УХВАЛА

02 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/3848/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, судді - Баранця О. М., Студенця В. І.,

за участю секретаря судового засідання: Гнідобор А. В.,

за участю представників учасників справи:

- позивача - Єлєніна С. М. (адвокат),

- відповідача (скаржника) - Шевченка Ю. А. (у порядку самопредставництва),

- третьої особи - Яценка Є. О. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву судді Студенця В. І.

про самовідвід від участі у розгляді справи № 910/3848/25

за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2025

(суддя Літвінова М. Є.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.08.2025

(головуючий - Андрієнко В. В., судді: Шапран В. В., Буравльов С. І.)

у справі за позовом Компанії Праймстар Енерджі ФЗЕ (Primestar Energy FZE)

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Правочин"

про визнання недійсним правочину, застосування наслідків недійсності правочину, стягнення збитків, індексу інфляції та процентів за користування грошима від простроченої суми,

ВСТАНОВИВ:

1. Компанія Праймстар Енерджі ФЗЕ (Primestar Energy FZE) (далі - позивач, Компанія) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач, Фонд), в якому просила:

1) визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів (акцій банку) № БВ-348/15 від 07.08.2015, укладений між Компанією юридичною особою, яка створена за законодавством Об`єднаних Арабських Еміратів, номер свідоцтва про реєстрацію: DAFZ/584 та уповноваженою особою Фонду Ожго Євгенієм Вікторовичем, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Поліщук Оленою Юріївною та зареєстрований у реєстрі за № 931; 932, з моменту його укладення;

2) застосувати наслідки недійсності правочину шляхом:

- стягнути з Фонду на користь Компанії грошові кошти у розмірі 231 000 179, 49 грн, що складається з: 148 063 52,50 грн - збитки у подвійному розмірі; 12 482 057,20 грн - 3% річних; 70 454 600,79 грн - інфляційне збільшення;

- скасувати запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 0002602 про державну реєстрацію припинення Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк" як юридичної особи та повернути Фонду цінні папери, набуті Компанією згідно з договором купівлі-продажу цінних паперів (акцій банку) № БВ-348/15 від 07.08.2015.

2. 11.06.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.08.2025, про часткове задоволення позову; стягнув з Фонду на користь Компанії збитки в сумі 86 197 400,00 грн та судовий збір у сумі 395 462,91 грн; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

3. 03.09.2025 Фонд подав до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" касаційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог й ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

4. 16.10.2025 Верховний Суд у складі Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Губенко Н. М., Студенця В. І. постановив ухвалу, якою відкрив касаційне провадження у справі та призначив до розгляду у відкритому судовому засіданні.

5. У судових засіданнях 11.11.2025, 02.12.2025, 16.12.2025, 20.01.2026, 10.02.2026, 23.02.2026, Верховний Суд оголошував перерви, відповідно в останньому судовому засіданні оголосив перерву до 02.03.2026.

6. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2026 у зв`язку з перебуванням судді Губенко Н. М. у відпустці для розгляду справи № 910/3848/25 визначено склад суду: Кондратова І. Д. - головуюча, судді - Баранець О. М., Студенець В. І.

7. 02.03.2026 від судді Студенця В. І. надійшла заява про самовідвід на підставі пункту 5 частини першої статті 35 ГПК України.

8. В обґрунтування своєї заяви суддя зазначає, що Фондом у іншій справі № 910/9851/20 було заявлено відвід судді Студенцю В. І. з мотивів того, що: (1) суддя Верховного Суду Студенець В. І. є постійним учасником судових колегій під час розгляду Верховним Судом позовних заяв Фонду; (2) у судді Верховного Суду Студенця В. І. вже склались певні суб`єктивні внутрішні переконання щодо правовідносин, які виникли між Фондом (посадовими особами ПАТ Банк "ТРАСТ"), що може зашкодити всебічному, повному, неупередженому та об`єктивному розгляду справи та прямо суперечить статті 7 ГПК (рівність перед законом і судом), статті 13 ГПК (змагальність сторін), статті 14 ГПК (диспозитивність господарського судочинства). Зазначені обставини викликають у Фонду обґрунтовані сумніви у можливості безстороннього неупередженого та об`єктивного розгляду справи цим складом Верховного Суду; (3) суддя Верховного Суду Студенець В. І. системно висловлює окрему думку, в якій не погоджується із правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду в справах, де задоволено позови Фонду або ж скасовує рішення на користь Фонду, вибірково застосовуючи судову практику. Також, як повідомив представник Фонду під час розгляду справи № 910/9851/20, наведені мотиви стали підставою для звернення Фонду до Вищої ради правосуддя зі скаргою на дії судді Студенця В. І.

9. З урахуванням наведеного, керуючись статтею 35 ГПК України та приписами Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, з метою уникнення будь-яких сумнівів у Фонду та інших учасників судового процесу щодо неупередженості та забезпечення довіри до суду касаційної інстанції, суддя Студенець В. І. заявив самовідвід від розгляду справи № 910/3848/25.

