ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2026 м. Івано-ФранківськСправа № 909/67/26
Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) матеріали справи

за позовом: Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області від 22.01.2026 (вх.№560/26 від 22.01.2026)

76019, вул. Василіянок, буд. 48, м. Івано-Франківськ

в інтересах держави в особі Солотвинської селищної ради

77753, вул. Чорновола, 7А, смт. Солотвин, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область

до відповідача: Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" 01601, вул. Шота Руставелі, буд. 9-А, м. Київ,

в особі філії "Карпатський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

88017, вул. Собранецька, буд. 156, м. Ужгород, Ужгородський район, Закарпарська область

про стягнення 41 358 грн 89 коп. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища

ВСТАНОВИВ: Івано-Франківська окружна прокуратура Івано-Франківської області звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Солотвинської селищної ради з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про стягнення 41 358 грн 89 коп. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 26.01.2026, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановив строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Учасникам справи ухвалу про відкриття провадження у справі від 26.01.2026 направлено в їхні електронні кабінети, що відповідає приписам ч. 11 ст.242 ГПК України та доставлено до їх електронних кабінетів 26.01.2026, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 27.01.2026.

Відповідно до ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 26.01.2026 вручено учасникам справи 26.01.2026.

02.02.2026 через систему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 02.02.2026 (вх.№1816/26).

04.02.2026 через систему "Електронний суд" до суду від прокуратури надійшла відповідь на відзив від 03.02.2026 (вх.№1934/26).

13.02.2026 через систему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 12.02.2026 (вх.№2636/26).

04.03.2026 через систему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів від 04.03.2026 (вх.№3989/26).

Відповідно до ч.2 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін від учасників справи до суду не надходило.

Щодо клопотання про витребування доказів.

У клопотанні відповідач просив суд поновити строк на подання клопотання про витребування доказів;

витребувати від відділення поліції №2 (селище Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУ НП у Івано-Франківській області інформацію з належним чином засвідченими копіями документів про:

- всі заходи (в тому числі оперативно-розшукові), які було вжито в межах кримінального провадження №0000004 від 05.01.2022 для встановлення особи (осіб), яка (які) вчинили незаконну порубку трьох дерев породи "ялиця" у кварталі 55 виділ 9 Гутянського лісництва ДП "Солотвинське лісове господарство";

- всі вказівки процесуального керівника органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 05.01.2022 щодо належного здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні;

- відповіді органу досудового розслідування процесуальному керівнику у кримінальному провадженні №0000004 від 05.01.2022 про виконання його вказівок щодо належного здійснення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні;

- потерпілого у кримінальному провадженні №0000004 від 05.01.2022 та його представника;

- копію листа т.в.о. директора ДП "Солотвинське лісове господарство" №02-05 від 05.01.2022 з усіма додатками до нього.

У зв`язку із витребуванням вказаних документів та інформації відповідач просив суд отримати дозвіл органу досудового розслідування або процесуального керівника (прокурора) у кримінальному провадженні на розголошення відомостей досудового розслідування кримінального провадження №0000004 від 05.01.2022.

Клопотання про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів мотивоване тим, що з метою встановлення обставин, чи вжито органом досудового розслідування всіх заходів для встановлення осіб, які вчинили незаконну рубку та чи є такі заходи достатніми, представник відповідача подав адвокатський запит від 12.02.2026 до відділення поліції №2 (селище Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУ НП у Івано-Франківській області про витребування вищевказаних документів, однак листом від 18.02.2026 №33371-2026 орган досудового розслідування повідомив, що ДП "Ліси України" не є учасником кримінального провадження №0000004, у зв`язку з цим надання копій з матеріалів кримінального провадження або іншої інформації, що становлять таємницю досудового розслідування є неможливим.

Наведені відповідачем обставини для поновлення строку є поважними, у зв`язку з чим, на підставі ч.1 ст.119 ГПК України, пропущений процесуальний строк на подання клопотання про витребування доказів слід поновити.

Клопотання про витребування доказів мотивоване тим, що інформація про вжиті органом досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000004 від 05.01.2022 заходи для встановлення винної особи, яка вчинила незаконну порубку трьох дерев породи "ялиця" у кварталі 55 виділ 9 Гутянського лісництва ДП "Солотвинське лісове господарство" має важливе значення для правильного вирішення господарським судом справи №909/67/26 та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Згідно з ч.1 ст.81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання (ч.2 ст.81 ГПК України).

