ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Справа № 906/1028/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Першко А.А.

представники сторін у судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича на рішення Господарського суду Житомирської області від 03 грудня 2025 року у справі №906/1028/25 (повний текст складено 08 грудня 2025 року, суддя Давидюк В.К.)

за позовом фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича

до Житомирської міської ради

про стягнення 283480 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Петров Євгеній Леонідович звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Житомирської міської ради про стягнення 283480,00 грн компенсації за втрачений транспортний засіб.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 03 грудня 2025 року у справі №906/1028/25 відмовлено у задоволенні позову фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича до Житомирської міської ради про стягнення 283480 грн.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивач передав автомобіль відповідачу, а відповідач прийняв його на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі автотранспортних засобів Житомирській міській раді від 26 лютого 2022 року, при цьому передача майна здійснена позивачем добровільно для організації захисту міста Житомира від військової агресії російської федерації, без застережень щодо оплатності чи обов`язку повернення, що свідчить про безоплатний характер такої передачі, тоді як матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача з вимогою про розірвання договору пожертви, а переданий автомобіль фактично перебуває у користуванні військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець Петров Є.Л. звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 03 грудня 2025 року у справі №906/1028/25 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував спірні правовідносини як договір пожертви. На думку скаржника, акт приймання-передачі від 26 лютого 2022 року не містить жодних положень про передачу транспортного засобу у власність Житомирської міської ради, відсутні формулювання щодо безповоротного відчуження майна, а сам позивач послідовно зазначав, що автомобіль передавався лише тимчасово для оборонних потреб міста Житомира.

Апелянт також вказує, що суд першої інстанції не врахував дійсний зміст волевиявлення сторін та безпідставно застосував положення глави 55 Цивільного кодексу України. За твердженням скаржника, передача автомобіля за своїм змістом відповідає правовідносинам тимчасового безоплатного користування (позички) або іншому правочину щодо тимчасового передання майна для визначеної мети, але не свідчить про намір позивача безповоротно відчужити право власності на транспортний засіб.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми права щодо відшкодування шкоди. На його переконання, Житомирська міська рада, отримавши транспортний засіб у користування, без згоди власника передала його третій особі військовій частині НОМЕР_1 , що призвело до втрати автомобіля, який став неробочим та непридатним до експлуатації. Такі дії, на думку апелянта, свідчать про наявність протиправної поведінки органу місцевого самоврядування та утворюють підстави для відшкодування реальних збитків.

Також скаржник стверджує, що суд першої інстанції безпідставно застосував доктрину venire contra factum proprium, оскільки він ніколи не заявляв про безоплатне та безповоротне передання автомобіля у власність відповідача, а навпаки послідовно наголошував на тимчасовому характері передачі транспортного засобу та його використанні виключно для оборонних потреб міста.

Апелянт також вказує, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та не надав належної оцінки доказам, зокрема листу військової частини НОМЕР_1 щодо фактичного стану автомобіля та листуванню сторін щодо можливості його повернення. На переконання скаржника, суд обмежився формальним висновком про можливість витребування майна, не встановивши фактичний стан транспортного засобу та реальність відновлення порушеного права.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у залученні Міністерства оборони України як третьої особи, хоча саме у володінні військової частини перебував переданий автомобіль, а тому участь зазначеного органу була необхідною для повного з`ясування обставин справи та дослідження доказів щодо фактичного стану і використання транспортного засобу.

Листом №906/1028/25/6656/25 від 18 грудня 2025 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Житомирської області.

30 грудня 2025 року до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №906/1028/25.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05 січня 2026 року у справі №906/1028/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 03 грудня 2025 року у справі №906/1028/25. Запропоновано відповідачу у справі в строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статтею 263 ГПК України. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

12 січня 2026 року від відповідача - Житомирської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач заперечує проти її задоволення та просить залишити без змін рішення Господарського суду Житомирської області від 03 грудня 2025 року.

