ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 912/1850/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Власова Ю.Л., Малашенкової Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Росущан К.О.,

представників учасників справи:

позивача - Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - АТ «Нафтогаз України», позивач) - Костюченко С. Г. (адвокат), Лисенко В.О. (адвокат),

відповідачів:

1) Світловодської міської ради (далі - Рада, відповідач-1) - Карпенко Н. А. (самопредставництво),

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» (далі - ТОВ «Світловодськпобут», відповідач-2) - Філоненко О. В. (адвокат),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Ради та ТОВ «Світловодськпобут»

на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2024 (суддя: Коваленко Н.М.) та

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2025 (судді: Мороз В.Ф., Верхогляд Т.А., Чередко А.Є.)

у справі за позовом АТ «Нафтогаз України»

до Ради, ТОВ «Світловодськпобут»,

про стягнення боргу.

ВСТУП

Спір у справі виник щодо наявності/відсутності підстав для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості, у зв`язку неналежним виконанням та простроченням відповідачем-2 платежів згідно з графіком погашення заборгованості за договорами про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. АТ «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом до Світловодської міської ради та ТОВ «Світловодськпобут» про солідарне стягнення 15 941 215,48 грн у зв`язку з простроченням ТОВ «Світловодськпобут» платежів згідно з графіком погашення заборгованості за договорами про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Світловодськпобут» неналежним чином виконує свої зобов`язання за договорами про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 23.09.2022 №54/5/1730-РЗ та №54/6/1730-РЗ, які укладені на виконання вимог Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі - Закон №1730-VIII), пункту 112 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та рішення Ради від 08.09.2022 №1660.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Господарський суд Кіровоградської області рішенням від 05.11.2024 провадження в частині вимог про стягнення 10 000,00 грн заборгованості закрив у зв`язку з відсутністю предмету спору, позов задовольнив частково, стягнув з ТОВ «Світловодськпобут» на користь АТ «Нафтогаз України» 15 931 215,48 грн боргу та 191 174,59 грн судового збору. У задоволенні позовних вимог до Ради відмовив.

2.2. Центральний апеляційний господарський суд постановою від 22.10.2025 змінив рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2024, виклав його мотивувальну частину в редакції постанови, а резолютивну частину в такій редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ТОВ «Світловодськпобут» та Світловодської міської ради на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» борг у сумі 15 931 215,48 грн, про що видати наказ.

Стягнути з ТОВ «Світловодськпобут» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 95 587,30 грн судового збору за подання позовної заяви та 286 761,88 грн за подання апеляційної скарги, про що видати наказ.

Повернути АТ «НАК «Нафтогаз України» із Державного бюджету України судовий збір в розмірі 95 587,30 грн сплачений ним при поданні позову».

Провадження у справі в частині стягнення 10 000,00 грн заборгованості закрити".

3. Короткий зміст вимог касаційних скарг

3.1. Рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.11.2025 у цій справі та залишити в силі рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2024.

3.2. ТОВ «Світловодськпобут» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у цій справі в частині стягнення з ТОВ «Світловодськпобут» на користь АТ «Нафтогаз України» судового збору; ухвалити в цій частині нове рішення, яким: стягнути з ТОВ «Світловодськпобут» на користь АТ «Нафтогаз України» 47 793,65 грн судового збору за подання позовної заяви; стягнути з Ради на користь АТ «Нафтогаз України» 95 587,30 грн судового збору за подання позовної заяви; повернути АТ «Нафтогаз України» із Державного бюджету України судового збору в розмірі 47 793,65 грн сплаченого ним при поданні позову; стягнути на користь АТ «Нафтогаз України» з ТОВ «Світловодськпобут» та Ради по 143 380,94 грн з кожного судового збору за подання апеляційної скарги.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи касаційних скарг

4.1. Доводи касаційної скарги Ради:

4.1.1. Із посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник зазначає про відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування положень частин шостої, сьомої статті 5 Закону №1730-VIII у відносинах приватних теплопостачальних підприємств та цивільно-правової відповідальності органів місцевого самоврядування, а також застосування статей 553, 554, 560 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини третьої статті 17 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) у подібних правовідносинах.

4.2. Доводи касаційної скарги ТОВ «Світловодськпобут»:

4.2.1. Із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України скаржник вказує на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій положень частини першої статті 130 ГПК України у вирішенні питання розподілу судових витрат за результатами вирішення спору без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування цієї норми, які викладені у постановах від 17.11.2022 у справі №910/14479/21, від 28.04.2021 у справі №910/9351/20, від 16.06.2022 у справі №922/1624/21 та від 05.03.2024 у справі №903/135/23 (903/134/23).

5. Позиція інших учасників справи

5.1. АТ «Нафтогаз України» у відзиві на касаційну скаргу Ради заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх незаконність та необґрунтованість, і просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін як таку, що прийнята з дотриманням норм права.