З аналізу вищенаведених положень можна дійти висновку, що сторона спору може ставити перед судом питання про витребування доказів, які вона сама не може здобути, однак у такому порядку може бути витребувано не будь-який доказ, який за переконанням учасника спору має бути у його розпорядженні та у матеріалах справи, а лише той доказ, який стосується розгляду спору у справі, в межах якої вимагається його витребування. Водночас такий доказ має стосуватися обставин, що входять у предмет доказування при розгляді справи, а на особу, яка клопоче про витребування доказу, покладається обов`язок зазначити обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Як вбачається з клопотання відповідача про витребування доказів, підставою для витребування в органу досудового розслідування в межах кримінального провадження №0000004 від 05.01.2022 інформації та документів є з`ясування питання щодо встановлення винної особи, яка вчинила незаконну порубку трьох дерев породи "ялиця" у кварталі 55 виділ 9 Гутянського лісництва ДП "Солотвинське лісове господарство".

Однак, як зазначає сам відповідач, а іншого судом не встановлено, кримінальне провадження №0000004 від 05.01.2022 знаходиться на стадії досудового розслідування, докази закінчення досудового розслідування відсутні, також відсутні докази, що дане кримінальне провадження з обвинувальним актом направлено до суду на розгляд, тим більше відсутній обвинувальний вирок у справі щодо конкретних осіб.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у статті 17 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За наведених обставин, з`ясування питання щодо встановлення винної особи в межах кримінального провадження, яке знаходиться на стадії досудового розслідування, не входить до предмету дослідження при розгляді цієї справи.

Більше того, під час розгляду цього спору господарський суд не встановлює особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та її вину, а встановлює вину особи, яка не забезпечила охорону та захист лісів від незаконних рубок дерев, що спричинило шкоду навколишньому природному середовищу.

Інша інформація та докази, які просить витребувати відповідач, також не стосується обставин, що входять у предмет доказування при розгляді цієї справи.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні клопотання ДП "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" ДП "Ліси України" про витребування доказів належить відмовити.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція прокурора. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач всупереч вимог чинного законодавства України, якими встановлено обов`язок постійних лісокористувачів забезпечувати охорону, захист лісових насаджень, дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів, допустив незаконну рубку дерев на території кварталу 55 виділу 9 Гутянського лісництва ДП "Солотвинське лісове господарство, внаслідок чого порушено вимоги статей 64, 86, 105, 107 Лісового кодексу України та заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу в загальному розмірі 41 358 грн 89 коп.

При цьому прокурор зазначив, що за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків.

Щодо розміру шкоди заподіяної внаслідок незаконної порубки дерев, то такий розмір встановлено експертом у висновку експерта №512/22-28 /593-595/22-28 від 04.02.2022 під час досудового розслідування кримінального провадження №0000004 від 05.01.2022.

Позиція позивача - Солотвинської селищної ради. Позивач правом на надання письмових пояснень щодо позовних вимог не скористався.

Позиція відповідача. Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи тим, що прокурором належними та допустимими доказами не доведено конкретну протиправну поведінку ДП "Солотвинське лісове господарство", а також те, що ця поведінка є причиною, а незаконна рубка трьох дерев породи "ялиця" є наслідком такої протиправної поведінки. Водночас як і не доведено розміру заподіяної шкоди: наявний в матеріалах справи висновок експерта є неналежним доказом, оскільки не містить відомостей щодо натурного обстеження експертом місця можливого спричинення шкоди та перевірки фактичних відомостей, тобто перевірки правильності проведених замірів та визначення діаметрів пнів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, давши оцінку доказам у відповідності до ст.86 Господарського процесуального кодексу України, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Постановою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Богородчанського відділу Івано-Франківської прокуратури від 10.11.2025 надано дозвіл працівникам Івано-Івано-Франківської окружної прокуратури на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000004 від 05.01.2022, необхідних для вжиття заходів представницького характеру.

Відповідно до рапорту старшого дільничного офіцера поліції відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області Мясковського М.О., в ході відпрацювання в с. Гута в кварталі 55, виділі 9 було виявлено факт самовільної рубки лісопродукції породи "Ялиці" в кількості три штуки діаметром 52х52, 46х44, 53х35.