Житомирська міська рада зазначає, що транспортний засіб Mercedes-Benz 311 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , був переданий позивачем добровільно та безоплатно без будь-яких додаткових умов. При цьому відповідач посилається на положення статті 9 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану", відповідно до яких компенсація вартості майна здійснюється у випадку його примусового відчуження за рішенням військового командування, погодженим у встановленому порядку, тоді як у даному випадку передання автомобіля мало добровільний характер. Крім того, відповідач зазначає, що переданий транспортний засіб був переданий військовій частині для виконання оборонних завдань та, згідно з повідомленням військової частини, перебуває у її володінні і може бути повернутий власнику, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для виплати позивачу компенсації вартості автомобіля.

14 січня 2026 року від апелянта - фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, у яких заявник зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач систематично не з`являвся у судові засідання, не повідомляв причин неявки та не подавав процесуальних документів по суті спору, зокрема відзиву на позов. Апелянт наголошує, що рішення суду першої інстанції було ухвалено 03 грудня 2025 року фактично за відсутності будь-яких пояснень та доказів з боку відповідача, що, на його думку, свідчить про процесуальну пасивність останнього та покладало на суд обов`язок оцінювати спір виключно на підставі поданих позивачем доказів.

Крім того, заявник зазначає, що суд першої інстанції дійшов висновку про існування договору пожертви без наявності відповідних доказів, зокрема без дослідження документів щодо прийняття автомобіля у власність Житомирської міської ради, його оприбуткування або підтвердження волевиявлення сторін на безповоротне відчуження майна. У зв`язку з цим апелянт просить суд апеляційної інстанції витребувати у відповідача документи, які могли б підтверджувати прийняття автомобіля як пожертви та його подальшу передачу, а у разі їх ненадання - надати цій обставині відповідну оцінку.

14 січня 2026 року від апелянта також надійшло клопотання про витребування доказів апеляційною інстанцією, у якому заявник просить витребувати у Житомирської міської ради рішення органів місцевого самоврядування, бухгалтерські документи та інші матеріали, які могли б підтверджувати прийняття автомобіля у комунальну власність як пожертви, його оприбуткування та подальшу передачу третім особам. Апелянт зазначає, що такі документи перебувають виключно у володінні відповідача, а клопотання не могло бути подане у суді першої інстанції через процесуальну пасивність відповідача та об`єктивні обставини, пов`язані з проходженням ним військової служби. У зв`язку з цим заявник просить визнати поважними причини неподання відповідних доказів у суді першої інстанції та витребувати зазначені документи для повного та всебічного з`ясування обставин справи.

17 січня 2026 року від фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича надійшло клопотання про уточнення правової позиції у справі, у якому заявник зазначає про необхідність застосування судами положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

У поданому клопотанні апелянт вказує, що втручання органу місцевого самоврядування у право власності має відповідати критеріям законності, легітимної мети та пропорційності, а відсутність будь-якого з цих критеріїв свідчить про порушення права мирного володіння майном.

На думку заявника, доводи відповідача про добровільність передачі автомобіля та відсутність рішення військового командування про примусове відчуження майна не спростовують факту втрати ним контролю над транспортним засобом та не звільняють орган влади від обов`язку компенсації. Апелянт також зазначає, що переданий автомобіль фактично втрачений для власника, оскільки перебуває у неробочому стані та непридатний до експлуатації, а тому посилання відповідача на можливість його повернення є формальним. У зв`язку з цим заявник просить апеляційний суд оцінити спірні правовідносини з точки зору принципу пропорційності, врахувати стандарти ЄСПЛ щодо захисту права мирного володіння майном та дійти висновку про неправомірність покладення на нього надмірного індивідуального тягаря без виплати компенсації, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

12 лютого 2026 року від фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін та участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17 лютого 2026 року у справі №906/1028/25 розгляд апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича на рішення Господарського суду Житомирської області від 03 грудня 2025 року у справі №906/1028/25 призначено у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи на "04" березня 2026 р. об 12:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №2.

