ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року Справа № 925/1030/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Ібрагімова Є.Р.,

за участі представників сторін:

від позивача Стратілатов К.Г. - адвокат,

від відповідача Косменюк О.М. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова

компанія «Централ Фінанс», м. Київ

до фізичної особи-підприємця Зозулі Оксани Яківни, м. Умань,

Черкаської області

про стягнення 247 371 грн. 99 коп.,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» до фізичної особи-підприємця Зозулі Оксани Яківни про стягнення з відповідача 247 371 грн. 99 коп., а саме: 179 894 грн. 11 коп. інфляційних втрат та 67 477 грн. 88 коп. процентів річних згідно ст. 625 ЦК України, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору кредитної лінії №ВКЛ-2006374 від 20 травня 2011 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року справу №925/1030/25 вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи по суті призначено на 11 год. 00 хв. 28 жовтня 2025 року.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2025 року суд задовольнив клопотання відповідача та відклав розгляд справи по суті на 10 год. 00 хв. 18 листопада 2025 року.

Ухвалою суду від 18 листопада 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання суд оголосив перерву в судовому засіданні до 10 год. 30 хв. 08 грудня 2025 року.

Проте, судове засідання призначене на 10 год. 30 хв. 08 грудня 2025 року не відбулося, у зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду.

Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року розгляд справи по суті призначено на 12 год. 00 хв. 09 січня 2026 року.

Проте, судове засідання призначене на 12 год. 00 хв. 09 січня 2026 року також не відбулося, у зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду.

Ухвалою суду від 09 січня 2026 року розгляд справи по суті призначено на 10 год. 30 хв. 23 січня 2026 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав наведених у відзиві.

Зокрема, відповідач зазначав, що відповідно до п. 3.1. договору відступлення права вимоги № 003/19 від 04 квітня 2019 року на дату його укладення загальний розмір заборгованості позичальника перед первісним кредитором складав: 1 082 054 грн. 55 коп.

Інфляційні втрати попереднім кредитором не нараховувалися та не були включені до заборгованості, яка відступалася за цим договором, а тому, на думку відповідача, позивач не може вимагати сплати інфляційних витрат за спірний період.

Відповідач стверджував, що позивач має право на стягнення лише 3% річних в розмірі 1 448,27 грн.

Крім того, 26 квітня 2019 року державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційний-центр» було проведено реєстрацію зміни власника на нежитлове приміщення, магазин що знаходиться за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вулиця Європейська, будинок 42-а (номер запису про право власності 31389246), власник: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» ().

Відповідач вважає, що, зареєструвавши за собою право власності на предмет іпотеки кредитор задовольнив свої вимоги за договором кредитної лінії від 20 травня 2011 року №ВКЛ-2006374 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Тому, на думку відповідача, зобов`язання за кредитним договором, в тому числі і за рішенням Господарського суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року у справі №925/1347/15, припинилися 26 квітня 2019 року.

У відповіді на відзив позивач зазначав, що на підставі п. 1.1 договору купівлі-продажу майнових прав № 1234/К від 04 квітня 2019 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (продавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвент» (покупцем) покупець прийняв у власність майнові права, які виникли та які можуть виникнути у майбутньому, та які включають право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, в тому числі і до фізичної особи-підприємця Зозулі О.Я.

В свою чергу, відповідно до п. .1 договору про відступлення права вимоги № 003/19 від 04 квітня 2019 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвент» (первісним кредитором) та товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Централ фінанс» (новим кредитором), первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги до боржників, зазначених в акті прийому-передачі права вимоги, що належить первісному кредитору на підставі основних договорів. Кредитним договором є договір кредитної лінії № ВКЛ-2006374 від 20 травня 2011 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та фізичною особою підприємцем Зозулею О.Я. Відповідно до п. 1.2. договору, права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги.

Актом прийому-передачі права вимоги від 08 квітня 2019 року первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги до боржників, зокрема, до фізичної особи підприємця Зозулі О.Я., як позичальника за договором кредитної лінії № ВКЛ-2006374 від 20 травня 2011 року.

