької міської ради надійшло клопотання про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 02.02.2026 (вх.№1441 від 04.02.2026). До вказаного клопотання апелянт додав платіжну інструкцію №39 від 02.02.2026 на суму 26778,00 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Лохвицької міської ради на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 у справі №917/1167/25. Витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1167/25. Встановлено строк відповідачу та третій особі для подання відзивів на апеляційну скаргу протягом 15 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення даної ухвали. Призначено справу до розгляду на "04" березня 2026 р. о 11:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132. Повідомлено, що неявка представників учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не перешкоджає розгляду справи.

18.02.2026 від Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області через підсистему Електронний суд надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№1998), в якому він зазначає, що Управлінням відносно вказаної закупівлі проведено порівняння цін таких товарів з аналогічним придбанням іншими замовниками на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель та встановлено, що ціни, за якими було придбано дані генератори, відповідають середнім цінам на аналогічний товар. Також Виконавчим комітетом надано документи, що підтверджують проведення цінового моніторингу закупівлі вказаного товару. За результатом аналізу цінової пропозиції встановлено, що договір № 505 укладено Виконавчим комітетом з ФОП Дроченко А.В., який має найбільш економічно вигідну ціну на дату проведення цінового моніторингу. Крім того, просить суд проводити судове засідання 04.03.2026 на 11:30 год. та подальші судові засідання без участі представника Управління.

23.02.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №917/1167/25.

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Учасники справи не направили своїх представників в судове засідання 04.03.2026.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області просив суд проводити судове засідання 04.03.2026 на 11:30 год. та подальші судові засідання без участі представника Управління.

03.03.2025 від апелянта також надійшла заява (вх.№2496), в якій він просить провести розгляд справи без участі представника Виконавчого комітету Лохвицької міської ради. Просить задовольнити апеляційну скаргу.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю учасників справи.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2022 р. між Виконавчим комітетом Лохвицької міської ради (надалі Позивач, Замовник) та Фізичною особою підприємцем Дроченком А.В. (надалі Відповідач, Постачальник) укладено договір поставки № 505 (арк. справи 8-11).

Згідно пункту 1.1 укладеного договору про поставку № 505 від 21.12.2022 р Постачальник зобов`язується у 2022 році поставити та передати у власність Замовника генератор Einhell 7,5 кВт бензиновий 3-х фазний, в кількості та за цінами, які вказані в специфікації Додаток № 1 до Договору.

Відповідно до п. 3.1 вказаного Договору загальна вартість товару відповідно до Специфікації становить 1285800 грн, а саме: генератор Einhell 7,5 кВт бензиновий 3-х фазний у кількості 10 шт., вартістю 128580 грн за од.

На виконання умов вказаного договору на підставі накладної № 1 від 21.12.2022 р. ФОП Дроченко А.В. передав, а уповноважена особа Виконавчого комітету Лохвицької міської ради одержала генератор Einhell 7,5 кВт бензиновий 3-х фазний у кількості 10 шт. загальною вартістю 1285800 грн. (арк. справи 13).

Після поставки генераторів Замовник перерахував постачальнику грошові кошти на загальну суму 1285800 грн. на підставі платіжного доручення № 4 від 21.12.2022 р. (арк. справи 14).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що за зверненням слідчого СУ ГУНП в Полтавській області до Полтавського відділення Національного наукового центру «ІНСТИТУТ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ ІМ. ЗАСЛ.ПРОФ. М.С. БОКАРІУСА» з постановою про доручення проведення судової експертизи у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2023 за № 0000017 було проведено судові експертизи.

Так, відповідно до висновку експерта №912-914 від 21.02.2023 (арк. справи 15-20) середній рівень довільно роздрібних цін на генератор Daewoo DDAE10500DSE-3G 8.1. кВт, становить 166002,80 грн, генератор Einhell 7,5 кВт бензиновий 3-х фазний становить 70399,80 грн., генератор SUPTEC HM6000LHE(b) 6,5 KVA DIZEL становить 67200,00 грн.

