ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м.Харків Справа № 913/4/26

Провадження №6/913/4/26

Господарський суд Луганської області у складі судді Драгнєвіч О.В., розглянувши позовні матеріали в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін у справі за позовом Акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість», вул.Дегтярівська, буд.36, м.Київ, 04119

до Рубіжнянського казенного хімічного заводу «Зоря», вул.Заводська, буд.1, м.Рубіжне, Сіверськодонецький р-н, Луганська область, 93001

про стягнення 83'604 грн 75 коп.

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство «Українська оборонна промисловість» (далі позивач, комісіонер) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Рубіжнянського казенного хімічного заводу «Зоря» (далі відповідач, комітент) про стягнення заборгованості за договорами комісії у загальному розмірі 206'260 грн 26 коп., з яких: 1) за договором комісії №UOP-12.1-148-Д-20 від 28.09.2020 (далі договір комісії від 28.09.2020) у сумі 122'655 грн 51 коп. (сума основного боргу - 65'000 грн 00 коп., 3% річних - 9'707 грн 33 коп., інфляційні втрати - 47'948 грн 18 коп.; 2) за договором комісії №UOP-9.1.3-88-Д-21 від 26.04.2021 (далі договір комісії від 26.04.2021) у сумі 83'604 грн 75 коп. (сума основного боргу - 48'480 грн 82 коп., 3% річних - 5'785 грн 82 коп., інфляційні втрати - 29'338 грн 11 коп.)

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2025 справа №913/296/25 передана на розгляд судді Драгнєвіч О.В.

Ухвалою суду від 31.12.2025 у справі №913/296/25 позовну заяву залишено без руху; встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовного матеріалу.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 16.01.2026 у справі №913/296/25 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено роз`єднати позовні вимоги у справі №913/296/25; розгляд позовних вимог Акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість» до Рубіжнянського казенного хімічного заводу «Зоря» про стягнення заборгованості за договором комісії №UOP-12.1-148-Д-20 від 28.09.2020 у сумі 122'655 грн 51 коп. (сума основного боргу - 65'000 грн 00 коп., 3% річних - 9'707 грн 33 коп., інфляційні втрати - 47'948 грн 18 коп.) вирішено здійснювати в межах провадження справи №913/296/25; позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість» до Рубіжнянського казенного хімічного заводу «Зоря» про стягнення заборгованості за договором комісії №UOP-9.1.3-88-Д-21 від 26.04.2021 у сумі 83'604 грн 75 коп. (сума основного боргу - 48'480 грн 82 коп., 3% річних - 5'785 грн 82 коп., інфляційні втрати - 29'338 грн 11 коп.) вирішено виділити у самостійне провадження, передати матеріали до відділу автоматизованого документообігу суду для проведення реєстрації; справу №913/296/25 вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.6 ст.173 ГПК України розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

16.01.2026 Відділом організаційно-документального забезпечення роботи суду, на підставі зазначеної ухвали суду від 16.01.2026 у справі №913/296/25, зареєстровано виділені у самостійне провадження позовні вимоги АТ «Українська оборонна промисловість» до Рубіжнянського казенного хімічного заводу «Зоря» про стягнення заборгованості за договором комісії №UOP-9.1.3-88-Д-21 від 26.04.2021 в загальній сумі 83'604 грн 75 коп.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.01.2026 справа №913/4/26 передана на розгляд судді Драгнєвіч О.В.

Ухвалою суду від 20.01.2026 прийнято до свого провадження справу №913/4/26 за позовом АТ «Українська оборонна промисловість» до Рубіжнянського казенного хімічного заводу «Зоря» про стягнення заборгованості за договором комісії №UOP-9.1.3-88-Д-21 від 26.04.2021 у загальній сумі 83'604 грн 75 коп. (сума основного боргу - 48'480 грн 82 коп., 3% річних - 5'785 грн 82 коп., інфляційні втрати - 29'338 грн 11 коп.) та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановлено позивачу строк - по 30.01.2026, в який запропоновано надати суду додаткові письмові пояснення щодо: 1) здійснення вручення/направлення позивачем відповідачу акту надання послуг від 19.01.2022 за договором комісії від 26.04.2021 №UOP-9.1.3-88-Д-21, звіту комісіонера від 19.01.2022 та рахунку на оплату №2 від 19.01.2022, долучивши відповідні докази; 2) виконання позивачем умов п.2.6. договору комісії щодо погодження отриманих результатів та звіту із відповідачем та незалежним аудитором; визначено відповідачу у справі у відповідності до вимог ч.6 ст.6 ГПК України невідкладно зареєструвати електронний кабінет в ЄСІТС з метою належного та своєчасного повідомлення, отримання процесуальних документів у справі; запропоновано сторонам подати заяви по суті справи у встановлені законом та судом строки.

Через підсистему «Електронний суд» 12.03.2026 від позивача надійшла заява за вих.№UOP 2.2-2284 від 12.03.2026 про долучення доказів у справі №913/4/26, в якій останній просить поновити строк для подання доказів у справі №913/4/26, прийняти та долучити до матеріалів справи копії платіжних доручень від 25.03.2021 №1652, від 20.01.2022 №3338 та рахунку від 30.12.2021 №168, які підтверджують надання ТОВ «Інститут Ризику» обумовлених договором комісії послуг.

Частиною 2 ст.80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч.5 ст.80 ГПК України).