5.2. АТ «Нафтогаз України» відзив на касаційну скаргу Товариства до Суду не подав.

5.3. Рада у відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Світловодськпобут» заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх безпідставність, оскільки не визнає солідарної відповідальності, а тому не погоджується, ані з постановою суду апеляційної інстанції в цілому, ані з доводами касаційної скарги відповідача-2 щодо розподілу судових витрат.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. АТ «Нафтогаз України», як постачальник, та ТОВ «Світловодськпобут», як споживач, 28.09.2020 уклали договори постачання природного газу №20/21-8046-БО-18 та №20/21-8047-КП-18 (далі - Договори), за умовами яких постачальник зобов`язався поставити споживачеві природний газ, а споживач прийняти його та оплатити на умовах цього договору. Природний газ, що постачається використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, а також підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (пункти 1.1, 1.2 Договорів).

6.2. На виконання цих Договорів позивач у період жовтня 2020 року - квітня 2021 року поставляв відповідачу-2 природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які підписані сторонами та скріплені їх печатками. Однак, відповідач-2 не у повному обсязі розраховувався з позивачем, внаслідок чого станом на 08.09.2022 заборгованість ТОВ «Світловодськпобут» перед АТ «Нафтогаз України» становила 18 095 433,78 грн, зокрема, за договором №20/21-8046-БО-18 - 11 844 852,59 грн, а за договором №20/21-8047-КП-18 - 6 250 581,19 грн.

6.3. ТОВ «Світловодськпобут» листом від 20.01.2022 №112 звернулося до позивача, в якому вказало, що на виконання вимог Закону України №1730-VIII останнє внесено до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, яка утворилася станом на 01.06.2021 та просило АТ «Нафтогаз України» врегулювати заборгованість за спожитий природний газ, шляхом укладання договорів реструктуризації заборгованості за природний газ, згідно з типовим договором про реструктуризацію заборгованості, затвердженим постановою КМУ № 222 (зі змінами), зокрема, за договором №20/21-8046-БО-18 у сумі 11 844 852,59 грн терміном на 84 календарні місяці та за договором №20/21-8047-КП-18 у сумі 6 250 581,19 грн терміном на 72 календарні місяці.

6.4. У подальшому Рада розглянувши лист ТОВ «Світловодськобут» та з метою забезпечення стабільної роботи ТОВ «Світловодськобут» щодо надання якісних послуг з постачання теплової енергії на території міста Світловодськ, керуючись статтею 143 Конституції України, пунктом 22 частини першої статті 26 та статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також частинами другою, четвертою статті 5 Закону №1730-VIII та постановою КМУ №222 «Про затвердження типового договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію», прийняла Рішення від 08.09.2022 за № 1660 «Про надання гарантій Світловодської міської ради виконання ТОВ «Світловодськпобут» зобов`язань перед АТ «Нафтогаз України».

6.4.1. Цим рішенням вирішено:

- гарантувати виконання зобов`язання ТОВ «Світловодськпобут» щодо заборгованості в сумі 18 095 433,78 грн, яка підлягає реструктуризації. Строк гарантії - 84 календарних місяців з дня укладення відповідного договору;

ТОВ «Світловодськпобут»:

- укласти договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію;

- забезпечити здійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію.

6.5. АТ «Нафтогаз України», як кредитор, та ТОВ «Світловодськпобут», як боржник, уклали:

- договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 23.09.2022 №54/5/1730-Р3, згідно з яким кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредитної заборгованості за спожитий природний газ, що утворилась у боржника перед кредитором станом на 01.06.2021 та непогашена станом на 30.06.2022 за договором № 20/21-8047-КП-18, шляхом розстрочення на 84 календарних місяців без відстрочення її погашення. До складу заборгованості, реструктуризація якої здійснюється згідно з договором, не включаються суми неустойки (штрафів, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань в обсязі 0,00 грн, нараховані на заборгованість, та підтверджені судовими рішеннями. Сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до пункту 1 цього договору, становить 6 250 581,19 грн, що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною (Додаток №1). Боржник зобов`язується виплатити у повному обсязі заборгованість, зазначену у пункті 3 Договору, шляхом перерахування щомісяця коштів з поточного рахунка боржника на поточний рахунок кредитора рівними частинами починаючи з першого числа місяця, в якому укладено договір, відповідно до графіка погашення заборгованості згідно з додатком, який є його невід`ємною частиною (Додаток № 2), не пізніше останнього числа відповідного місяця (пункти 1, 2, 3, 4 Договору №54/5/1730-Р3);

- договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 23.09.2022 № 54/6/1730-Р3, згідно з яким кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредитної заборгованості за спожитий природний газ, що утворилась у боржника перед кредитором станом на 01.06.2021 та непогашена станом на 30.06.2022 за договором № 20/21-8046-БО-18, шляхом розстрочення на 84 календарних місяців без відстрочення її погашення. До складу заборгованості, реструктуризація якої здійснюється згідно з договором, не включаються суми неустойки (штрафів, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань в обсязі 0,00 грн, нараховані на заборгованість, та підтверджені судовими рішеннями. Сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до пункту 1 Договору, становить 11 844 852,59 грн, що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною (Додаток №1). Боржник зобов`язується виплатити у повному обсязі заборгованість, зазначену у пункті 3 Договору, шляхом перерахування щомісяця коштів з поточного рахунка боржника на поточний рахунок кредитора рівними частинами починаючи з першого числа місяця, в якому укладено договір, відповідно до графіка погашення заборгованості згідно з додатком, який є його невід`ємною частиною (Додаток № 2), не пізніше останнього числа відповідного місяця (пункти 1, 2, 3, 4 Договору № 54/6/1730-Р3).

6.6. Згідно з Додатком №1 «Акт звіряння розрахунків станом на 30.06.2022» до договору від 23.09.2022 №54/5/1730-Р3, за результатами звіряння рахунків і документів заборгованість ТОВ «Світловодськпобут» становить 6 250 581,19 грн, а у Додатку №2 до договору «Графік погашення заборгованості за спожитий природний газ» до цього договору сторони погодили, що сума щомісячного платежу, який підлягає перерахуванню з поточного рахунка боржника на поточний рахунок кредитора становить: у період з вересня 2022 року до липня 2029 року - 74 411,68 грн; у серпні 2029 року - 74 411,75 грн. Цей договір підписаний та скріплений печатками ТОВ «Світловодськпобут» і АТ «Нафтогаз України».

6.7. Згідно з Додатком №1 «Акт звіряння розрахунків станом на 30.06.2022» до Договору від 23.09.2022 №54/6/1730-Р3, за результатами звіряння рахунків і документів заборгованість ТОВ «Світловодськпобут» становить 11 844 852,59 грн, а у Додатку №2 «Графік погашення заборгованості за спожитий природний газ» до цього договору сторони погодили, що сума щомісячного платежу, який підлягає перерахуванню з поточного рахунка боржника на поточний рахунок кредитора становить: у період з вересня 2022 року до липня 2029 року - 141 010,15 грн, у серпні 2029 року - 141 010,14 грн. Цей договір підписаний та скріплений печатками ТОВ «Світловодськпобут» і АТ «Нафтогаз України».

6.8. За умовами пунктів 9, 10 Договорів виконання зобов`язань боржника забезпечується рішенням Ради від 08.09.2022 №1660 «Про надання гарантій Світловодської міської ради виконання ТОВ «Світловодськпобут» зобов`язань перед АТ «НАК «Нафтогаз України», яка гарантує виконання боржником зобов`язань за договором на суму заборгованості, що підлягає реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої здійснюється за рахунок видатків державного бюджету). Забезпечення, зазначене в пункті 9 цих Договорів, обмежується сумою заборгованості, яка становить 6 250 581,19 грн / 11 844 852,59 грн.

6.9. Відповідно до умов пунктів 11 Договорів за повне або часткове нездійснення платежів згідно з графіком погашення заборгованості у розмірі, що дорівнює сумі тримісячних платежів, кредитор має право достроково розірвати договір в односторонньому порядку, здійснювати заходи щодо дострокового стягнення непогашеної суми заборгованості згідно з договором, нараховувати на непогашену суму заборгованості неустойку (штраф, пеню), проценти річних, інфляційні нарахування. У разі розірвання договору з причин, визначених цим пунктом, або дострокового погашення заборгованості кредитор повинен письмово повідомити про це Мінрегіону протягом п`яти робочих днів з дати розірвання або припинення дії договору.

6.10. Суди встановили, що у листопаді 2023 року Рада зверталася до позивача з листом від 23.11.2023 № 01-27/86/1, зокрема, про надання інформації щодо заборгованості ТОВ «Світловодськпобут» за договорами реструктуризації станом на 01.11.2023 та зазначення точної суми заборгованості.

6.11. У відповідь на цей лист позивач листом від 24.11.2023 № 39/7-2165-23 повідомив Раду, що станом на 01.11.2023 залишок заборгованості за Договором №54/5/1730-Р3 становить 5 506 464,39 грн, за Договором №54/6/1730-Р3 - 10 434 751,09 грн; у той же час сума простроченої заборгованості за Договором №54/5/1730-Р3 становить - 297 646,72 грн, за Договором №54/6/1730-Р3 - 564 040,60 грн, що перевищує суму тримісячних платежів (прострочення становить 4 місяці) відповідно до графіків погашення заборгованості.

6.12. У грудні 2023 року позивач звертався до Ради з листом від 08.12.2023 № 39/7-2225-23 щодо погашення заборгованості за Договорами, у якому, зокрема, зазначав, що станом на 07.12.2023 прострочена заборгованість боржника згідно з графіками погашення заборгованості перевищує суму тримісячних платежів (становить 5 місяців), а загальна сума простроченої заборгованості становить 1 077 109,15 грн, ураховуючи означене вимагав вжити невідкладних заходів щодо погашення простроченої заборгованості та повного і своєчасного виконання умов укладених Договорів про реструктуризацію заборгованості.