Відповідно до Акту Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області № 201620-33/041 від 08.12.2023 року ревізії фінансово господарської діяльності Виконавчого комітету Лохвицької міської ради за період з 01 листопада 2022 року по 30 вересня 2023 року (арк. справи 28-30), зазначено, що з ФОП Дроченко А.В. укладено Договір поставки № 505 від 21.12.2022 р., згідно з яким передбачено поставити товар (ДК 021:2015-31120000-3) на суму 1285800,00 грн. (один мільйон двісті вісімдесят п`ять тисяч вісімсот грн. нуль коп.). Головою 21.12.2022р. взято бюджетне зобов`язання за Договором № 505 від 21.12.2022 р. на оплату за придбання джерел резервного живлення на суму 1285800,00 грн. (сплачено платіжним дорученням № 4 (внутрішній номер 246928811) від 21.12.2022 р.). В даному Акті ревізії вказано, що Виконавчим комітетом здійснено закупівлю без використання електронної системи UA-2022-12-21-012209а за предметом «Генератор Einhell 7,5 кВт бензиновий трохфазний» в кількості 10 штук очікуваною вартістю 1285800,00 грн. Договір від 21.12.2022р. № 505 укладено з Дроченко Артемом Вікторовичем на суму 1285800,00 грн.

Позивач вказував, що вказаний договір необхідно визнати недійсним з огляду на невідповідність вимогам цивільного законодавства з огляду на те, що відповідач, як продавець товару, не міг не знати реальної ринкової вартості переданого позивачу товару.

Згідно з висновком експерта №912-914 від 21.02.2023 така вартість була завищена майже у половину, адже ринкова вартість однієї одиниці майна складала 70399,80 грн.

Позивач вбачає в діях відповідача наявність умислу на вчинення правочину, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, котрий напевно знаючи ринкову вартість товару передав його позивачу, котрий фінансується за рахунок бюджетних коштів, за навмисне завищеними цінами. Отже, метою правочину з боку відповідача було прагнення реалізувати обладнання за значно завищеною ціною, що не відповідає інтересам держави і суспільства.

Виконавчий комітет Лохвицької міської ради як позивач, обґрунтовує спрямованість та відповідність оспорюваного договору ознакам, які свідчать про посягання на суспільні, економічні та соціальні основи держави і суспільства з боку відповідача

Позивач, крім іншого, також обґрунтовує свої вимоги тим, що спірний договір було вчинено під впливом помилки та під впливом обману.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що позивачем не доведено факту завищення відповідачем вартості товару за договором, не доведено, що договір необхідно визнати недійсним, відсутні підстави для визнання укладеного договору недійсним. Також відповідач вказував, що Управлінням у відповідності до Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550 проведено ревізію фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Лохвицької міської ради за період з 01 листопада 2022 року по 30 вересня 2023 року, за результатами якої складено акт від 08 грудня 2023 року № 201620- 33/041. В ході ревізії здійснено перевірка стану виконання договорів. За результатом аналізу цінової пропозиції встановлено, що договір № 505 укладено Виконавчим комітетом з ФОП Дроченко A.B., має найбільш економічно вигідну ціну на дату проведення цінового моніторингу. Ціни за генератори не завищені. В позовній заяві позивачем не наведено будь-яких обставин, які б свідчили про реальне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів внаслідок укладення оспорюваного Договору, а також не зазначено, які саме права та інтереси позивача можуть бути захищені (поновлені) внаслідок визнання Договору недійсним. Крім того, в позовній заяві відсутні посилання на докази, які б свідчили як про порушення прав та інтересів позивача зі сторони відповідача, так і про невідповідність укладеного Договору вимогам законодавства України, чинного на момент його укладення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-яких належні та допустимі доказів істотного перевищення ринкової вартості придбаного позивачем товару, а тому відсутні підстави вважати оспорюваний договір таким, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, зокрема, таким, що спрямований виключно на порушення правового господарського порядку за наявності умислу (наміру) його сторін. Крім того, суд зазначив, що позивачем не доведено, що постачальник (відповідач) діяв під впливом усвідомленого наміру ввести покупця в оману, адже покупець був обізнаний щодо кількості, якості і технічних характеристик придбаного майна.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підстави недійсності правочинів визначаються положенням ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 3, 6 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Позивач оспорює дійсність Договору поставки товару № 505 від 21.12.2022, який укладений між Виконавчим комітетом Лохвицької міської ради та Фізичною особою-підприємцем Дроченко Артемом Вікторовичем.