Частиною 1 ст.119 ГПК встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Розглянувши заявлене позивачем клопотання про поновлення встановленого законом строку для подання доказів, суд врахував пояснення надані представником позивача з яких причин наразі останній надає та просить долучити докази виконання зобов`язань між ДК «Укроборонпром» та ТОВ «Інститут Ризику» за договором про надання послуг від 01.03.2021 №UOP-9.1.3-30-Д-21.

Тому суд, з метою належного встановлення обставин, дійшов висновку про можливість задовольнити клопотання позивача, викладене у заяві за вих.№UOP 2.2-2284 від 12.03.2026 про долучення доказів у справі №913/4/26; поновити позивачу строк для подання додаткових доказів по день фактичного їх надходження до суду по 12.03.2026; долучити подану позивачем заяву за вих.№UOP 2.2-2284 від 12.03.2026 з додатками до матеріалів справи.

Звертаючись із позовом у цій справі, позивач вказав адресу місцезнаходження відповідача: вул.Заводська, м.Рубіжне, Луганська область, 93100.

Судом встановлено, що зареєстрованою адресою місцезнаходження Рубіжнянського казенного хімічного заводу «Зоря» згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, є адреса: вул.Заводська, буд.1, м.Рубіжне, Луганська область, 93100. .

Однак, у відповідності до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 Рубіжанська міська територіальна громада Сіверськодонецького району Луганської області є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 13.05.2022.

Поштові відділення в м.Рубіжне Сіверськодонецького району Луганської області тимчасово припинили свою роботу згідно з інформацією Акціонерного товариства «Укрпошта», розміщеній на офіційному вебсайті (https://offices.ukrposhta.ua), а тому направлення поштової кореспонденції на адресу реєстрації місцезнаходження відповідача наразі не є можливим.

Тому, у зв`язку з відсутністю у відповідача зареєстрованого електронного кабінету в ЄСІТС, останній підлягає повідомленню про розгляд справи в порядку ст.121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом розміщення відповідних оголошень про розгляд справи на офіційному веб-порталі судової влади України, а також безпосередньо на сайті суду.

У відповідності до вимог ч.1 ст.121 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають електронного кабінету, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Отже, з урахуванням вищезазначених вимог, оскільки місцезнаходженням відповідача є тимчасово окуповане м.Рубіжне Сіверськодонецького району Луганської області і відповідач не має зареєстрованого електронного кабінету в ЄСІТС, судом з метою забезпечення процесуальних прав відповідача та належного його повідомлення про розгляд справи відповідне оголошення про прийняття ухвали суду від 20.01.2026, якою було прийнято до свого провадження справу №913/4/26, відкрито провадження у справі та запропоновано сторонам подати заяви по суті справи у встановлені законом та судом строки, було розміщено на порталі судової влади України 23.01.2026 (а також оголошення про ухвалу від 31.12.2025 у справі №913/296/25 про залишення позовної заяви без руху; ухвалу від 16.01.2026 про роз`єднання позовних вимог у справі №913/296/25) про що свідчать наявні у справі роздруківки.

Також відповідне оголошення з метою належного повідомлення відповідача розміщено судом 23.01.2026 на сторінці Господарського суду Луганської області з посиланням на ухвалу суду, наявну в Єдиному державному реєстрі судових рішень (у розділі Інше - Повідомлення для учасників справ, які знаходяться в районі проведення антитерористичної операції та на тимчасово окупованих територіях) офіційного веб-порталу судова влада в Україні в мережі інтернет, про що свідчить роздрукована сторінка зі сайту суду.

Ухвала суду від 20.01.2026, а також інші ухвали, були своєчасно розміщені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним та загальнодоступним.

Враховуючи вищевикладене, судом вчинені всі можливі заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд спору та забезпечення його процесуальних прав на подання відзиву та клопотань щодо розгляду справи. З опублікуванням розміщеного судом оголошення на веб-порталі судової влади Україні відповідач вважається повідомленим про розгляд справи.

Наразі від учасників клопотань про розгляд справи в судовому засіданні до суду не надходило.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 20.01.2026 відповідачу було запропоновано подати відзив на позовну заяву у строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України, - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду.

Однак, на час прийняття цього рішення за результатами розгляду справи, від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, будь-які процесуальні клопотання також до суду не надходили.

Судом враховується, що згідно положень ст.42 ГПК України, подання відзиву, заяв, клопотань та письмових пояснень є правом відповідача, а не обов`язком.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з приписами ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до положень ст.248 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

26.04.2021 між Рубіжнянським казенним хімічним заводом «Зоря» (далі комітент) і Державним концерном «Укроборонпром» (далі комісіонер) укладено договір комісії №UOP-9.1.3-88-Д-21 (далі договір комісії), відповідно до предмету якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента, щодо замовлення передбачених нижче у р. 2 послуг (надалі - послуги) для належного здійснення комітентом бухгалтерського та податкового обліку і підготовки фінансової звітності за 2020 рік в рамках проведення аудиту консолідованої фінансової звітності (п.1.1 договору комісії).

Пунктом 1.2 договору комісії встановлено, що комітент визнає і не заперечує, що комісіонер вчиняє спільні (єдині) правочини щодо замовлення послуг і для інших осіб (інших комітентів). Комітент зобов`язується не надавати вказівок, не вчиняти дій, що будуть розходитися з вказівками, діями інших комітентів, ускладнять чи унеможливлять виконання комісіонером спільних (єдиних) правочинів.