6.13. Рада повторно звернулася до позивача із листом від 20.12.2023 № 01-41/206/1 про надання інформації щодо наявної у ТОВ «Світловодськпобут» заборгованості за Договорами окремо станом на 01.01.2024.

6.14. У відповідь на це звернення позивач листом від 08.01.2024 № 39/7-57-24 повідомив Раду, що сума простроченої заборгованості відповідно до графіків погашення заборгованості становить: за Договором № 54/5/1730-Р3 - 446 470,08 грн, за Договором № 54/6/1730-Р3 - 846 060,90 грн, що перевищує суму тримісячних платежів (становить 6 місяців).

6.15. У березні 2024 року позивач звернувся до ТОВ «Світловодськпобут» з вимогами від 15.03.2024 № 39/7-284-24 та № 39/7-285-2 про сплату заборгованості в сумі 5 506 464,39 грн за Договором № 54/5/1730-Р3 та заборгованості в сумі 10 434 751,09 грн за Договором №54/6/1730-Р3. У вимогах позивач наголошував, серед іншого, що з вересня 2022 року до лютого 2024 року згідно з графіками погашення заборгованості ТОВ «Світловодськпобут» мало сплатити: за Договором №54/5/1730-Р3 - 1 339 410,24 (74 411,68 * 18 міс), однак, здійснило розрахунки лише на суму 744 116,80 грн; за Договором № 54/6/1730-Р3 - 2 538 182,70 грн (141 010,15 * 18 міс), однак здійснило розрахунки лише на суму 1 410 101,50 грн. Зважаючи на приписи частини п`ятої статті 5 Закону 1730-VIII та умови пунктів 11 Договорів №54/5/1730-Р3 та №54/6/1730-Р3 позивач вимагав від ТОВ «Світловодськпобут» сплатити суму заборгованості протягом 7 днів з дня отримання вимог № 39/7-284-24 від 15.03.2024 та № 39/7¬285-24 від 15.03.2024.

6.16. У відповідь ТОВ «Світловодськпобут» листами від 26.03.2024 за №732 та №733 повідомило позивача, що станом на дату надання відповіді не може задовольнити вимоги щодо сплати заборгованості, оскільки на грошові кошти, які містяться на відкритих рахунках ТОВ «Світловодськпобут», приватним виконавцем у виконавчому провадженні накладено арешт, внаслідок чого ТОВ «Світловодськпобут» не може самостійно розпоряджатися власними коштами та здійснити погашення боргу.

6.17. Позивач звернувся до Ради та ТОВ «Світловодськпобут» з вимогами від 25.04.2024 за №39/7-421-24 та №39/7-420-24 про сплату заборгованості в сумі 5 506 464,39 грн за Договором №54/5/1730-Р3 (станом на 01.03.2024 сума простроченої заборгованості боржника становила 595 293,44 грн, що відповідає сумі платежів за 8 місяців згідно з графіком погашення заборгованості) та заборгованості в сумі 10 434 751,09 грн за Договором №54/6/1730-Р3 (станом на 01.03.2024 сума простроченої заборгованості боржника становила 595 293,44 грн, що відповідає сумі платежів за 8 місяців згідно з графіком погашення заборгованості). У вимогах позивач вказував, що ТОВ «Світловодськпобут» взяті на себе зобов`язання за договорами реструктуризації не виконало, що зумовило звернення позивача до Ради, як особи, яка виступила гарантом виконання зобов`язань за Договорами №54/5/1730-Р3 та №54/6/1730-Р3, та, відповідно, вимагав сплатити суми заборгованості протягом 7 днів з дня отримання вимог.

6.18. У відповідь на ці звернення позивача Рада у листі від 13.05.2024 №01-35/127/1 повідомила позивача про відсутність свого обов`язку зі сплати заборгованості ТОВ «Світловодськпобут».

6.19. Суди також встановили, що згідно з листом Міністерства розвитку громад та територій України від 20.09.2024 №17466/25/10-24 ТОВ «Світловодськпобут» станом на 20.09.2024 перебуває у реєстрі теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

6.20. У зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язань зі сплати заборгованості за Договорами №54/5/1730-Р3 та № 54/6/1730-Р3, позивач звернувся до суду з цим позовом та вказував, що набув право на дострокове солідарне стягнення непогашеної заборгованості у сумі 15 941 215,48 грн за Договорами реструктуризації з ТОВ «Світловодськпобут», як боржника, та з Ради, як гаранта виконання зобов`язань боржника.

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

7.1 Від АТ «Нафтогаз України» 02.03.2026 та від ТОВ «Світловодськпобут» 04.03.2026 до Суду надійшли додаткові пояснення у справі.