Правовими підставами позову позивач зазначив, зокрема, на положення ст.ст. 203, 215, 228 ЦК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

У вирішенні справ у спорах про визнання недійсними договорів відповідно до ст. 228 ЦК України, зокрема, ч. 3 цієї норми (на яку посилається позивач), ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони, а мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Отже, необхідною умовою для визнання господарського договору недійсним як такого, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є наявність наміру хоча б у однієї з сторін щодо настання відповідних наслідків. Для прийняття рішення у спорі необхідно встановлювати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави й суспільства мета укладення господарського договору, якою із сторін та в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру у кожної із сторін.

Наявність такого наміру у сторін (сторони) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність договору, що укладається, суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків (див. постанову Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №922/1391/18).

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов вказаного договору на підставі накладної №1 від 21.12.2022 р. ФОП Дроченко А.В. передав, а уповноважена особа Виконавчого комітету Лохвицької міської ради одержала генератор Einhell 7,5 кВт бензиновий 3-х фазний у кількості 10 шт. загальною вартістю 1285800 грн. (арк. справи 13).

Після поставки генераторів Замовник перерахував постачальнику грошові кошти на загальну суму 1285800 грн. на підставі платіжного доручення № 4 від 21.12.2022 р. (арк. справи 14).

Відповідно до висновку експерта №912-914 від 21.02.2023 середній рівень довільно роздрібних цін на генератор Einhell 7,5 кВт бензиновий 3-х фазний становить 70399,80 грн.

Відповідно до статті 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Оцінюючи висновок експерта колегія суддів враховує, що згідно змісту дослідної частини висновку експерта №912-914 від 21.02.2023 по першому питанню зазначено, що первинна вартість генераторів визначалася порівняльним підходом, стосовно аналогічних виробів даної товарної групи, найбільш широко представленим в роздрібній торгівельній мережі. На підставі указаного, експертом був проведений порівняльний аналіз цінової ринкової інформації на ринку комерційних пропозицій на період часу, що стосується проведення даної товарознавчої експертизи лютий 2023 року. В ході дослідження експертом був проведений аналіз цін на генератор, що містися на веб-сайтах (фото №1-5, арк справи 17-18).

Водночас, у заключній частині висновку експерта ( по першому питанню) вказано, що середній рівень довільно роздрібних цін на генератор р Einhell 7,5 кВт бензиновий 3-х фазний становить 70399,80 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що інформація, яка відображена у дослідницькій та заключних частинах експертного висновку є взаємосуперечливою, оскільки експерт фактично проводив порівняльний аналіз цін на товар станом на лютий 2023 року, одночасно з цим дійшов висновку про актуальність інформації щодо вартості аналогічного товару станом на грудень 2022 року (момент укладення договору № 505). Тобто висновок про вартість товару експертом зроблено за інший період, ніж той, що ним аналізувався.

Також із висновку експерта не вбачається того, що він ґрунтувався на результатах дослідження усієї сукупності факторів, що об`єктивно впливають на вартість такого товару, наприклад: де знаходиться цей товар (в якому місті), чи входить до ціни закупівлі його доставка замовнику або самовивіз, чи включає ціна товару в себе всі податки та збори, а також монтажні роботи та заходи, пов`язані із веденням його в експлуатацію.

Крім того, у п. 3.2. договору поставки №505 від 21.12.2022 передбачено, що до ціни цього договору включено: ціну самого товару, всі податки, збори, обов`язкові платежі, що сплачуються або мають бути сплачені постачальником, усі інші витрати постачальника, пов`язані з пакуванням, маркуванням, доставкою, зборкою, завантаженням та розвантаженням товару на складі замовника.

Тобто, умови укладеного між сторонами договору, окрім самої ціни товару, також включають в себе низку інших витрат, які впливають на кінцеву вартість товару, а тому наведений у висновку експерта №912-914 від 21.02.2023 року середній рівень цін аналогічних товарів, який не враховує вартість додаткових витрат та послуг, не може братися судом до уваги в обґрунтування висновку про завищення вартості переданого позивачу товару за договором поставки №505 від 21.12.2022.