Перелік послуг: послуги з аналізу, стандартизації та класифікації наявних баз даних та послуги з розрахунку на основі баз даних зобов`язань за визначеними виплатами працівникам відповідно до Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 19 (далі - МСБО 19 чи IAS 19) «Виплати працівникам» з наданням підсумкового актуарного звіту (код ДК 021:20-1 «Консультаційні послуги з питань підприємницької діяльності та управління») станом на 01.01.2020 та 31.12.2020 (п.2.1 договору комісії).

Згідно з п.2.2 договору комісії сторони визначили, що погоджена комітентом загальна ціна послуг: 48'475 грн 00 коп., включаючи ПДВ.

В пункті 2.3 договору комісій сторони встановили, що обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається вихідними даними, які підлягають аналізу, стандартизації та класифікації, та кількістю видів виплат за програмами з визначеними виплатами (далі «програми»), на основі яких здійснюється розрахунок зобов`язань за визначеними виплатами та розкриття у консолідованій фінансовій звітності комітента згідно з вимогами МСБО 19.

В п.2.5 договору комісії сторони погодили вимоги до надання та розкриття результатів.

Комісіонер повинен погодити отримані результати та актуарний звіт із комітентом та з незалежним аудитором, який здійснює загальний аудит Державного концерну «Укроборонпром» (п.2.6 договору комісії).

Усі витрати Комісіонера на забезпечення виконання доручення Комітента будуть зазначені в звіті Комісіонера, який складається та подається Комітенту в письмовій формі разом з актом наданих послуг у місячний строк з дня виконання доручення.

*Примітка. У цьому пункті слово «послуги» означає послуги комісіонера з виконання доручення комітента за цим договором, а не умовний термін «послуги», визначений у п.1.1 і розділі 2 цього договору (п.4.2 договору комісії).

Відповідно до п.4.3 договору комісії комітент зобов`язаний перерахувати зазначену в п.2.2 цього договору загальну ціну послуг у строк, що не перевищує п`ятьох банківських днів з дати отримання рахунка, виставленого комісіонером.

Пунктом 4.4 договору комісії встановлено, що за виконання доручення за цим договором комісіонер отримує комісійну плату у гривнях у розмірі 0,01%, включаючи ПДВ, від погодженої комітентом загальної ціни послуг (включаючи ПДВ), зазначеної у п.2.2 цього договору.

В пункті 4.5 договору комісії сторони визначили, що комітент зобов`язаний перерахувати комісіонерові комісійну плату та провести остаточний розрахунок (відшкодувати витрати комісіонера на забезпечення виконання доручення) в строк, що не перевищує п`ятьох банківських днів з дати прийняття звіту комісіонера.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань, але не пізніше, ніж до 31.12.2021, а у частині грошових зобов`язань до повного виконання таких зобов`язань (п.7.1 договору комісії).

Договір комісії №UOP-9.1.3-88-Д-21 від 26.04.2021 підписаний уповноваженими представниками сторін, підписи яких скріплені відбитками печаток цих юридичних осіб.

Позивач посилається на належне виконання доручення відповідача у відповідності до умов укладеного між сторонами договору комісії, на підтвердження чого долучено : складений комісіонером акт надання послуг від 19.01.2022 за договором комісії від 26.04.2021 №UOP-9.1.3-88-Д-21, звіт комісіонера від 19.01.2022 та рахунок на оплату №2 від 19.01.2022, а також копію укладеного між ДК «Укроборонпром» та ТОВ «Інститут Ризику» на виконання доручення комітенту договору про надання послуг №UOP-9.1.3-30-Д-21 від 01.03.2021, копію виставленого ТОВ «Інститут Ризику» рахунку №168 від 30.12.2021, копії платіжних доручень №1652 від 25.03.2021, №3338 від 20.01.2022 на підтвердження проведення розрахунку із виконавцем.

Оскільки відповідач не провів у встановлений договором строк розрахунок із комісіонером за виконане доручення, за твердженням останнього, у відповідача обліковується заборгованість за договором комісії в сумі 48'480 грн 82 коп., з яких: 48'475 грн 00 коп. загальна вартість послуг; 5 грн 82 коп. комісійна плата, що стало підставою для звернення до суду із відповідними позовними вимогами.

Крім того, у зв`язку із допущеним відповідачем простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем також заявлені до стягнення з відповідача на підставі ст.625 ЦК України 3% річних в сумі 5'785 грн 82 коп. та інфляційні втрати - 29'338 грн 11 коп.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам сторін, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.525 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.1011 ЦК України встановлено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Статтею 1022 ЦК України передбачено, що після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Комітент зобов`язаний, зокрема, прийняти від комісіонера все належно виконане за договором комісії (ч.1 ст.1023 ЦК України

Комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії (ч.1 ст.1013 ЦК України).

Зі змісту укладеного між сторонами договору комісії від 26.04.2021 вбачається, що сторонами було погоджено вчинення комісіонером (позивачем) за дорученням комітента (відповідача) за плату одного або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента, щодо замовлення передбачених нижче у р. 2 послуг (надалі - послуги) для належного здійснення комітентом бухгалтерського та податкового обліку і підготовки фінансової звітності за 2020 рік в рамках проведення аудиту консолідованої фінансової звітності (п.1.1 договору комісії).