Зобов`язано Житомирську міську раду до 02 березня 2026 року надати суду належним чином засвідчені:

- копії рішень ради, виконавчого комітету, розпоряджень міського голови або наказів щодо прийняття транспортного засобу у власність як пожертви (дарунку) та докази повноважень посадових осіб на прийняття такого майна;

- документи первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують оприбуткування автомобіля, його облік як об`єкта основних засобів або іншого безоплатно отриманого майна та відображення у бухгалтерських регістрах та/або балансі;

- докази (документи) на підставі яких транспортний засіб "Mercedes_Benz Sprinter 311 CDI" 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 був переданий військовій частині НОМЕР_1 .

Зобов`язано фізичну особу-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича до 02 березня 2026 року надати суду:

- інформацію про реєстрацію права власності на транспортний засіб "Mercedes_Benz Sprinter 311 CDI" 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 станом на час звернення до суду;

- докази звернення до Житомирської міської ради з вимогою про повернення транспортного засобу "Mercedes_Benz Sprinter 311 CDI" 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Забезпечено фізичній особі-підприємцю Петрову Євгенію Леонідовичу участь в судовому засіданні по справі №906/1028/25 призначеному на "04" березня 2026 р. о 12:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та здійснити за допомогою системи відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).

25 лютого 2026 року від фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича надійшла заява про надання пояснень та доказів на виконання ухвали суду від 17 лютого 2026 року. У зазначеній заяві апелянт повідомляє, що транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , був придбаний ним на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня 2021 року № 7613/21/007003 та використовувався у його підприємницькій діяльності, а право власності на нього виникло з моменту укладення договору та передачі майна відповідно до статті 334 Цивільного кодексу України.

Апелянт зазначає, що 26 лютого 2022 року у зв`язку з публічними зверненнями Житомирської міської ради щодо необхідності забезпечення оборони міста він добровільно передав зазначений транспортний засіб представникам міської ради для тимчасового використання у оборонних потребах, однак право власності на автомобіль не відчужував.

Крім того, у заяві зазначено, що у подальшому позивач звертався до Житомирської міської ради із запитами щодо місцезнаходження автомобіля, у відповідь на які йому було повідомлено, що 27 лютого 2022 року транспортний засіб передано військовій частині НОМЕР_1 . Також апелянт вказує, що за інформацією військової частини автомобіль використовувався у бойових діях і на теперішній час є неробочим та непридатним до експлуатації, у зв`язку з чим він звертався до відповідача із вимогами про виплату грошової компенсації. При цьому заявник наголошує, що вимогу про повернення транспортного засобу він не заявляв, оскільки автомобіль перебуває у зоні бойових дій та фактично непридатний до використання, а тому обраний ним спосіб захисту у вигляді стягнення грошової компенсації є найбільш ефективним способом відновлення порушеного права.

02 березня 2026 року від відповідача - Житомирської міської ради надійшло клопотання на виконання ухвали суду від 17 лютого 2026 року, у якому відповідач повідомляє, що Житомирською міською радою, її виконавчим комітетом та міським головою не приймалися розпорядчі документи щодо прийняття транспортного засобу Mercedes-Benz 311 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , від ОСОБА_1 у якості пожертви.

У клопотанні зазначено, що автомобіль був переданий позивачем Житомирській міській раді добровільно та безоплатно без будь-яких додаткових умов на підставі акта приймання-передачі від 26 лютого 2022 року, при цьому транспортний засіб не перебував і не перебуває на балансовому обліку виконавчого комітету міської ради. Також відповідач повідомив, що на підставі акта приймання-передачі №3 від 27 лютого 2022 року зазначений автомобіль було передано військовій частині НОМЕР_1 для виконання оборонних завдань, а за інформацією військової частини транспортний засіб перебуває у володінні військової частини НОМЕР_3 та може бути повернутий власнику. Крім того, Житомирська міська рада зазначила, що всі наявні у її розпорядженні документи вже долучені до матеріалів справи та інших доказів не має, у зв`язку з чим просить розглянути справу за апеляційною скаргою без участі її представника.