7.2. Суд, ухвалами, занесеними до протоколу судового засідання, вирішив питання щодо долучення до матеріалів справи вказаних додаткових пояснень.

7.3. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.4. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Предметом касаційного перегляду за касаційною скаргою Ради є постанова суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з відповідачів спірної заборгованості.

8.2. Верховний Суд на підставі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, здійснює перевірку застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і зазначає таке.

8.3. Верховний Суд виходить з того, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.4. Так, обґрунтовуючи свої вимоги, Рада у касаційній скарзі з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (див. пункт 4.1.1. цієї постанови).

8.5. У контексті доводів касаційної скарги Ради колегія суддів зазначає таке.

8.6. Відповідно до приписів пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

8.7. Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

8.8. Верховний Суд зауважує, що положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України спрямовані на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин, та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

8.9. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.08.2024 у справі №906/446/23, від 08.08.2024 у справі №906/497/23, від 19.03.2024 у справі №910/6141/22, від 12.09.2023 у справі №916/1828/22, від 30.05.2023 у справі №918/707/22.

8.10. Верховний Суд зазначає, що причиною виникнення спору у цій справі стало питання щодо наявності/відсутності підстав для солідарного стягнення з відповідача-1 заборгованості, у зв`язку неналежним виконанням та простроченням відповідачем-2 платежів згідно з графіком погашення заборгованості за договорами про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, з огляду на те, що Рада 08.09.2022 прийняла рішення № 1660 «Про надання гарантій Світловодської міської ради виконання ТОВ «Світловодськпобут» зобов`язань перед АТ «Нафтогаз України».

8.11. Верховний Суд виходить з того, що 30.11.2016 набрав чинності Закон 1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення. У подальшому, 29.08.2021 набрав чинності Закон «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі - Закон 1639-IX), яким внесені зміни до Закону 1730-VIII.

8.12. Суди встановили, що спірні відносини стороні виникли у зв`язку з укладенням позивачем та відповідачем-2 договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ від 23.09.2022 №54/6/1730-Р3 та №54/5/1730-Р3 на виконання вимог Закону 1730-VIII та рішення відповідача-1 від 08.09.2022 №1660 «Про надання гарантій Світловодської міської ради виконання ТОВ «Світловодськпобут» зобов`язань перед АТ «НАК «Нафтогаз України».

8.13. За змістом абзацу 5 частини першої статті 1 Закону 1730-VIII заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, є, зокрема кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, постачальниками інших енергоносіїв, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ та інші енергоносії, використані для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.

8.14. Згідно з положеннями статті 2 Закону №1730-VIII, дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.

8.15. Вимоги щодо реструктуризації заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу і транспортування визначені у статті 5 Закону №1730-VIII.

8.16. Положеннями частини першої статті 5 Закону №1730-VIII визначено, що реструктуризації підлягають кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 червня 2021 року для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, а також заборгованість за послуги з розподілу і транспортування природного газу та кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг споживачам, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які утворилися станом на 1 червня 2021 року (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість).

8.17. Згідно з положеннями частини другої статті 5 цього Закону реструктуризація заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення шляхом розстрочення:

- на 72 календарні місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору - у разі відсутності забезпечення виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості будь-яким видом забезпечення, передбаченим законодавством України, якщо загальний обсяг заборгованості такої теплопостачальної або теплогенеруючої організації за спожитий природний газ, яка підлягає реструктуризації відповідно до цього Закону, не перевищує 10 мільйонів гривень;

- на 84 календарні місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору, за умови забезпечення виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості на суму реструктуризації згідно з частиною четвертою цієї статті.

В окремих випадках, за наявності обґрунтованих підстав, граничний строк розстрочення заборгованості, визначений абзацом третім цієї частини, може бути продовжено до 180 місяців за погодженням з органом управління та/або наглядовим органом кредитора, якщо загальний обсяг заборгованості теплопостачальної або теплогенеруючої організації, яка підлягає реструктуризації відповідно до цього Закону, перевищує 5 мільярдів гривень.

8.18. За змістом частини четвертої статті 5 Закону №1730-VIII виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації, включеної до реєстру, за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним згідно з цим Законом, забезпечується застосуванням одного або декількох гарантійних механізмів, а саме:

- надання учасниками процедури врегулювання заборгованості фінансових та/або інших гарантій на суму реструктуризації (крім суми заборгованості, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету) або будь-якого виду забезпечення, передбаченого законодавством України, за згодою сторін;

- прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування (військово-цивільною/військовою адміністрацією), що представляє відповідну територіальну громаду, до комунальної власності якої належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, або органом місцевого самоврядування (військово-цивільною/військовою адміністрацією), на території якого провадять ліцензовану господарську діяльність теплопостачальна та/або теплогенеруюча організації некомунальної форми власності на виробничих об`єктах, що розташовані на території відповідної області або громади, здійснюючи постачання теплової енергії та надання споживачам цієї територіальної громади послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

8.19. Відповідно до частини п`ятої статті 5 цього Закону повне або часткове нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону, у розмірі, що дорівнює сумі тримісячних платежів за таким договором, є підставою для:

- дострокового стягнення всієї реструктуризованої та непогашеної заборгованості згідно з договором про реструктуризацію заборгованості;

- нарахування на непогашену суму реструктуризованої заборгованості неустойки (штрафу, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань згідно з умовами договорів про постачання (купівлю- продаж) природного газу, надання послуг з розподілу або транспортування природного газу.