Зокрема, послуг з аналізу, стандартизації та класифікації наявних баз даних та послуги з розрахунку на основі баз даних зобов`язань за визначеними виплатами працівникам відповідно до Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 19 (далі - МСБО 19 чи IAS 19) «Виплати працівникам» з наданням підсумкового актуарного звіту (код ДК 021:20-1 «Консультаційні послуги з питань підприємницької діяльності та управління») станом на 01.01.2020 та 31.12.2020 (п.2.1 договору комісії).

На підтвердження виконання доручення комітента позивачем долучено копію договору №UOP-9.1.3-30-Д-21 про надання послуг від 01.03.2021, укладеного ним із ТОВ «Інститут Ризику» (виконавець послуг), у відповідності до предмету якого сторони погодили, що виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з аналізу, стандартизації та класифікації наявних баз даних та розрахунку на основі баз даних зобов`язань за визначеними виплатами працівникам станом на 01.01.2020 та 31.12.2020 відповідно до Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку 19 (IAS 19) «Виплати працівникам» з наданням актуарного підсумкового звіту (далі «послуги», код ДК 021:2015-79410000-1 «Консультаційні послуги з питань підприємницької діяльності та управління») щодо наступних підприємств концерну (в т.ч. відповідача): 1. ДП «Рубіжнянський хімічний завод «Зоря» (); 2. ДП «Миколаївський суднобудівний завод» (); 3. РАТ «Київський завод «Радар» () (п.1.1 договору про надання послуг).

В п.1.3. договору про надання послуг сторонами погоджений та наведений перелік та обсяг послуг, що надаються виконавцем, який як вбачається, відповідає за змістом погодженому комітентом та комісіонером в договорі комісії.

У відповідності до пунктів 4.1.4.2. договору про надання послуг, передача замовнику підсумкового звіту та оформленої в установленому порядку документації здійснюється у паперовій та електронній формі після завершення надання послуг разом із супровідними документами виконавця.

Після завершення надання послуг за договором, але не пізніше спливу строку, передбаченого п.3.5 цього договору, виконавець надає замовнику оформлений належним чином проєкт акта наданих послуг у двох примірниках.

За надані послуги замовник сплачує виконавцю ціну на поточний банківський рахунок виконавця, зазначений у розділі 16 даного договору, у національній валюті України та в безготівковій формі. Ціна послуг становить 145'425 грн, без ПДВ, і включає всі витрати виконавця, всі податки, збори, обов`язкові платежі (п.5.1 договору про надання послуг).

В п.6.1 договору про надання послуг сторони визначили, що оплата за цим договором здійснюється наступним чином: аванс у розмірі 50% ціни послуг (сплачується протягом 5-ти робочих днів від дати підписання договору), інші 50% ціни послуг оплачуються замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання сторонами акта наданих послуг та отримання відповідного рахунка виконавця.

Суд зауважує, що зі змісту п.1.3 договору комісії вбачається, що сторонами було погоджено, що відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України, сторони встановили і комітент визнає, що договір між комісіонером і ТОВ «Інститут Ризику» (виконавець послуг) від 01.03.2021 №UOP-9.1.3-30-Д-21 було укладено комісіонером за дорученням комітента, за рахунок комітента, відповідно до вказівок комітента. комітент зобов`язується забезпечити комісіонера всім необхідним для виконання вказаного договору (у частині послуг щодо комітента, передбачених у р. 2 цього договору)

На підтвердження належного виконання умов договору про надання послуг, який укладався в т.ч. з метою виконання доручення відповідача, позивачем долучено складений та підписаний представниками обох сторін акт №1 приймання-передачі послуг від 30 грудня 2021 року (далі акт №1), яким засвідчено, що виконавець надав, а замовник прийняв послуги згідно ст.1 договору про надання послуг щодо наступних підприємств концерну (в т.ч. відповідача): 1. ДП «Рубіжнянський хімічний завод «Зоря» (); 2. ДП «Миколаївський суднобудівний завод» ().

Пунктом 2 акту №1 встановлено, що вартість наданих послуг складає 96'950 грн 00 коп. без ПДВ.

Послуги надані належним чином, відповідно до вимог діючого законодавства України, положень договору та додатків до нього. Сторони претензій одна до одної не мають (п.3 акту №1).

З долучених позивачем доказів, які наявні у справі, вбачається, що позивач провів за власний рахунок повний розрахунок із виконавцем - ТОВ «Інститут Ризику» за договором про надання послуг від 01.03.2021 №UOP-9.1.3-30-Д-21, на виконання п.6.1. договору, що підтверджується копіями платіжних доручень в загальному розмірі 96'950 грн 00 коп.

Зокрема, згідно виставленого ТОВ «Інститут Ризику» рахунку від 30.12.2021 №168 позивачем було сплачено 24'237 грн 50 коп. (платіжне доручення від 20.01.2022 №3338, в графі призначення платежу зазначено: «Опл.за посл з актуарн. розрах, зг.Дог.№UOP-9.1.3-30-Д-21 від01.03.2021,рах. від30.12.2021 №168.БезПДВ.Допорогова закупівля».

В подальшому, після підписаного сторонами акту приймання-передачі послуг від 30 грудня 2021 року, 25.03.2021 позивачем було перераховано згідно платіжного доручення №1652 ще 72'715 грн 50 коп. (в графі призначення платежу зазначено: «Опл. за посл з актуарн. розрах (50% передопл), зг.Дог.№UOP-9.1.3-30-Д-21 від01.03.2021,рах. від02.03.21 №87.БезПДВ.Допорогова закупівля».

Матеріали справи свідчать про те, що за результатами виконаного доручення комітента комісіонером 19.02.2022 було складено звіт комісіонера, акт надання послуг та рахунок на оплату №2.