04 березня 2026 року від фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича надійшли додаткові пояснення щодо клопотання Житомирської міської ради від 02 березня 2026 року. У зазначених поясненнях апелянт вказує, що відповідач фактично підтвердив факт передачі транспортного засобу Mercedes-Benz 311 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , Житомирській міській раді на підставі акта приймання-передачі від 26 лютого 2022 року, що, на його думку, свідчить про вибуття автомобіля з володіння позивача саме після його передачі відповідачу.

Апелянт також заперечує твердження відповідача про те, що транспортний засіб було передано "без будь-яких умов", зазначаючи, що передача автомобіля була зумовлена публічними зверненнями органу місцевого самоврядування щодо необхідності залучення вантажного транспорту для оборонних потреб міста Житомира у перші дні повномасштабного вторгнення російської федерації та мала цільовий і тимчасовий характер.

Крім того, заявник звертає увагу на те, що Житомирська міська рада у своїх поясненнях підтвердила подальшу передачу автомобіля військовій частині, а також відсутність будь-яких розпорядчих документів щодо прийняття цього транспортного засобу у комунальну власність як пожертви, що, на переконання апелянта, свідчить про відсутність правових підстав для переходу права власності на автомобіль до відповідача.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04 березня 2026 року у справі №906/1028/25 розгляд апеляційної скарги відкладено на 12 березня 2026 року о 12:00 год.

10 березня 2026 року від фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича надійшло клопотання про розгляд справи без участі апелянта.

В судове засідання 12 березня 2026 року представники сторін не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа-підприємець Петров Євгеній Леонідович є власником транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, 2006 року випуску, білого кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу від 20 березня 2021 року №7613/21/007003, що підтверджується копією зазначеного договору та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

26 лютого 2022 року на офіційних інформаційних ресурсах Житомирської міської ради та у соціальних мережах було оприлюднено публічні звернення міського голови м. Житомира Сухомлина Сергія Івановича щодо необхідності термінового залучення вантажних транспортних засобів для забезпечення оборонних потреб міста. Зокрема, у відеозверненні міського голови, розміщеному за посиланням https://www.youtube.com/watch?v=ly5fcqmqdYo, повідомлялося про проведення робіт із перекриття в`їздів до міста, облаштування оборонних споруд та необхідність залучення техніки для виконання відповідних робіт. Крім того, в офіційному телеграм-каналі Житомирської міської ради було оприлюднено повідомлення про нагальну потребу у вантажному транспорті, зокрема цільнометалевих фургонах та вантажних автомобілях, для забезпечення оборонних заходів громади https://t.me/zhtmr/2553.

26 лютого 2022 року між фізичною особою-підприємцем Петровим Євгенієм Леонідовичем та Житомирською міською радою було складено акт приймання-передачі автотранспортних засобів Житомирській міській раді.

Згідно зі змістом зазначеного акта Петров Євгеній Леонідович, як власник транспортного засобу, передав, а Житомирська міська рада в особі керуючого справами виконавчого комітету Ткаченка Олега Миколайовича прийняла автотранспортний засіб за визначеним у документі переліком.

Відповідно до акта приймання-передачі від 26 лютого 2022 року, позивач передав Житомирській міській раді автомобіль MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 311 CDI, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Зазначений акт складено у місті Житомирі 26 лютого 2022 року та підписано сторонами Петровим Євгенієм Леонідовичем як особою, що передає транспортний засіб, та керуючим справами виконавчого комітету Житомирської міської ради Ткаченком О.М. як особою, що приймає автомобіль.