Експерт проводив порівняльну оцінку аналогічного товару на веб-сайтах роздрібних торгівельних мереж таких як, зокрема, "Епіцентр", "Розетка" тощо, які не містять у своєму інтерфейсі такого інструменту для відстеження динаміки цін за попередні періоди часу, що додатково підтверджує висновок суду про те, що експертом бралася до уваги інформація про ціни аналогічного товару саме станом на лютий 2023 року, а не за грудень 2022 року.

Слід врахувати також й те, що визначення точної дати або конкретного періоду часу здійснення експертом аналізу ринкових цін на аналогічні товари у даному випадку має істотне значення для вирішення спору, оскільки особливість ціноутворення такого виду товару (генератора) та визначення його вартості, у тому числі непередбачувані коливання цін (як в бік збільшення, так і зменшення), напряму пов`язані із збройною агресією проти України та початку з жовтня - листопада 2022 року (тобто напередодні закупівлі товару) ворожих обстрілів об`єктів енергетичної інфраструктури країни.

Натомість, з наданих позивачем доказів на підтвердження завищення вартості товару, а саме, з висновку експерта №912-914 від 21.02.2023 слідує, що експерт досліджував ціни на аналогічні види товарів у лютому 2023 року, тобто такі ціни були актуальними лише через два місяці після проведення спірної закупівлі.

Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга позивача не містить жодних обґрунтувань на спростування наведених обставин щодо періоду дослідження цін. Апелянт посилається лише на загальні норми щодо необхідності мотивування відхилення судом висновку експерта як доказу та констатація з боку позивача про неправомірність відхилення вказаного доказу.

Отже, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що висновок експерта №912-914 від 21.02.2023 року не може об`єктивним чином підтверджувати реальну ринкову вартість аналогічного товару станом на грудень 2022 року, оскільки він не враховує ціни додаткових послуг, які надавалися відповідачем за договором поставки №505 від 21.12.2022, а відтак з нього не вбачається за можливе встановити дійсне та суттєве перевищення вартості реалізованого товару.

Щодо Акту Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області № 201620-33/041 від 08.12.2023 року ревізії фінансово господарської діяльності Виконавчого комітету Лохвицької міської ради за період з 01 листопада 2022 року по 30 вересня 2023 року, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду щодо оцінки актів ревізії фінансової інспекції, викладені, зокрема, у постанові від 18.02.2020 у справі №910/1784/16, яка полягає у тому, що акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання.

З матеріалів справи вбачається, що Управлінням у відповідності до Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 згідно пункту 3.2.7.1 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Північно-східного офісу Держаудитслужби на ІV квартал 2023 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності виконавчого комітету Лохвицької міської ради за період з 01 листопада 2022 року по 30 вересня 2023 року, за результатами якої складено акт від 08 грудня 2023 року № 201620-33/041.

В ході ревізії здійснено перевірка стану виконання договорів, предметом яких є поставка генераторів. Так, Виконавчим комітетом проведена закупівля UA-2022-12-21-012209-a без використання електронної системи, за предметом Генератор Einhell 7,5 кВт бензиновий 3-х фазний в кількості 10 штук, очікуваною вартістю 1 285 800,00 грн. За результатами процедури закупівлі № UA-2022-12-21-012209-a між Виконавчим комітетом та ФОП Дроченко А.В. (разом сторони) укладено договір поставки від 21 грудня 2022 року №505 на суму 1 285 800,00 грн (без ПДВ).

В межах ревізії встановлено, що придбання вище вказаних генераторів здійснювалось на виконання заходів місцевих програм: Комплексної програми захисту населення і територій Лохвицької територіальної громади від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру на 2023-2025 роки, затвердженої рішенням 33 сесії Лохвицької міської ради 8 скликання від 08.12.2022 № 30 (зі змінами) та комплексної програми Територіальна оборона на 2021-2025 роки, затвердженої рішенням 4 сесії 8 скликання від 24.12.2020 № 39 (зі змінами).

Управлінням відносно вказаної закупівлі проведено порівняння цін таких товарів з аналогічним придбанням іншими замовниками на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель та встановлено, що ціни, за якими було придбано дані генератори, відповідають середнім цінам на аналогічний товар. В Акті ревізії вказано, що Виконавчим комітетом надано документи, що підтверджують проведення цінового моніторингу закупівлі вказаного товару. За результатом аналізу цінової пропозиції встановлено, що договір № 505 укладено Виконавчим комітетом з ФОП Дроченко А.В., який має найбільш економічно вигідну ціну на дату проведення цінового моніторингу.