Відповідно до п.1 звіту на виконання договору комісії від 26.04.2021 №UOP-9.1.3-88-Д-21 комісіонером від свого імені, але за рахунок комітента, було вчинено наступні правочини, а саме замовлено передбачені до договору послуги.

Постачальник - ТОВ «Інститут Ризику»;

Погоджена комітентом ціна послуг згідно договору: к-ть, од 1, ціна послуг, грн - 48'475 грн 00 коп.; фактична ціна послуг: к-ть, од 1, ціна послуг, грн - 48'475 грн 00 коп.

Відповідно до п.2 звіту загальна вартість послуг, стосовно яких вчинено правочини щодо замовлення передбачених договором складає 48'475 грн 00 коп., без ПДВ.

Плата комісіонерові за виконання доручення передбаченого договором становить 4 грн 85 коп. без ПДВ, крім того ПДВ - 0 грн 97 коп., разом з ПДВ 5 грн 82 коп. (п.3 звіту).

Відповідно до п.4 звіту заборгованість на користь комісіонера складає 48'475 грн 00 коп., без ПДВ та комісійна плата на користь комісіонера складає становить 4 грн 85 коп. без ПДВ, крім того ПДВ - 0 грн 97 коп., разом з ПДВ 5 грн 82 коп.

Вказаний звіт комісіонера від 19.02.2022 є непідписаним відповідачем.

Згідно даних складеного позивачем акта надання послуг від 19 лютого 2022 року за договором комісії від 26.04.2021 №UOP-9.1.3-88-Д-21 комісіонер в повному обсязі виконав умови договору комісії; загальна вартість послуг, який відповідає переліку, визначеному в договорі комісії та зазначеному в звіті комісіонера від 19.02.2022, складає 48'475 грн 00 коп., без ПДВ; комісійна плата на користь комісіонера складає становить 4 грн 85 коп. без ПДВ, крім того ПДВ - 0 грн 97 коп., разом з ПДВ 5 грн 82 коп.

Акт надання послуг від 19.02.2022 також не підписаний відповідачем.

Крім того, позивачем долучено копію складено рахунку на оплату №2 від 19.02.2022 за договором комісії №UOP-9.1.3-88-Д-21 від 26.04.2021 на загальну суму 48'480 грн 82 коп., враховуючи ПДВ у розмірі 0 грн 97 коп. за наступні товари (роботи, послуги): 1 - послуги згідно наведеного переліку на суму без ПДВ у розмірі 48'475 грн 00 коп. 2 комісійна плата на суму без ПДВ у розмірі 4 грн 85 коп.

Отже зазначені документи (звіт комісіонера, акт надання послуг) складені одноособово та підписані лише комісіонером.

Докази того, що вказані документи позивачем вручалися/надсилалися комітенту в матеріалах справи відсутні; також відсутні докази виставлення вказаного рахунку на оплату відповідачу.

Ухвалою суду від 20.01.2026 позивачу було запропоновано надати суду додаткові пояснення щодо: 1) здійснення вручення/направлення позивачем відповідачу акту надання послуг від 19.01.2022 за договором комісії від 26.04.2021 №UOP-9.1.3-88-Д-21, звіту комісіонера від 19.01.2022 та рахунку на оплату №2 від 19.01.2022, долучивши відповідні докази.

Однак, ухвала суду була залишена позивачем без належного виконання, у встановлений судом строк додаткові пояснення щодо порушених питань в ухвалі останнім не були надані.

У заяві про усунення недоліків від 12.01.2026, яку позивач подавав до прийняття судом рішення про роз`єднання позовних вимог, позивач послався на те, що відповідно до положень п.128 Розділу 1.4 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування інших юридичних осіб із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5 (зі змінами), терміни зберігання реєстрів на відправлення кореспонденції становлять лише 1 рік. Ураховуючи те, що терміни дії Договорів комісії минули 31.12.2020 та 31.12.2021, а направлення актів та звітів комісіонера здійснювались після закінчення терміну дії договорів, відповідно у 2021, 2022 роках, терміни зберігання реєстрів про направлення вказаних документів минули.

Повідомляється, що ДК «Укроборонпром» (правонаступник АТ «УОП») здійснює ведення документообігу, серед іншого, шляхом формування документів через базу даних ІТ Interprise. За результатами проведеного моніторингу вказаної бази даних виявлено лист № UOP 12.1-2042 від 12.03.2021, зі змісту якого убачається, що на адресу Рубіжнянського казенного хімічного заводу «Зоря» позивачем для підписання направлялись звіт комісіонера від 26.02.2021, акт надання послуг від 26.02.2021 та рахунок на оплату №23 від 26.02.2021 - тобто документи, що стосуються іншого Договору комісії від 28.09.2020 №UOP-12.1-148-Д-20 (позовні вимоги за яким є предметом розгляду у іншій справі №913/296/25).

Суд зауважує, що відповідного супровідного листа про направлення комітенту акту надання послуг від 19.01.2022, звіту комісіонера від 19.01.2022 та рахунку на оплату №2 від 19.01.2022, саме за договором комісії від 26.04.2021 №UOP-9.1.3-88-Д-21, вимоги за яким є предметом розгляду у цій справі, відповідач не надав, в т.ч. й не підтвердив, що вказані документи направлялися відповідачу на електронну пошту через систему документообігу позивача ІТ Interprise.