Також акт містить підписи сторін щодо фактичної передачі та прийняття транспортного засобу.

Як зазначає Житомирська міська рада у поданому до суду клопотанні, отриманий від позивача транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , на підставі акта приймання-передачі №3 від 27 лютого 2022 року був переданий для забезпечення виконання оборонних завдань військовій частині НОМЕР_1 .

Разом з тим зазначений акт приймання-передачі №3 від 27 лютого 2022 року до матеріалів справи відповідачем не подано.

З метою з`ясування місцезнаходження та технічного стану автомобіля у листопаді 2024 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із запитом щодо надання інформації про використання транспортного засобу.

У листі командира військової частини НОМЕР_1 від 16 грудня 2024 року зазначено, що автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , використовувався під час виконання бойових завдань та на момент надання відповіді перебуває у неробочому стані, є розукомплектованим і непридатним до подальшої експлуатації.

06 травня 2025 року фізична особа-підприємець Петров Є.Л. звернувся до Житомирської міської ради з листом, у якому просив врахувати уточнені розрахунки та відшкодувати вартість переданого автомобіля у розмірі 295 000,00 грн.

Листом Житомирської міської ради від 21 травня 2025 року позивача повідомлено, що переданий автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , був переданий військовому підрозділу для забезпечення виконання оборонних завдань, у зв`язку з чим підстав для компенсації його вартості орган місцевого самоврядування не вбачає.

З метою визначення вартості втраченого майна позивачем проведено оцінку транспортного засобу, відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності від 30 квітня 2025 року, згідно з яким ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, 2006 року випуску, станом на 26 лютого 2022 року становила 283 480,00 грн.

Посилаючись на те, що після передання транспортного засобу Житомирській міській раді автомобіль вибув з його фактичного володіння, був переданий третім особам та в подальшому став непридатним до експлуатації, позивач вважав, що внаслідок таких дій відповідача йому завдано майнових збитків у розмірі вартості транспортного засобу, у зв`язку з чим звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення 283 480,00 грн компенсації вартості втраченого автомобіля.

Враховуючи встановлені обставини справи, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Однак колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з того, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані необхідністю відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок втрати належного йому транспортного засобу.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Враховуючи те, що відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, застосування цієї відповідальності можливе лише за наявності чотирьох умов складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки боржника; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, вини боржника. Відсутність хоча б одного із перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Оцінюючи доводи сторін та досліджені у справі докази, колегія суддів перевіряє наявність зазначених елементів цивільно-правової відповідальності у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частинами 1, 2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договорами).

За загальним правилом, встановленим статтею 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або у письмовій формі. При цьому згідно зі статтею 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у одному чи кількох документах та підписаний сторонами.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що договірні правовідносини можуть виникати у спрощений спосіб, зокрема шляхом підписання сторонами акта приймання-передачі майна, якщо з його змісту та поведінки сторін вбачається їх воля на виникнення відповідних правовідносин (постанови Верховного Суду від 23 січня 2025 року у справі №910/55/23, від 30 квітня 2024 року у справі №910/5729/21, від 11 липня 2023 року у справі №905/1223/21, від 29 січня 2020 року у справі №916/922/19).

Крім того, відповідно до частини 2 статті 640 Цивільного кодексу України, якщо для укладення договору необхідне передання майна, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна.

З огляду на наведене, для визначення правової природи відносин між сторонами суд має виходити з дійсного змісту документа, підписаного сторонами, та фактичних дій сторін щодо передання і прийняття майна.

Як встановлено колегією суддів, 26 лютого 2022 року між фізичною особою-підприємцем Петровим Євгенієм Леонідовичем та Житомирською міською радою було підписано акт приймання-передачі автотранспортних засобів, відповідно до якого позивач передав, а Житомирська міська рада прийняла транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Таким чином, підписання сторонами зазначеного акта та фактичне передання транспортного засобу свідчать про виникнення між сторонами договірних правовідносин щодо передання майна.

