УХВАЛА

м. Київ

09.03.2026Справа № 910/2453/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Мандриченка О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "І джі еф трейдінг" про забезпечення позову, без виклику представників учасників процесу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "І джі еф трейдінг" звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству "Банк Альянс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 50; ідентифікаційний код 14360506) здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4490-22 від 26.10.2022 на суму 131 100 000,00 грн та №4491-22 від 26.10.2022 на суму 18 240 499,73 грн по будь-яким вимогам Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ідентифікаційний код 30019775) до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

06.03.2026 до господарського суду надійшли заперечення Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на подану заяву.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "І джі еф трейдінг" заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частинами 1, 3 статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову заявник зазначає, що відповідно до умов Додаткової угоду №5 до Індивідуального договору №ПГ0202/3172-22 від 02.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3171/34-22 від 02.02.2022, Товариством з обмеженою відповідальністю "І джі еф трейдінг" була надана Акціонерному товариству "Укргазвидобування" (далі також - Бенефіціар) Банківська гарантія №4490-22 від 26.10.2022 на суму 131 100 000,00 грн та Банківська гарантія №4491-22 від 26.10.2022 на суму 18 240 499,73 грн, які видані Акціонерним товариством "Банк Альянс" (далі також - Банк).

Однак, як вказує заявник, на переконання Бенефіціару, після 28.02.2026 настає строк оплати за Індивідуальним договором №ПГ0202/3172-22 від 02.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3171/34-22 від 02.02.2022 року, і Бенефіціар за банківськими гарантіями вживає дії по виконанню вказаних гарантій №4490-22 від 26.10.2022 року на суму 131 100 000,00 грн та №4491-22 від 26.10.2022 на суму 18 240 499,73 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року у справі № 910/7486/24, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19 лютого 2025 року та постановою Верхового Суду від 03 грудня 2025 року, вирішено визнати укладеною Додаткову угоду № 5 до Індивідуального договору №ПГ0202/3172-22 від 02.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3171/34-22 від 02.02.2022.

В свою чергу Банк, згідно умов виданих гарантій безвідклично, безумовно та без заперечень зобов`язався виплатити Бенефіціару грошові кошти в межах суми гарантії у випадку порушення заявником умов Індивідуального договору.

Однак, Бенефіціар систематично ухиляючись від виконання зобов`язань передбачених п. 2 та п. 5 Додаткової угоду №5 вчиняє активні дії зі стягнення грошових коштів з Банку шляхом направлення відповідних вимог про стягнення коштів за вказаними банківськими гарантіями, що встановлено рішенням суду по справі №910/7486/24.

При цьому, строк виконання зобов`язання з розрахунку за товар (з урахуванням вимог Додаткової угоди №5) не є простроченим, а момент оплати настане протягом 18 місяців з моменту скасування військового стану.

В свою чергу, Бенефіціар систематично ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань передбачених Індивідуальним договором №ПГ0202/3172-22 від 02.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3171/34-22 від 02.02.2022, що встановлено в рішенні Господарського суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року по справі № 910/7486/24, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19 лютого 2025 року та постановою Верхового Суду від 03 грудня 2025 року, якими вирішено визнати укладеною Додаткову угоду № 5 до Індивідуального договору №ПГ0202/3172-22 від 02.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3171/34-22 від 02.02.2022.

З огляду на вказане заявник має намір подати до Господарського суду міста Києва позов з позовними вимогами про визнання банківської гарантії №4490-22 від 26.10.2022 на суму 131 100 000,00 грн та банківської гарантії №4491-22 від 26.10.2022 на суму 18 240 499,73 грн, такими, що не підлягають виконанню.

У вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід до забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Заявник обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову тим, що у випадку Банком грошових коштів за спірними банківськими гарантіями на користь Бенефіціара призведе до порушення майнових прав заявника, оскільки після сплати за гарантіями у Банка виникне право регресу до заявника.

Вказане зумовить необхідність заявнику звертатися з новим позовом до Бенефіціара та Банку з метою поновлення його порушених прав.