Вказаний факт незаконної порубки 3 дерев діаметрами 52х52, 46х44, 53х35 породи ялиці в кварталі 55, виділі 9 Гутянського лісництва ДП "Солотвинське лісове господарство" також зафіксовано у протоколі огляду місця події від 04.01.2022, складеному слідчим СВ відділення поліції №2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в області Юрієм Кобзеєм, за участю майстра лісу Гутянського лісництва ДП "Солотвинське лісове господарство" Лиховидюка Михайла Васильовича.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 04.01.2022, під час огляду місця події заміри трьох пнів незаконно зрубаних дерев проводились слідчим за участю працівників лісової охорони та експерта, який володіє спеціальними знаннями, за допомогою повіреного приладу - рулетки, яка є у розпорядженні слідчого та експерта.

Під час досудового розслідування кримінального провадження №0000004 від 05.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України постановою від 27.01.2022 призначено судову інженерно-екологічну експертизу, проведення якої доручено Івано-Франківському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

У висновку експерта №512/22-28/593-595/22-28 від 04.02.2022 вказано, що відповідно до ст.70 та ч.2 ст.102 КПК України експерт про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України за надання завідомо неправдивого висновку та за ст.385 КК України за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків попереджений.

Відповідно до висновку експерта №512/22-28/593-595/22-28 від 04.02.2022 за результатами проведення інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000004:

- розмір шкоди, заподіяної незаконною рубкою 1-го сироростучого дерева породи ялиця діаметром пня 52см., в кварталі 55 ділянка 9 ДП "Солотвинське ЛГ" Гутянського лісництва, становить 15 787 грн 25 коп.;

- розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки 1-го сироростучого дерева породи ялиця діаметром пня 45см., в кварталі 55 ділянка 9 ДП "Солотвинське ЛГ" Гутянського лісництва, становить 12 785 грн 82 коп.;

- розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки 1-го сиро ростучого дерева породи ялиця діаметром пня 44см., в кварталі 55 ділянка 9 ДП "Солотвинське ЛГ" Гутянського лісництва, становить 12 785 грн 82 коп.

Загальний розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки 3-х сироростучих дерев породи ялиця в кварталі 55 ділянка 9 ДП "Солотвинське ЛГ" Гутянського лісництва, становить 41 358 грн 92 коп.

У згаданому вище кримінальному провадженні особу, яка здійснила незаконну порубку дерев не встановлено, обвинувальний акт до суду не скеровувався.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення були надані у постійне користування ДП "Солотвинське лісове господарство" на підставі розпорядження Івано-Франківської обласної державної адміністрації №238 від 05.04.1996 "Про надання у постійне користування земель лісового фонду".

Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 18.10.2021 №648 припинено ДП "Солотвинське лісове господарство" шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного підприємства "Осмолодське лісове господарство".

Згідно з наказом Державного агентства лісових ресурсів України №920 від 28.10.2022 припинено Державне підприємство "Осмолодське лісове господарство" шляхом реорганізації, а саме приєднання до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України".

В п. 8 цього наказу визначено, Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" є правонаступником прав та обов`язків Державного підприємства "Осмолодське лісове господарство".

Наказом ДП "Ліси України" №117 утворено філії ДП "Ліси України", серед яких і філія "Осмолодське лісове господарство" ДП "Ліси України".

Відповідно до наказу ДП "Ліси України" від 18.10.2024 року №1873 припинено філію "Осмолодське лісове господарство" ДП "Ліси України" шляхом її закриття.

Наказом ДП "Ліси України" від 31.12.2024 № 2340 затверджено передавальні акти, в тому числі філії "Осмолодське лісове господарство" про передачу активів та пасивів, матеріалів лісовпорядкування та документів до філії "Карпатський лісовий офіс".

Таким чином, правонаступником ДП "Солотвинське лісове господарство" є ДП "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс".

Івано-Франківська окружна прокуратура звернулася до Солотвинської селищної ради із листом від 13.11.2025 №51/1-3638ВИХ-25, в якому повідомила про порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища на території Солотвинської селищної ради (с. Гута) та просила надати прокуратурі інформацію з приводу вжитих заходів щодо стягнення шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу.