Водночас, позивач звертає увагу суду на ту обставину, що 02 травня 2019 року товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Централ Фінанс», як іпотекодержателем, в порядку позасудового врегулювання, було проведено реєстрацію права власності на предмет іпотеки нежитлову будівлю, магазин, за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Європейська (Леніна), 42-а в рахунок зобов`язань фізичної особи підприємця Зозулі О.Я. за договором кредитної лінії № ВКЛ-2006374 від 20 травня 2011 року.

Однак, рішенням Господарського суду міста Києва від 12 лютого 2025 року по справі № 705/4132/19 визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав обтяжень (відкриттям розділу), індексний номер: 46694241 від 02 травня 2019 року про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення магазин, що знаходиться на вулиці Європейській, 42-а у місті Умань Черкаської області, проведене державним реєстратором КП «Реєстраційний центр» Черкаської області Каленчуком М. А., згідно з яким право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Централ Фінанс». Право власності товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Централ Фінанс» на нежитлове приміщення магазин, що розташований на вулиці Європейській, 42-а у місті Умань Черкаської області (номер запису права власності 31389246) припинено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23 червня 2025 року рішення Господарського суду міста Києва від 12 лютого 2025 року залишено без змін.

Тобто, рішення Господарського суду міста Києва від 12 лютого 2025 року по справі № 705/4132/19 набрало законної сили, а тому зобов`язання боржника не припинилося.

В судовому засіданні, яке відбулося 23 січня 2026 року згідно з ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/1030/25.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року зі справи № 925/1347/15 позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до фізичної особа-підприємця Зозулі Оксани Яківни, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України про стягнення боргу за договором кредитної лінії від 20 травня 2011 року № ВКЛ-2006374 задоволено повністю.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця Зозуля Оксани Яківни на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - 238 080,00 грн. строкової заборгованості за кредитом, 9 030 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 5 666 грн. 60 коп., 38 735 грн. 40 коп. заборгованості за простроченими відсотками, 126 337 грн. 46 коп. пені за несвоєчасну сплату відсотків, 5 147 грн. 10 коп. пені за несвоєчасне повернення основного боргу, 14 грн. 10 коп. 3% річних від суми простроченого боргу, 346 грн. 13 коп. 3% річних від суми прострочених процентів грн., 26 550 грн. 00 коп. штрафу 3% від отриманих коштів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16 листопада 2015 року апеляційну скаргу зі справи № 925/1347/15 на рішення Господарського суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року повернуто скаржнику без розгляду.

01 грудня 2015 року на виконання вищезазначеного рішення судом було видано накази.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23 грудня 2015 року апеляційну скаргу зі справи № 925/1347/15 на рішення Господарського суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року повернуто скаржнику без розгляду.

Накази 01 грудня 2015 року було пред`явлено для примусового виконання та відкрито виконавче провадження за №50002920.

В 2019 році виконавче провадження передано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ.

04 квітня 2019 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ фінанс» було укладено договір №003/19 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (далі договір).

Відповідно до пунктів 1.1,1.2 цього договору первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги до боржників, зазначених в акті прийому передачі права вимоги, що належать первісному кредитору на підставі основних договорів, а новий кредитор зобов`язується прийняти зазначене вище право вимоги та перераховувати первісному кредитору кошти у сумі ціни відступлення. Новий кредитор після переходу до нього права вимоги стає кредитором за основними договорами та одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржників належного виконання ними зобов`язань за основними договорами. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги виключно за умови здійснення повного розрахунку відповідно до розділу 5 цього договору.

Договір є чинним.

Ухвалою суду від 17 березня 2020 замінено стягувача у виконавчому документі - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ фінанси» (01601, м.Київ, вул. Мечнікова, 2А, ) з примусового виконання рішення суду та наказу №925/1347/15, виданого 01 грудня 2015 року Господарським судом Черкаської області.

Отже, факт правонаступництва позивача у спірних правовідносинах в силу положень ст.75 ГПК України не підлягає доведенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даній справі, позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України заявлено вимогу про стягнення 179 894 грн. 11 коп. інфляційних втрат за період з квітня 2017 року по січень 2022 року та 67 477 грн. 88 коп. 3% річних нарахованих за період з 01 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року, тобто після ухвалення рішення суду.