Крім того, згідно з додатковою угодою №5, яка була затверджена рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 у справі № 910/7486/24, на заявника покладається обов`язок надати нову банківську гарантію на аналогічну суму та новий строк дії.

На переконання заявника, Бенефіціар, зловживаючи своїм правом, може отримати виплату за банківською гарантією №4490-22 від 26.10.2022 та банківською гарантією №4491-22 від 26.10.2022 та отримати нові гарантії за додатковою угодою №5, яка була затверджена рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/7486/24, з можливістю повторного отримання виплати.

Наведені заявником обставини, за його твердженнями, є достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову до подання позову, оскільки невжиття таких заходів призведе до виникнення перешкод виконання судового рішення та ефективного захисту прав Товариства.

У випадку звернення позивача до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а не підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21.

Згідно зі статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина 1 статті 236 ГПК України).

Суд вважає за необхідне зазначити, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Оцінивши наведені заявником доводи та дослідивши представлені суду документи, суд дійшов висновку про те, що забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями, як спосіб забезпечення позову про визнання банківських гарантій такими, що не підлягають виконанню відповідають принципам розумності, обґрунтованості, адекватності та збалансованості з огляду на таке:

- мета забезпечення позову досягається, оскільки виконання гарантії впливає на розгляд спору чи подальше виконання рішення суду;

- позивач довів, що виконання банком гарантії може ускладнити чи зробити неможливим захист його прав у майбутньому ініційованому позові;

- захід забезпечення створює є пропорційним щодо предмета спору.

Суд зауважує, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частинами 1 - 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Дорани проти Ірландії").

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта статті 11 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальний та ефективний захист або поновлення порушених його прав (інтересів), якщо рішення буде прийняте на його користь, в тому числі задля забезпечення можливості захисту порушених прав в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини").

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 910/18739/16, від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20).

У даній справі встановлені судом обставини свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить/унеможливить поновлення прав та/або законних інтересів позивача у разі задоволення позову.

При цьому, суд критично оцінює наведені Акціонерного товариства "Укргазвидобування" заперечення щодо застосування заходів забезпечення та зауважує, що у даному випадку обраний заявником спосіб забезпечення позову має прямий зв`язок із обраним способом захисту порушених прав, а саме визнання банківських гарантій такими, що не підлягають виконанню.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суду слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд вважає, що заборона здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4490-22 від 26.10.2022, №4491-22 від 26.10.2022 не спричиняють порушення прав третіх осіб.

При цьому, суд, з врахуванням приписів статті 141 ГПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність обставин, з якими законодавець пов`язує необхідність застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно частині 6 статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

А відтак, з огляду на викладене вище, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, дотримання збалансованості інтересів сторін, встановивши наявність правового зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, врахувавши ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "І джі еф трейдінг" про забезпечення позову.

У разі зміни таких обставин сторони не позбавленні права звернутись із відповідною заявою про скасування заходів про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 136-140 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "І джі еф трейдінг" про забезпечення позову задовольнити повністю.

2. До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у даній справі заборонити Акціонерному товариству "Банк Альянс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 50; ідентифікаційний код 14360506) здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4490-22 від 26.10.2022 на суму 131 100 000,00 грн та №4491-22 від 26.10.2022 на суму 18 240 499,73 грн по будь-яким вимогам Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ідентифікаційний код 30019775).

3. Дана ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її підписання, тобто з 09.03.2026.

4. Строк пред`явлення даної ухвали до виконання становить три роки, тобто до 09.03.2029.

5. Стягувачем за даною ухвалою Товариства з обмеженою відповідальністю "І джі еф трейдінг" (01010, м. Київ, вул. Московська, буд. 23, поверх 4, оф. 3/4, ідентифікаційний код 40314999).

6. Боржником за даною ухвалою є Акціонерний банк "Банк Альянс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 50, ідентифікаційний код 14360506).

Ухвала може бути оскаржена, в порядку передбаченому ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Олександр Володимирович Мандриченко