У відповідь Солотвинська селищна рада листом від 26.11.2025 №3785/02-51 повідомила прокуратурі, що шкода, завдана незаконною порубкою дерев породи "ялиця" в розмірі 41 358 грн 89 коп. до місцевого бюджету не відшкодовувалася та зазначила, що селищна рада не заперечує щодо представництва прокуратурою її інтересів в суді щодо стягнення завданої шкоди.

Відповідно до листа №51/1-17ВИХ-26 від 02.01.2026 Івано-Франківська окружна прокуратура повідомила Солотвинській селищній раді що прокуратурою буде заявлено до суду позов в інтересах держави в особі Солотвинської селищної ради звернулася до ДП "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 41358 грн 89 коп.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17.

У справі, що розглядається, прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" завдання збитків державі через пасивну поведінку органу місцевого самоврядування щодо захисту інтересів територіальної громади, а саме стягнення збитків, що призводить до недоотримання коштів місцевим бюджетом і порушує інтереси територіальної громади.

Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Солотвинської селищної ради в суді відповідно до ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" суд враховує наступне.

Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами (ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст.142 Конституції України).

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Право органів місцевого самоврядування щодо подання позовів про стягнення завданої довкіллю шкоди ґрунтується на приписах ст.13, 142, 145 Конституції України; ст.15, 19, 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"; ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Статтею 15 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що місцеві ради в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку (ст.145 Конституції України).

Відповідно до ст.47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", п.7 ч.3 ст.29 та п.4 ч. 1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України, збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів, підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища відповідних сільських рад, на території яких вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу у автоматичному режимі між бюджетами відповідних рівнів.

Як встановлено судом, територія в кварталі 55, виділі 9 Гутянського лісництва ДП "Солотвинське лісове господарство", в межах якої виявлено факти незаконної порубки деревин, перебуває у адміністративно-територіальних межах Солотвинської селищної ради. Отже, Солотвинська селищна рада є органом, до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища якого мають стягуватися збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів, а факт невідшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу даним лісопорушенням, призводить до недоотримання коштів місцевим бюджетом, відтак, порушує інтереси територіальної громади та не може залишатися без реагування органами прокуратури.

З огляду на наведене, прокурор у позовній заяві правомірно зазначив, що уповноваженим органом не здійснювався захист інтересів держави у цих спірних правовідносинах, а відтак, ним належним чином доведені підстави для представництва, що передбачені абзацом 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та дотримання прокурором вимог абзацу 3 частини 4 цієї статті.

В статті 16 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" зазначено, що державне управління в галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві ради та виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, державні органи по охороні навколишнього природного середовища і використанню природних ресурсів та інші державні органи відповідно до законодавства України.

Державному контролю підлягають використання і охорона лісів (ч.2 ст.35 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища).

Згідно з статтею 1 Лісового кодексу України Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Лісові відносини - суспільні відносини, які стосуються володіння, користування та розпоряджання лісами і спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства. (ст. 2 Лісового кодексу України).

Відповідно до статті 16, частин 1, 2 статті 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

За приписами пунктів 1, 2 частини 2 статті 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів.

В ст. 63, п.5 ч. 1 ст. 64 ЛК України визначено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 86 ЛК України, організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок та пошкодження. Власники лісів і постійні лісокористувачі зобов`язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів. Перелік заходів, вимоги щодо складання планів цих заходів визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства, органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Згідно зі ст.89 ЛК України, охорону і захист лісів на території України здійснює, зокрема, лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів.

Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів, зокрема, від незаконних рубок (стаття 90 ЛК України).

За змістом п.5 ч.2 ст. 105 ЛК України, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України (стаття 107 ЛК України).

Враховуючи викладені норми чинного законодавства, забезпечення охорони та захисту лісів, що передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів, в тому числі і на відповідача у цій справі як постійного лісокористувача.

Згідно з пунктом "е" частини 1 статті 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Приписами ч. 4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування майнової шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння особи, яка завдала шкоду (цивільне правопорушення).

Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження).