8.20. Верховний Суд зазначає, що Закон №1730 є спеціальним законом, прийнятим з метою поліпшення фінансового становища підприємств теплоенергетики та підприємств водопостачання і водовідведення України, запобігання їх банкрутству та підвищення рівня інвестиційної привабливості шляхом впровадження механізмів врегулювання їх кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії.

8.21. Верховний Суд виходить з того, що відповідач-1 прийняв 08.09.2022 рішення №1660 «Про надання гарантій Світловодської міської ради виконання ТОВ «Світловодськпобут» зобов`язань перед АТ «Нафтогаз України» як орган місцевого самоврядування у відповідності до положень частини четвертої статті 5 Закону №1730-VIII.

8.22. Пунктом 112 Розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» установлено, що тимчасово, на період процедури урегулювання заборгованості згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення»:

органи місцевого самоврядування можуть виступати гарантами виконання зобов`язань за договорами реструктуризації заборгованості, укладеними відповідно до статей 5 і 6 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», підприємств, установ та організацій, що не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, але при цьому провадять ліцензовану господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними та місцевими (розподільними) тепловими мережами на виробничих об`єктах, що розташовані на території відповідної області або громади, здійснюють постачання теплової енергії та надання відповідних послуг споживачам;

органи місцевого самоврядування при формуванні бюджетів територіальних громад передбачають видатки на фінансування заходів із врегулювання заборгованості, передбачених Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення».

8.23. Як убачається зі змісту рішення суду першої інстанції, суд, задовольняючи позовні вимоги (в частині стягнення заборгованості з ТОВ «Світловодськпобут») дійшов висновків про те, що наявність рішення органу місцевого самоврядування - рішення Ради від 08.09.2022 №1660, яким гарантовано виконання зобов`язань ТОВ «Світловодськпобут» щодо заборгованості, яка підлягає реструктуризації, не є достатньою правовою підставою вважати, що зобов`язання ТОВ «Світловодськпобут» забезпечені гарантією Ради. За висновком суду, результатом прийняття Радою означеного рішення є надання можливості врегулювання певних правовідносин сторін спору, шляхом укладення правочину між учасниками цих правовідносин та погодження такого правочину Радою. Суд також врахував, що таке погодження прямо передбачено Типовим договором про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, за теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 за № 222 (далі - постанова КМУ № 222).

8.23.1. Водночас зі змісту Договорів про реструктуризацію, вбачається, що останні Радою не підписувалися та не погоджувалися, незважаючи на те, що пункт 16 Договорів містить умови про те, що договір укладається у трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному примірнику для кожної із сторін та один примірник для органу, який надає гарантію. Відсутність погодження Радою умов Договорів з виконання зобов`язань за договором про реструктуризацію заборгованості теплопостачальної або теплогенеруючої організації, включеної до реєстру, виключає можливість виникнення відповідних зобов`язань за такими договорами у Світловодської міської ради.

8.23.2. Суд першої інстанції також зазначив, що у спірних відносинах, ані положеннями Закону № 1730-VIII, ані положеннями договорів солідарний обов`язок відповідачів не визначений.

8.24. Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення господарського суду першої інстанції, виходив із того, що можливість гарантування органами місцевого самоврядування виконання організаціями та підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення (які не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, однак провадять ліцензовану господарську діяльність з виробництва та постачання теплової енергії, її транспортування магістральними та місцевими (розподільними) тепловими мережами на виробничих об`єктах, що розташовані на території відповідної області або громади) виконання своїх зобов`язань за договорами реструктуризації заборгованості, укладеними відповідно до статей 5 і 6 Закону № 1730-VIII, прямо передбачено положеннями статті 112 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

8.24.1. Суд апеляційної інстанції врахував та зазначив, що у спірних відносинах Рада під час прийняття рішення від 08.09.2022 №1660 керувалася положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону №1730-VIII та положеннями постанови КМУ №222. Вчинення Радою таких дій свідчить про спрямованість останньої на досягнення з ТОВ «Світловодськпобут» мети щодо реструктуризації наявної у нього заборгованості та прийняття солідарного обов`язку з її погашення, а також забезпечення стабільної роботи ТОВ «Світловодськпобут» в частині надання якісних послуг з постання теплової енергії на території міста Світловодськ. Про означене також свідчать положення пункті 9 Договорів про реструктуризацію.