Водночас зі змісту акта приймання-передачі автотранспортних засобів від 26 лютого 2022 року вбачається, що сторони зафіксували факт передання позивачем та прийняття Житомирською міською радою транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 .

При цьому зазначений акт не містить умов щодо переходу права власності на вказаний транспортний засіб до Житомирської міської ради, його дарування або передачі у власність відповідача.

Будь-яких інших правочинів, рішень органів місцевого самоврядування чи інших документів, які б свідчили про прийняття зазначеного транспортного засобу у комунальну власність територіальної громади міста Житомира, матеріали справи не містять.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що підписання сторонами акта від 26 лютого 2022 року свідчить про передання позивачем належного йому транспортного засобу відповідачу для використання, без погодження сторонами умов щодо відчуження права власності на це майно.

За своєю правовою природою такі правовідносини відповідають відносинам безоплатного користування майном (позички).

Висновок місцевого господарського суду про те, що спірні правовідносини є договором пожертви, колегія суддів вважає помилковим з огляду на таке.

Відповідно до статті 729 Цивільного кодексу України пожертвою є дарування рухомих чи нерухомих речей для досягнення певної, наперед обумовленої мети. При цьому пожертва, як різновид договору дарування, передбачає безоплатну передачу майна у власність іншої особи та відповідне припинення права власності дарувальника.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів того, що позивач мав намір безповоротно відчужити належний йому транспортний засіб та передати його у власність Житомирської міської ради.

Як уже встановлено колегією суддів, акт приймання-передачі від 26 лютого 2022 року лише фіксує факт передання транспортного засобу для використання та не містить жодних умов щодо переходу права власності на автомобіль до відповідача або щодо його дарування, а також не фіксує мети такої передачі.

Крім того, відповідач у своїх поясненнях підтвердив, що Житомирською міською радою, її виконавчим комітетом чи міським головою не приймалися розпорядчі документи щодо прийняття зазначеного транспортного засобу у комунальну власність як пожертви, а автомобіль не перебував і не перебуває на балансі міської ради.

За таких обставин сам по собі факт безоплатної передачі майна ще не свідчить про укладення договору пожертви, оскільки для такого правочину визначальним є волевиявлення сторін на безповоротне відчуження права власності, чого у даному випадку не встановлено.

Отже, висновок місцевого господарського суду про наявність між сторонами договору пожертви зроблений без належного дослідження змісту акта від 26 лютого 2022 року та фактичних обставин справи і не ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

При цьому твердження позивача про передачу автомобіля на заклик міського голови щодо необхідності термінового залучення вантажних транспортних засобів для забезпечення оборонних потреб міста, не є підставою для кваліфікації такої передачі як добровільної пожертви, оскільки відповідачем не надано жодних доказів про прийняття даної речі як пожертви.

За таких обставин колегія суддів виходить з того, що отримавши транспортний засіб від позивача на підставі акта приймання-передачі від 26 лютого 2022 року, Житомирська міська рада набула фактичного володіння зазначеним майном та обов`язку забезпечити його належне використання і збереження.

Разом з тим, як зазначає відповідач, у подальшому спірний транспортний засіб був переданий для забезпечення виконання оборонних завдань військовій частині НОМЕР_1 .

Водночас документів, які б підтверджували підстави, умови та порядок такої передачі, зокрема акта приймання-передачі транспортного засобу між Житомирською міською радою та військовою частиною, до матеріалів справи відповідачем не подано.

Отже, матеріали справи не містять належних доказів того, що передання відповідачем спірного транспортного засобу третій особі було здійснено з дотриманням прав власника цього майна та належним документальним оформленням.

Щодо наявності збитків колегія суддів зазначає таке.

Як убачається з листа командира військової частини НОМЕР_1 від 16 грудня 2024 року, автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуває у неробочому стані, є розукомплектованим та непридатним до подальшої експлуатації.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що зазначений транспортний засіб фактично втратив свою цінність як об`єкт використання, що свідчить про заподіяння позивачу майнової шкоди.