10. Верховний Суд розглянув заяву судді Студенця В. І. про самовідвід і не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

11. Згідно з частинами першою - третьою статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

12. Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом (частина дев`ята статті 39 ГПК України).

13. У статтях 35, 36 ГПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

14. Згідно зі статтею 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

15. Оскільки стаття 35 ГПК України не містить вичерпного переліку обставин для відводу, вирішення питання про визнання тих чи інших обставин такими, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (у випадку відсутності передбачених обов`язкових підстав, визначених, зокрема, у частинах першій - четвертій вказаної статті), лежить в межах повноважень суду. У свою чергу, посилання на відповідні обставини повинно бути обґрунтованим, а самі обставини - такими, що дійсно викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

16. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

17. Згідно з частинами першою, третьою статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

18. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

19. Частиною другою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

20. Визначення належного та безстороннього суду є первинним щодо вчинення процесуальних дій у справі.

21. Верховний Суд, розглянувши заяву судді Студенця В. І. про самовідвід від розгляду справи № 910/3848/25, дійшов висновку про необґрунтованість цієї заяви.

22. Так, суддя Студенець В. І. в обґрунтування наявності підстав для його самовідводу від розгляду цієї справи та наявності обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, послався на те, що Фонд у іншій справі № 910/9851/20 заявив відвід судді Студенцю В. І., а також подання Фондом дисциплінарної скарги до Вищої ради правосуддя щодо нього.

23. Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

24. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

25. Щодо суб`єктивного критерію, то з огляду на наведені суддею Студенцем В. І. у заяві про самовідвід обставини немає підстав стверджувати, що суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Студенець В. І. виявляє особисту упередженість до учасників справи чи до її результату. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

26. Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність суддів. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

27. Відповідно до частини четвертої статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

28. Розглядаючи заяви про самовідвід, що подані на підставі пункту 5 частини першої статті 35 ГПК України, суд не може оцінювати правову позицію суддів іншої судової колегії та надавати оцінку мотивам прийняття того чи іншого судового рішення. Тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

29. Посилання судді Студенця В. І. на те, що у іншій подібній справі йому заявили відвід, зокрема, у справі № 910/9851/20, та факт участі його у судових колегіях під час розгляду Верховним Судом справ за участю Фонду та висловлення суддею окремих думок по суті спору в інших справах, не свідчить про його упередженість та не дозволяє поставити під сумнів його безсторонність при касаційному розгляді справи, що переглядається (№ 910/3848/25), тому зазначені у заяві обставини не є підставами для його самовідводу від касаційного розгляду цієї справи.

30. Стосовно наявності дисциплінарної скарги, поданої Фондом щодо судді Студенця В. І., то Суд виходить з того, що звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) передбачене законом з метою інформування Вищої ради правосуддя як органу, відповідального за формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, про відомі їм факти й обставини неналежної поведінки судді та є правом сторони.

31. Чинним законодавством не передбачено жодних обмежень щодо права будь-якої особи на звернення із дисциплінарною скаргою до Вищої ради правосуддя.

32. Звертаючись до Вищої ради правосуддя з дисциплінарною скаргою, особа відповідно до вимог частини другої статті 107 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" на власний розсуд визначає конкретні відомості, які, на її переконання, могли б свідчити про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до частини першої статті 106 цього Закону може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді, та вказує фактичні дані (свідчення, докази), що, на її думку, підтверджують зазначені у дисциплінарній скарзі відомості.

33. Водночас написання та подання дисциплінарної скарги не є беззаперечними доказами наявності у діях судді (чи суддів) ознак дисциплінарного проступку, який відповідно до частини першої статті 106 цього Закону може бути підставою для дисциплінарної відповідальності судді, адже особа лише на власний розсуд визначає конкретні відомості, які, на її переконання, могли б свідчити про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, а тому не є і обставиною та/чи доказом особистої небезсторонності судді Студенця В. І. та/чи бути іншою обставиною, яка викликає сумнів у неупередженості або об`єктивності судді з підстав наведених у пункті 5 частини першої статті 35 ГПК України.

34. Отже, подання учасником справи дисциплінарної скарги до Вищої ради правосуддя щодо судді Студенця В. І. не свідчить про упередженість, необ`єктивність чи заінтересованість цього судді та не є підставою для відводу відповідно до норм ГПК України.

35. З огляду на викладене, наведені суддею Студенцем В. І. в заяві про самовідвід доводи не є іншими обставинами, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді чи доказами такої обставини, а тому не є підставою для його відводу від розгляду справи № 910/3848/25, передбаченою у пункті 5 частини першої статті 35 ГПК України, у зв`язку із чим Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заявленого самовідводу.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви про самовідвід судді Студенця В. І. від участі у розгляді справи № 910/3848/25 за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.08.2025 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді О. Баранець

В. Студенець