8.24.2. З огляду на те, що можливість застосування інституту солідарної відповідальності у правовідносинах, які склалися між сторонами спору, підтверджується як змістом прийнятого Радою рішення від 08.09.2022 №1660, так і нормами статті 5 Закону №1730-VIII та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», суд апеляційної інстанції дійшов висновків про обґрунтованість та доведеність вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів спірної суми заборгованості.

8.25. Верховний Суд вважає висновки суду апеляційної інстанції передчасними з огляду на таке.

8.26. Відповідно до частин першої, другої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

8.27. За змістом статей 13, 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

8.28. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

8.29. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

8.30. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (частина перша статті 530 ЦК України).

8.31. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

8.32. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

8.33. Як установлено судами попередніх інстанцій, ТОВ «Світловодськпобут» своєчасно платежі не здійснювало, чим порушило умови договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, а враховуючи те, що нездійснення платежів згідно з графіком погашення заборгованості було більше 3 місяців, позивач набув право на дострокове стягнення непогашеної суми заборгованості за договорами №№ 54/5/1730-Р3, №54/6/1730-Р3 в сумі 15 941 215,48 грн.

8.33.1. АТ «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення непогашеної заборгованості у сумі 15 941 215,48 грн за Договорами реструктуризації з ТОВ «Світловодськпобут» як боржника та з Ради як гаранта виконання зобов`язань боржника.

8.33.2. Як вже зазначалося вище, суди встановили, що Рада прийняла рішення від 08.09.2022 за №1660 «Про надання гарантій Світловодської міської ради виконання ТОВ «Світловодськпобут» зобов`язань перед АТ «Нафтогаз України», яким зокрема, взяла на себе зобов`язання гарантувати виконання зобов`язань ТОВ «Світловодськпобут» щодо заборгованості в сумі 18 095 433,78 грн, яка підлягає реструктуризації. Строк гарантії, встановила - 84 календарних місяців з дня укладення відповідного договору.

8.33.3. Означеним рішенням Рада також делегувала ТОВ «Світловодськпобут» на укладання договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію та забезпечення здійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію.

8.33.4. Суди попередніх інстанцій встановили, що на виконання означеного вище рішення Ради, ТОВ «Світловодськпобут» уклало з позивачем договори про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ №54/6/1730-Р3 та №54/5/1730-Р3.

8.33.5. Умови означених Договорів про реструктуризацію заборгованості, зокрема, пункти 9 цих договорів містять положення про те, що виконання зобов`язань боржника забезпечується рішенням Світловодської міської ради від 08.09.2022 №1660 «Про надання гарантій Світловодської міської ради виконання ТОВ «Світловодськпобут» зобов`язань перед АТ «Нафтогаз України», яка гарантує виконання боржником зобов`язань за договором на суму заборгованості, що підлягає реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої здійснюється за рахунок видатків державного бюджету). Забезпечення, зазначене в пункті 9 цих Договорів, обмежується сумою заборгованості, яка становить 6 250 581,19 грн / 11 844 852,59 грн.

8.34. За висновками суду апеляційної інстанції, виконання зобов`язань ТОВ «Світловодськпобут» за договорами про реструктуризацію заборгованості, укладеними відповідно до Закону №1730-VIII, забезпечено застосуванням такого законодавчо визначеного гарантійного механізму, як прийняття рішення органом місцевого самоврядування про надання гарантії, а відтак Рада з прийняттям рішення від 08.09.2022 №1660 виступила гарантом виконання зобов`язання ТОВ «Світловодськпобут» щодо реструктуризованої заборгованості в сумі 18 095 433,78 грн.

8.35. У спірному питанні Верховний Суд виходить з того, що у цивільно-правовому зобов`язанні може виникати, зокрема, солідарна та субсидіарна відповідальність.

8.36. У статті 540 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

8.37. Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

8.38. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

8.39. Отже, Верховний Суд виходить з того, що солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом. Висновок щодо застосування статті 541 ЦК України міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №638/18231/15-ц, де у пункті 53 зазначено, що солідарне зобов`язання виникає лише у випадках, встановлених договором або законом. Тобто солідарні зобов`язання виникають лише у випадках, передбачених договором чи актом чинного законодавства (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №243/10982/15-ц, від 20.06.2018 у справі №308/3162/15-ц, від 12.09.2018 у справі №569/96/17, від 23.01.2019 у справі №712/21651/12).

8.40. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.04.2022 у в справі №910/2615/18 зауважила, що в цивільно-правовому зобов`язанні може виникати, зокрема, солідарна та субсидіарна відповідальність. Зокрема, в разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Субсидіарна ж відповідальність має додатковий характер, який полягає, зокрема, в тому, що в разі, якщо вимога кредитора в повному обсязі задоволена основним боржником, додатковий боржник до відповідальності не притягується. Тому під час виконання зобов`язань важливо визначити вид відповідальності, від цього залежить порядок пред`явлення вимоги кредитора, а також порядок виконання зобов`язання боржником.