Судом враховано, що 26 квітня 2019 року державний реєстратор комунального підприємства «Реєстраційний-центр» Каленчук Микита Андрійович провів реєстрацію зміни власника на нежитлове приміщення: магазин, що знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Умань, вулиця Європейська, будинок 42-а (номер запису про право власності 31389246). Власник: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс» (), в зв`язку з чим, 09 лютого 2022 року фізична особа підприємець Зозуля Оксана Яківна у справі №925/1347/15 подала заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Заявник вважав, що зареєструвавши за собою право власності на предмет іпотеки, кредитор задовольнив свої вимоги за договором кредитної лінії від 20 травня 2011 року №ВКЛ-2006374, шляхом звернення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, визначеному ст. 37 ЗУ «Про іпотеку».

Всі зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором, в тому числі і за рішенням Господарського суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року у справі №925/1347/15, на думку заявника, припинилися з 26 квітня 2019 року.

Ухвалою від 14 квітня 2022 року заяву фізичної особи підприємця Зозулі Оксани Яківни від 07 лютого 2022 року про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі №925/1347/15 було задоволено, а виконавчий документ наказ Господарського суду від 01 грудня 2015 року у справі №925/1347/15 судом було визнано таким, що не підлягає виконанню.

Водночас, рішенням Господарського суду міста Києва від 12 лютого 2025 року по справі № 705/4132/19 визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав обтяжень (відкриттям розділу), індексний номер: 46694241 від 02 травня 2019 року про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення магазин, що знаходиться на вулиці Європейській, 42-а у місті Умань Черкаської області, проведене державним реєстратором КП «Реєстраційний центр» Черкаської області Каленчуком М. А.

Право власності товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Централ Фінанс» на нежитлове приміщення магазин, що розташований на вулиці Європейській, 42-а у місті Умань Черкаської області (номер запису права власності 31389246) припинено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23 червня 2025 року рішення Господарського суду міста Києва від 12 лютого 2025 року залишено без змін.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12 лютого 2025 року по справі № 705/4132/19 в установленому законом порядку набрало законної сили.

Ухвалою місцевого господарського суду від 25 вересня 2025 року у справі 925/1347/15 скасовано ухвалу від 14 квітня 2022 року про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, скасоване рішення від 02 травня 2019 року про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення магазин, що знаходиться на вулиці Європейській, 42-а у місті Умань Черкаської області не породжує жодних правових наслідків для сторін, а тому припинення зобов`язання шляхом звернення стягнення на іпотечне майно не відбулося.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідач, з посиланням на відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наголошував на тому, що на даний час власником магазину, що розташований на вулиці Європейській, 42-а у місті Умань Черкаської області є позивач.

Проте, вказані доводи суд відхиляє, оскільки державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 363/4852/17.

Судом враховано, що приписи статті 625 ЦК України не забороняють звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми, на яку заборгованість за грошовим зобов`язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено що рішення Господарського суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року зі справи №924/1347/15 виконано 22 жовтня 2025 року.

Зокрема, відповідно до платіжної інструкції від 22 жовтня 2025 року №ПНМ2223 ОСОБА_1 (чоловік відповідача та майновий поручитель) на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року зі справи №924/1347/15 сплатив 449 906 грн. 79 коп. (а.с.90).

Доказів того, що грошове зобов`язання по договору боржником або поручителем було виконано раніше, матеріали справи не містять.

Отже, відповідач доводи позивача належними та допустимими доказами не спростував.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 (провадження №12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень ст. 625 ЦК України зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог в одній справі не є обов`язковим.

В зв`язку з чим доводи відповідача, що викладені у відзиві на позов суд відхиляє.

Здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій «LIGA 360» судом встановлено, що розмір 3% річних позивачем нараховано вірно, відповідачем не спростовано, а розмір інфляційних втрат позивачем нараховано в меншому розмірі.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Зозулі Оксани Яківни, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Фінанс», вул. Ореста Васкула, 30/32, м. Київ, ідентифікаційний код 40371994 -179 894 грн. 11 коп. інфляційних втрат, 67 477 грн. 88 коп. 3% річних, 2 968 грн. 46 коп. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 04 березня 2026 року.

Суддя А.В.Васянович