Разом з цим, позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов договору комісії не провів розрахунки з комісіонером у встановлені строки, допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, що стало підставою для нарахування позивачем до стягнення окрім основного боргу (вартості наданих послуг та комісійної плати), також інфляційних втрат та 3% річних згідно зі ст.625 ЦК України.

При чому, як вбачається із розрахунків та наданих позивачем пояснень в заяві про усунення недоліків від 12.01.2026, останній визначає дату виникнення прострочення у відповідача щодо виконання зобов`язання за договором в частині проведення розрахунку з 01.01.2022, посилаючись на положення п.7.1 договору комісії, яким визначено, що договір комісії набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань, але не пізніше, ніж до 31.12.2021, а у частині грошових зобов`язань - до повного виконання таких зобов`язань.

Надаючи оцінку вказаним обставинам та поданим позивачем доказам, суд виходить з наступного.

За змістом положень статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

У відповідності до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

В п.4.2. договору комісії сторони визначили, що усі витрати комісіонера на забезпечення виконання доручення комітента будуть зазначені в звіті комісіонера, який складається та подається комітенту в письмовій формі разом з актом наданих послуг у місячний строк з дня виконання доручення.

Погоджена комітентом загальна ціна послуг складає 48'475 грн 00 коп., включаючи ПДВ (п.2.2 договору комісії).

Відповідно до п.4.3 договору комісії комітент зобов`язаний перерахувати зазначену в п.2.2 цього договору загальну ціну послуг (тобто 48'475 грн 00 коп.) у строк, що не перевищує п`ятьох банківських днів з дати отримання рахунка, виставленого комісіонером.

Пунктом 4.4 договору комісії встановлено, що за виконання доручення за цим договором комісіонер отримує комісійну плату у гривнях у розмірі 0,01%, включаючи ПДВ, від погодженої комітентом загальної ціни послуг (включаючи ПДВ), зазначеної у п.2.2 цього договору.

В пункті 4.5 договору комісії сторони визначили, що комітент зобов`язаний перерахувати комісіонерові комісійну плату та провести остаточний розрахунок (відшкодувати витрати комісіонера на забезпечення виконання доручення) в строк, що не перевищує п`ятьох банківських днів з дати прийняття звіту комісіонера.

Положеннями ст.1022 ЦК України передбачено, що після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Отже, в даному випадку сторонами в п.4.5. договору чітко встановлено строк для проведення остаточного розрахунку відповідачем з позивачем (для оплати комісійної плати, відшкодування витрати комісіонера на забезпечення виконання доручення) - протягом п`яти банківських днів з дати прийняття звіту комісіонера.

І зазначений строк слід обраховувати з урахуванням вимог ст.1022 ЦК України.

Тому суд визнає помилковими доводи позивача, викладені в заяві про усунення недоліків від 12.01.2026, згідно яких останній визначає дату виникнення прострочення у відповідача щодо виконання грошових зобов`язань за договором в частині проведення розрахунку з 01.01.2022 (відповідно наявність обов`язку провести розрахунок до 31.12.2021), посилаючись на положення п.7.1 договору комісії, яким визначено, що договір комісії набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань, але не пізніше, ніж до 31.12.2021, а у частині грошових зобов`язань - до повного виконання таких зобов`язань.

Пункт 7.1. договору не встановлює строків проведення розрахунків між сторонами, тоді як зазначені умови щодо строків внесення комітентом комісійної плати та вартості наданих послуг, в т.ч. відшкодування можливих витрат комісіонера на виконання доручення (проведення остаточного розрахунку), погоджені сторонами та встановлені в Розділі 4 договору Фінансові зобов`язання, комісійна плата, порядок розрахунків, а саме в п.4.5 договору.

І, як уже зазначалося, зазначений строк слід обраховувати з урахуванням вимог ст.1022 ЦК України.

Однак, в даному випадку позивачем на надано суду доказів вручення/направлення відповідачу складених звіту комісіонера, акту наданих послуг та рахунку на оплату від 19.01.2022.

Суд критично оцінює пояснення позивача, надані в заяві про усунення недоліків від 12.01.2026 (в контексті неможливості надання доказів відправлення документів відповідачу) про те, що оскільки термін дії договору комісії минув 31.12.2021, а направлення акту та звіту комісіонера здійснювались після закінчення терміну дії договору, відповідно у 2022 році, терміни зберігання реєстрів про направлення вказаних документів минули, враховуючи положення п.128 Розділу 1.4 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування інших юридичних осіб із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5.

Пунктом 128 розділу 1.4 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5 (в редакції чинній на час складання листа) дійсно передбачено, що термін зберігання реєстрів на відправлення кореспонденції становить лише 1 рік.

Однак, в даному випадку позивачем на підтвердження обставин відправки вказаних документів відповідачу взагалі не представлено суду ніякого супровідного листа, який би свідчив про направлення цих документів комітенту (за змістом якого можна було суду з`ясувати коли саме ці документи відправлялися відповідачу та на яку адресу).

При чому, суд звертає увагу на те, що сам позивач повідомляв в заяві про усунення недоліків від 12.01.2026 про те, що ДК «Укроборонпром» здійснює ведення документообігу, серед іншого, шляхом формування документів через базу даних ІТ Interprise, з якої позивачем було представлено суду в іншій справі №913/296/25 лист №UOP 12.1-2042 від 12.03.2021 про направлення відповідачу звіту комісіонера, акту надання послуг, рахунку на оплату однак за іншим Договором комісії від 28.09.2020 №UOP-12.1-148-Д-20 (позовні вимоги за яким є предметом розгляду в іншій справі №913/296/25).