Держаудитслужбою порівнянням цін таких товарів з аналогічним придбанням іншими замовниками на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель встановлено, що ціни, за якими було придбано дані генератори, відповідають середнім цінам на аналогічний товар станом на відповідні дати.

Отже, Держаудитслужба, як уповноважений державний орган у сфері фінансового контролю, перевірила використання бюджетних коштів та відповідність спірної закупівлі вимогам законодавства, за результатами чого підтвердила законність дій позивача щодо здійснення цінового моніторингу пропозицій постачальників, а також самостійно здійснила аналіз ринкових цін та підтвердила їх відповідність середнім цінам на аналогічні товари, у тому числі за укладеним між сторонами договором поставки товару №505 від 21.12.2022.

В матеріалах справи відсутні будь-яких належні та допустимі доказів істотного перевищення ринкової вартості придбаного позивачем товару, а тому відсутні підстави вважати оспорюваний договір таким, що суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, зокрема, таким, що спрямований виключно на порушення правового господарського порядку за наявності умислу (наміру) його сторін.

Апелянт не спростував вищенаведених висновків суду першої інстанції.

Апелянт також посилається, що спірний договір було вчинено під впливом помилки та під впливом обману.

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Тобто обман має місце, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується. Причому це робиться навмисно, з метою, аби правочин було вчинено. Усі ці обставини - наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 ЦК України може бути визнаний судом недійсним. Отже, позивач має довести наявність одночасно трьох складових, а саме: наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, наявність обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка.

Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України.

При цьому обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Отже, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 910/15424/19).

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Як встановлено колегією суддів, спірний договір поставки товару №505 від 21.12.2022 укладений між сторонами за результатами проведеної позивачем процедури закупівлі та після аналізу цінових пропозицій інших постачальників. Правомірність цих дій підтверджена уповноваженим органом Держаудитслужбою за результатами проведеної ревізії.

Позивач при укладенні договору мав право та об`єктивну можливість самостійно перевірити ціни на подібні товари на веб-сайтах інших постачальників у найпоширеніших мережах промислових товарів (у тому числі й тих, про які зазначені у висновку експерта). Спірний правочин є реальним і виконаним, за результатами його реалізації Лохвицька територіальна громада отримала відповідні товари (генератори), а постачальник грошові кошти.

З огляду на викладене, місцевий суд вірно вказав, що позивачем не доведено укладення ним спірного правочину під впливом помилки або внаслідок введення в оману.

Позивачем також не доведено наявності помилки щодо якостей або властивостей майна, які значно знижують його цінність, або щодо можливості використання цього майна за цільовим призначенням.

Товар, який був предметом спірного договору, має середню ціну, що відображено у висновках акту ревізії Держаудитслужби, і позивач як покупець був обізнаний щодо якостей і фізичного стану цього товару, прийняв його на виконання договору без будь-яких зауважень.

Суд першої інстанції вірно відмітив, що позивач використовував товар майже три роки до подання позову у цій справі, доказів наявності скарг/зауважень чи повернення товару постачальнику матеріали справи не містять.

Також позивачем не доведено, що постачальник (відповідач) діяв під впливом усвідомленого наміру ввести покупця в оману, адже покупець був обізнаний щодо кількості, якості і технічних характеристик придбаного майна.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.03.2024 у справі №904/192/22, у якій причиною виникнення спору стало питання неналежного витрачання коштів державного бюджету, головним розпорядником яких є Міністерство, внаслідок того, що у одержувача бюджетних коштів (Спортивний центр) були відсутні законні підстави для проведення закупівлі робіт у переговорній процедурі на підставі абз. 5 п. 2 ч. 2 ст. 40 Закону України "Про публічні закупівлі", викладено правову позицію та зазначено про те, що застосування наслідків недійсності правочину на користь позивача, який не є стороною оспорюваного договору, наразі неможливе при застосуванні процесуальної конструкції, запропонованої прокурором, оскільки кошти підлягають стягненню з ТОВ "Хелг" на користь підприємства як іншої сторони оспорюваного правочину, і, як наслідок, вказана одностороння реституція не відповідає положенням чинного законодавства, адже для захисту інтересів держави нераціонально та неефективно витрачені бюджетні кошти мають повертатися (стягуватися) саме на користь держави в особі уповноваженого органу (міністерства) як головного розпорядника бюджетних коштів, тобто на користь державного бюджету.

З рахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що навіть якби укладений між сторонами договір поставки і був недійсним, то захист інтересів Лохвицької територіальної громади (від імені та в інтересах якої фактично діє позивач), яка витратила бюджетні кошти на реалізацію цього правочину, полягали б у тому, щоб зберегти у комунальній власності отримане майно і компенсувати збитки, завдані завищенням ціни на поставлені генератори (тобто різницю між середньоринковою вартістю і завищеною сумою), або повністю повернути до місцевого бюджету сплачені кошти, повернувши постачальнику генератори.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.12.2021 у справі №906/1061/20 уточнив висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07.07.2021 у справі № 905/1562/20 щодо неефективності обраного Прокурором способу захисту права та зазначив, що: "Позовна вимога про визнання недійсним виконаного договору без одночасного заявлення позовної вимоги про застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ст. 216 ЦК України, є належним способом захисту, який передбачений законом. Водночас вирішуючи питання про можливість задоволення такого позову, суд, з урахуванням конкретних обставин справи має визначитися із ефективністю обраного позивачем способу захисту - визначити наслідки визнання договору недійсним для держави, в інтересах якої прокурором подано позов, з`ясувати, яким чином будуть відновлені права держави як позивача, зокрема можливість проведення двосторонньої реституції, можливість проведення повторної закупівлі товару (робіт, послуг) у разі повернення відповідачем коштів, необхідність відшкодувати іншій стороні правочину вартість товару (робіт, послуг) чи збитки".

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №904/115/22 колегія суддів погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про те, що обраний прокурором спосіб захисту прав у цій справі є неефективним, адже повернення до місцевого бюджету грошових коштів за виконані підрядником та прийняті замовником роботи внаслідок застосування наслідків недійсності правочину, не звільняє замовника від обов`язку відшкодування вартості виконаних робіт у подальшому за зверненням виконавця робіт. При цьому, як вірно зазначено апеляційним судом, оскільки вартість грошової компенсації за виконані роботи підряднику буде визначатись на момент її відшкодування, існує обґрунтоване припущення того, що вартість цієї компенсації буде більшою ніж та, що вже сплачена за оспорюваним договором. Указане, у свою чергу, буде мати наслідком не захист інтересів щодо яких заявлено позов, а їх порушення".

У цій справі Виконавчий комітет Лохвицької міської ради просить визнати недійсним договір поставки та стягнути з ФОП Дроченко А.В. на свою користь грошові кошти в сумі 12858000 грн, тобто застосувати односторонню реституцію на підставі ч. 3 ст. 228 ЦК України.

Позивач зазначає про те, що поставлений відповідачем товар був оплачений з рахунку Державної казначейської служби України за рахунок цільових бюджетних коштів, при цьому просить застосувати передбачені ч. 3 ст. 228 ЦК України наслідки недійсності правочину, яка передбачає повернення (стягнення) нераціонально та неефективно витрачених бюджетних коштів не на рахунок сторони правочину (у цьому випадку позивача), а на користь державного бюджету.

З наведеного слідує, що фактично, у разі задоволення позовних вимог Виконавчого комітету Лохвицької міської ради (який заінтересований щодо законного та раціонального витрачання коштів), якому, як зазначає позивач, завдано збитків, місцевий бюджет не отримає відповідного відшкодування, а навпаки - втратить як оплачене майно (яким позивач користується майже три роки та вартість якого на цей час може бути більшою, ніж на момент придбання), що буде стягнуто в дохід державного бюджету, так і сплачені за спірним договором кошти.

Коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який був до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Твердження і доводи апеляційної скарги позивача не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду та стосуються виключно переоцінки доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийнято з встановленням всіх фактичних обставин справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення Господарського суду Полтавської області по справі №917/1723/25 від 04.12.2025 області та спростовуються наведеними вище висновками суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені позивачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст.276, 281, 282 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Лохвицької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 13.01.2026 у справі №917/1167/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 06.03.2026.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя С.Ч. Жельне

Суддя О.В. Плахов