Для визначення розміру завданих збитків позивачем подано звіт суб`єкта оціночної діяльності від 30 квітня 2025 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, 2006 року випуску, станом на 26 лютого 2022 року становить 283 480 грн.

Належних та допустимих доказів, які б спростовували зазначений розмір вартості транспортного засобу або свідчили про інший розмір збитків, відповідачем суду не подано.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем доведено факт завдання реальних збитків у вигляді втрати належного йому транспортного засобу та їх розмір у сумі 283 480 грн.

Оцінюючи наявність причинного зв`язку між діями відповідача та завданими позивачу збитками, колегія суддів виходить з такого.

Як встановлено матеріалами справи, після підписання сторонами акта приймання-передачі від 26 лютого 2022 року транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, державний номерний знак НОМЕР_2 , вибув із фактичного володіння позивача та перебував під контролем Житомирської міської ради.

Саме відповідач, отримавши зазначений транспортний засіб, здійснював подальше розпорядження ним, у зв`язку з чим на відповідача покладався обов`язок забезпечити належне використання та збереження переданого майна.

Водночас у матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про забезпечення відповідачем збереження переданого транспортного засобу або про вжиття ним заходів, спрямованих на повернення такого майна власнику.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на суперечливість пояснень відповідача щодо обставин подальшої передачі транспортного засобу військовій частині. Так, у матеріалах справи міститься посилання Житомирської міської ради на акт приймання-передачі №3 від 27 лютого 2022 року, на підставі якого автомобіль було передано військовій частині НОМЕР_1 , однак зазначений акт до матеріалів справи відповідачем не подано. Водночас у подальших поясненнях відповідач зазначає, що транспортний засіб фактично перебуває у володінні іншої військової частини НОМЕР_3 . У листуванні сторін та поясненнях учасників справи наводяться різні відомості щодо дати та підстав такої передачі. Наведені розбіжності у поясненнях відповідача та відсутність належних документальних доказів передачі транспортного засобу військовій частині свідчать про недоведеність відповідачем обставин та умов такого передання.

З огляду на те, що після передання транспортного засобу відповідачу позивач був фактично позбавлений можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, а станом на час розгляду справи автомобіль є непридатним до подальшої експлуатації, колегія суддів дійшла висновку, що саме дії відповідача щодо розпорядження переданим транспортним засобом перебувають у прямому причинному зв`язку із заподіяними позивачу збитками.

Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать про наявність причинного зв`язку між діями відповідача та завданими позивачу майновими збитками.

Щодо вини відповідача колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність його вини у втраті переданого транспортного засобу або підтверджували, що шкода виникла внаслідок обставин, за які відповідач не відповідає.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, необхідних для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу завдані збитки.

Натомість висновки місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову зроблені без належного з`ясування правової природи спірних правовідносин та без урахування встановлених обставин фактичної втрати переданого позивачем транспортного засобу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Житомирської області від 03 грудня 2025 року у справі №906/1028/25 - скасуванню, з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

У відповідності до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 240, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Петрова Євгенія Леонідовича на рішення Господарського суду Житомирської області від 03 грудня 2025 року у справі №906/1028/25 задовольнити.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 03 грудня 2025 року у справі №906/1028/25 скасувати. Ухвалити нове рішення. Позов задовольнити.

Стягнути з Житомирської міської ради (10014, Житомирська область, м.Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, будинок 4/2, ) на користь фізичної особи підприємця Петрова Євгенія Леонідовича ( АДРЕСА_1 , код отримувача НОМЕР_5 , рахунок отримувача НОМЕР_6 , назва банку АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК") 283480,00 грн.; 3401,76 грн судового збору за подання позовної заяви та 5102,64 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Справу №906/1028/25 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "16" березня 2026 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Маціщук А.В.