Натомість такого доказу, супровідного листа, підготовленого та направленого відповідачу через базу документообігу ІТ Interprise зі звітом комісіонера, актом наданих послуг від 19.01.2022 саме за договором комісії від 26.04.2021 №UOP-9.1.3-88-Д-21, що є предметом розгляду у цій справі, позивачем також не надано.

А тому посилання позивача на відправлення вказаних документів відповідачу за відсутності доказів такої відправки, а також відсутності інших доказів, які б у сукупності свідчили про вчинення таких дій позивачем, наразі не відповідають встановленим та наведеним вище стандартам доказування відповідних обставин та до уваги судом не приймаються.

За відсутності доказів належного виконання позивачем зобов`язань, передбачених в п.4.2., п.4.5. договору комісії (зокрема за відсутності доказів направлення звіту комісіонера комітенту разом з актом наданих послуг), з огляду на вимоги п.4.5. договору комісії та ст.1022 ЦК України, зазначене унеможливлює висновок суду про те, що звіт був направлений комісіонером та прийнятий комітентом; унеможливлює встановлення дати прийняття звіту, а отже й дати до якої комітент мав обов`язок провести остаточний розрахунок з комісіонером, і з якої у останнього б виникло прострочення у разі не проведення такого розрахунку.

Питання дотримання позивачем умов договору комісії щодо надання відповідачу звіту комісіонера та акту наданих послуг є істотним для визначення правильно початку відліку строку проведення остаточного розрахунку відповідачем, враховуючи умови п.4.5. договору комісії.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за встановлених обставин відсутності доведення позивачем виконання свого обов`язку надання відповідачу звіту комісіонеру та акту наданих послуг, остаточний розрахунок за які, в т.ч. сплата комісійної плати та інших витрат, має бути проведений в строк, що не перевищує п`ятьох банківських днів з дати прийняття звіту комісіонера, тобто після його надання позивачем відповідачу, є підстави для констатації факту прострочення кредитора з боку позивача у розумінні ч.1 ст.613 ЦК України:

- за змістом ч.4 ст.612 ЦК України прострочення кредитор усуває прострочку боржника (відповідача);

- відсутність прострочення з оплати унеможливлює порушення захищуваного суб`єктивного права на отримання такої оплати у розумінні ст.610 цього Кодексу;

- відсутність порушення (прострочення) грошового зобов`язання згідно ст.ст.611, 625 ЦК України унеможливлює і задоволення заявлених позовним вимог, які опосередковують наслідки прострочення боржника.

Оскільки строк проведення остаточного розрахунку із комісіонером (в т.ч.сплатити комісійну плату) у комітента, враховуючи умови п.4.5. договору комісії, виникає на п`ятий банківський день з дати прийняття звіту комісіонера, за вказаних вище обставин (ненаправлення вказаних документів відповідачу, унеможливлення висновку про те, що звіт вважається прийнятим та виникло прострочення у конкретну дату у відповідача), суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача комісійної плати в сумі 5 грн 82 коп. та нарахованих 3% річних в сумі 5'785 грн 82 коп., інфляційних втрат у сумі 29'338 грн 11 коп., є передчасними, а тому заявлені необгрунтовано.

Надаючи оцінку заявленій вимозі позивача про стягнення з відповідача ціни послуг в сумі 48'475 грн 00 коп., судом враховується наступне.

Відповідно до п.4.3 договору комісії комітент зобов`язаний перерахувати зазначену в п.2.2 цього договору загальну ціну послуг у строк, що не перевищує п`ятьох банківських днів з дати отримання рахунка, виставленого комісіонером.

В матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем рахунку відповідачу для оплати загальної ціни послуг, визначених в договорі комісії - 48'475 грн 00 коп.

Разом з цим, у відповідності до положень п.2.2. договору, вбачається, що зазначена ціна послуг була фіксованою в сумі 48'475 грн 00 коп., та була погоджена комітентом під час укладення договору, а отже останньому було відома сума, що підлягала сплаті.

Крім того, у відповідності до умов укладеного між сторонами договору комісії, враховуючи пункти 1.1., 1.3., 3.1.4.3.2.3 договору, у відповідності до який комісіонер зобов`язувався виконувати погоджене доручення комітента саме за рахунок комітента, останній зобов`язався забезпечити комісіонера коштами для оплати послуг та інших можливих витрат, пов`язаних із виконанням доручення.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем на виконання вказаних умов договору було забезпечено завчасно позивача коштами для виконання доручення в обумовленій п.2.2. договору сумі - 48'475 грн 00 коп.

В той же час, наданими позивачем доказами (копія договору, укладеного між позивачем і ТОВ «Інститут Ризику» (виконавець послуг) від 01.03.2021 №UOP-9.1.3-30-Д-21 про надання послуг, копії підписаного сторонами акту №1 приймання-передачі послуг від 30 грудня 2021 року, копій платіжних доручень про оплату наданих послуг від 20.01.2022 №3338 на суму 24'237 грн 50 коп., №1652 від 25.03.2021 на суму 72'715 грн 50 коп.) підтверджується виконання позивачем доручення відповідача за догоовром комісії - укладення відповідного договору з виконавцем - ТОВ «Інститут Ризику».