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Бездіяльність - це пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах. Бездіяльність тотожна дії за своїми соціальними та юридичними властивостями, тобто вона суспільно небезпечна і протиправна, є свідомим і вольовим актом поведінки людини.

Бездіяльність відрізняється від дії зовнішньою, фізичною стороною. При бездіяльності особа не робить певної дії, яку вона за даних конкретних умов повинна була і могла вчинити для запобігання заподіянню шкоди охоронюваним законом суспільним відносинам.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За встановлених судом обставин справи та норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про незабезпечення постійним лісокористувачем (відповідачем) охорони і збереження закріплених за ним лісів, яке призвело до незаконного вирубування дерев, що зафіксовано в протоколі огляду місця події від 04.01.2022, проведених в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000004 від 05.01.2022.

Представник відповідача без жодних заперечень (зауважень) підписав вищевказаний протокол огляду в частині виявлених порушень.

Таким чином, наведені обставини у сукупності свідчать про належне підтвердження протиправної поведінки відповідача у формі бездіяльності, яка полягає у незабезпеченні працівниками підприємства належної охорони і захисту лісів від незаконної порубки на підвідомчій відповідачу території.

Загальний розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки 3-х сироростучих дерев породи ялиця в кварталі 55 ділянка 9 ДП "Солотвинське ЛГ" Гутянського лісництва в сумі 41358 грн 92 коп. підтверджено висновком судового експерта Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №512/22-28/593-595/22-28 від 04.02.2022, проведеного у кримінальному провадженні №0000004.

Відповідач не надав суду контррозрахунку шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища.

Посилання відповідача на те, що висновок експерта №512/22-28/593-595/22-28 від 04.02.2022 є неналежним доказом у справі, судом оцінюється критично, оскільки вказаний висновок стосується предмета доказування, відповідає вимогам статті 98 ГПК України, підготовлений у рамках кримінального провадження № 0000004 від 05.01.2022 судовим експертом Івано-Франківського відділення КНДІСЕ. Порушень порядку його отримання судом не встановлено, судовий експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Як вказав прокурор у позовній заяві оригінал висновку експерта знаходиться в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не має значення хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.

Відповідач, як постійний користувач, несе цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства, що мало наслідком незаконну рубку дерев.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на предмет спору у цій справі, наявні у матеріалах справи докази, а також ураховуючи вищевказані норми процесуального закону, суд вважає, що подані учасниками справи докази є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи та ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність в діях відповідача складу цивільного правопорушення, необхідного для стягнення шкоди.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 41 358 грн 92 коп. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" частина грошових стягнень за порушення норм і правил охорони навколишнього природного середовища та шкода заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища спрямовується до спеціально створених фондів охорони навколишнього природного середовища у відповідних місцевих бюджетах за місцем заподіяння екологічної шкоди, а відтак - до фондів органів місцевого самоврядування, в адміністративних межах яких розташовані земельні ділянки, де здійснювались незаконні поруби лісових ресурсів.

Збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів, у відповідності до ст. 47 Закону, ст. 29 ч. 3 п. 7 та ст. 69-1 ч. 1 п. 4 Бюджетного кодексу України підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища відповідних рад, на території яких вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу у автоматичною режимі між бюджетами відповідних рівнів.

Оскільки факт незаконної порубки деревини виявлений на території, яка входить до Солотвинської територіальної громади, то заподіяна шкода підлягає стягненню на рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища Солотвинської селищної ради.

Судовий збір, відповідно до ст.129 ГПК України, суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (вул. Руставелі Шота, буд. 9А, м. Київ, 01601, ) в особі філії "Карпатський лісовий офіс" (88017, м. Ужгород, вул. Собранецька, 156, Ужгородський район, Закарпатська область, ) на користь Солотвинської селищної ради (77753, вул. Чорновола, 7А, смт. Солотвин, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, ) 41 358 (сорок одну тисячу триста п`ятдесят вісім) грн 92 коп. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища.

Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (вул. Руставелі Шота, буд. 9А, м. Київ, 01601, ) в особі філії "Карпатський лісовий офіс" (88017, м. Ужгород, вул. Собранецька, 156, Ужгородський район, Закарпатська область, ) на користь Івано-Франківської обласної прокуратури (вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76015, ) 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено 20.03.2026.

Суддя О. В. Рочняк