Зокрема, підписаним представниками обох сторін акт №1 приймання-передачі послуг від 30 грудня 2021 року засвідчено, що виконавець надав, а замовник прийняв послуги згідно ст.1 договору про надання послуг щодо наступних підприємств концерну (в т.ч. відповідача): 1. ДП «Рубіжнянський хімічний завод «Зоря» (); 2. ДП «Миколаївський суднобудівний завод» ().

Пунктом 2 акту №1 встановлено, що загальна вартість наданих послуг складає 96'950 грн 00 коп. без ПДВ.

Послуги надані належним чином, відповідно до вимог діючого законодавства України, положень договору та додатків до нього. Сторони претензій одна до одної не мають (п.3 акту №1).

Зі змісту п.1.3 договору комісії вбачається, що сторони передбачили, що відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України, сторони встановили і комітент визнає, що договір між комісіонером і ТОВ «Інститут Ризику» (виконавець послуг) від 01.03.2021 №UOP-9.1.3-30-Д-21 було укладено комісіонером за дорученням комітента, за рахунок комітента, відповідно до вказівок комітента. комітент зобов`язується забезпечити комісіонера всім необхідним для виконання вказаного договору (у частині послуг щодо комітента, передбачених у р. 2 цього договору).

В той же час, з долучених позивачем доказів, які наявні у справі, вбачається, що позивач провів за власний рахунок повний розрахунок із виконавцем - ТОВ «Інститут Ризику» за договором про надання послуг від 01.03.2021 №UOP-9.1.3-30-Д-21, на виконання п.6.1. договору, що підтверджується копіями платіжних доручень в загальному розмірі 96'950 грн 00 коп.

Зокрема, згідно виставленого ТОВ «Інститут Ризику» рахунку від 30.12.2021 №168 позивачем було сплачено 24'237 грн 50 коп. (платіжне доручення від 20.01.2022 №3338, в графі призначення платежу зазначено: «Опл.за посл з актуарн. розрах, зг.Дог.№UOP-9.1.3-30-Д-21 від01.03.2021,рах. від30.12.2021 №168.БезПДВ.Допорогова закупівля».

В подальшому, після підписаного сторонами акту приймання-передачі послуг від 30 грудня 2021 року, 25.03.2021 позивачем було перераховано згідно платіжного доручення №1652 ще 72'715 грн 50 коп. (в графі призначення платежу зазначено: «Опл. за посл з актуарн. розрах (50% передопл), зг.Дог.№UOP-9.1.3-30-Д-21 від01.03.2021,рах. від02.03.21 №87.БезПДВ.Допорогова закупівля».

Тому, з огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку про правомірність вимоги позивача про стягнення з відповідача сплаченої вартості замовлених на його доручення та оплачених наразі позивачем послуг в сумі 48'475 грн, яка була погоджена сторонами під час укладення договору комісії.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини у справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача вартості наданої послуги за договором комісії №UOP-9.1.3-88-Д-21 від 26.04.2021 у сумі 48'475 грн 00 коп.

В іншій частині позову (стягненні комісійної плати в сумі 5 грн 82 коп., 3% річних у сумі 5'785 грн 82 коп., інфляційних втрат у сумі 29'338 грн 11 коп.) слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

При зверненні з позовом до суду позивачем за заявленими вимогами про стягнення заборгованості за договорами комісії у загальному розмірі 206'260 грн 26 коп., з яких: 1) за договором комісії №UOP-12.1-148-Д-20 від 28.09.2020 у сумі 122'655 грн 51 коп. (сума основного боргу - 65'000 грн 00 коп., 3% річних - 9'707 грн 33 коп., інфляційні втрати - 47'948 грн 18 коп.; 2) за договором комісії №UOP-9.1.3-88-Д-21 від 26.04.2021 у сумі 83'604 грн 75 коп. (сума основного боргу - 48'480 грн 82 коп., 3% річних - 5'785 грн 82 коп., інфляційні втрати - 29'338 грн 11 коп.) було сплачено судовий збір у сумі 2'497 грн 33 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №38 від 25.12.2025, із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору на підставі ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», тоді як необхідно було сплатити 2'475 грн 12 коп. Судом з`ясовано, що судовий збір було внесено в більшому розмірі ніж передбачено Законом України «Про судовий збір», переплата складає 22 грн 21 коп., про умови повернення якої судом було роз`яснено позивачу в рішенні суду від 16.03.2026 у справі №913/296/25.

Відповідно до положень ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі роз`єднання судом позовних вимог судовий збір, сплачений за подання позову, не повертається і перерахунок не здійснюється. Після роз`єднання судом позовних вимог судовий збір повторно не сплачується.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому витрати зі сплати судового збору в цій справі в сумі 581 грн 70 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 232-233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість» до Рубіжнянського казенного хімічного заводу «Зоря» про стягнення 83'604 грн 75 коп. Задовольнити частково.

2. Стягнути з Рубіжнянського казенного хімічного заводу «Зоря» (вул.Заводська, буд.1, м.Рубіжне, Сіверськодонецький р-н, Луганська область, 93001, ідентифікаційний код 14308351) на користь Акціонерного товариства «Українська оборонна промисловість» (вул.Дегтярівська, буд.36, м.Київ, 04119, ідентифікаційний код 37854297) вартість послуг за договором комісії №UOP-9.1.3-88-Д-21 від 26.04.2021 у сумі 48'475 грн 00 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 581 грн 70 коп.

Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення підписано 19.03.2026.

Суддя Олена ДРАГНЄВІЧ