8.41. Таким чином, тлумачення статей 540 та 541 ЦК України дає підстави для висновку, що при існуванні множинності осіб у зобов`язанні виникають часткові зобов`язання. Тому стягувач у частковому зобов`язанні має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати свій обов`язок у рівній частці. Натомість солідарне зобов`язання виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

8.42. Отже, солідарна відповідальність - це у зобов`язальному праві відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо.

8.43. Положення статті 546 ЦК України визначають, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

8.44. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 ЦК України).

8.45. У частині першій статті 548 ЦК України також передбачено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

8.46. Отже, норми ЦК України передбачають, що забезпечення виконання зобов`язання встановлюється договором або законом.

8.47. З огляду на наведене вище правове регулювання спірних відносин, суд апеляційної інстанцій у цій справі перш за все мав встановити таке:

- чи виступає Рада у спірних правовідносинах гарантом виконання ТОВ «Світловодськпобут» зобов`язань за договорами реструктуризації за механізмом, передбаченими Законом №1730-VIII;

- який обсяг зобов`язань має Рада як гарант за механізмом, передбаченим Законом №1730-VIII, з чого саме походить цей обсяг зобов`язань;

- чи має Рада статус боржника у спірних правовідносинах з огляду на положення Закону №1730-VIII;

- чи визначений порядок виконання зобов`язань органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду, за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним згідно з цим Законом, яке забезпечується гарантійним механізмом у вигляді прийняття відповідного рішення таким органом;

- чи передбачений законом або іншим актом законодавства солідарний обов`язок органу місцевого самоврядування та суб`єкта приватної форми власності щодо зобов`язань останнього з неналежного виконання умов договорів реструктуризації заборгованості;

- чи рішення Ради від 08.09.2022 №1660 у розумінні положень статей 546-548, 553 ЦК України є правочином, згідно з яким Рада прийняла на себе обов`язок забезпечити/гарантувати виконання ТОВ «Світловодськпобут» своїх зобов`язань перед АТ «Нафтогаз України» з погашення заборгованості, і якщо це забезпечення, то його суть (порука, гарантія тощо);

- чи виникає у органу місцевого самоврядування грошове зобов`язання перед кредитором без укладення окремого договору про забезпечення, передбаченого чинним законодавством, з огляду на те, що відповідач-2 не є комунальним підприємством.

8.48. Зміст оскаржуваної постанови свідчить про те, що суд апеляційної інстанції у вирішенні питання солідарного обов`язку відповідача-1 не у повній мірі дослідів та надав оцінку вищенаведеним нормам права та доводам сторін, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про наявність підстав для солідарної відповідальності відповідача-1 у цій справі.

8.49. Таким чином, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою положення статей 236, 237 ГПК України щодо обов`язку, визначеного процесуальним законом, стосовно повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи та неправильно застосував норми матеріального права, а саме Закону №1730-VIII, пункт 112 Розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статтю 541 ЦК України.

8.50. З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги Ради про порушення окреслених вище норм права судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваного судового рішення є частково обґрунтованими.

8.51. З огляду на те, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що мало своїм наслідком не встановлення обставин, що є визначальними і ключовими у цій справі для вирішення цього спору, з огляду на предмет і підстави позову, на підставі доказів і доводів сторін, беручи до уваги, межі розгляду справи судом касаційної інстанції, які імперативно визначені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим Верховний Суд не формулює остаточного правового висновку з підстави відкриття касаційного провадження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.

8.52. Доводи касаційної скарги ТОВ «Світловодськпобут» щодо оскарження судових рішень попередніх інстанцій в частині стягнення з ТОВ «Світловодськпобут» на користь АТ «Нафтогаз України» судового збору Верховний Суд вважає передчасними з огляду на частину першу статті 129 ГПК України, яка регламентує порядок покладання судового збору, та на висновок Суду про скасування постанови суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, відтак питання щодо застосування положень пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України та частини першої статті 130 ГПК України під час здійснення розподілу судового збору за результатами вирішення спору, сплаченого при поданні позову та апеляційної скарги АТ «Нафтогаз України» мають бути вирішені судом апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

8.53. Верховний Суд вважає не прийнятними доводи, викладені АТ «Нафтогаз України» у відзиві на касаційну скаргу Ради та додаткових поясненнях, а також Ради у відзиві на касаційну скаргу ТОВ «Світловодськпобут», з огляду на вказані вище міркування Верховного Суду, наведені у цій постанові.

8.54. Інші доводи касаційних скарг, з огляду на означене вище, не впливають на висновок Верховного Суду щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції вказаних вище норм права, та передачі справи на новий розгляд.

8.55. Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, наведена міра обґрунтування цього судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

8.56. Учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Доводи Ради про порушення судом апеляційної інстанції норм права при прийнятті оскаржуваної постанови за результатами перегляду справи в касаційному порядку знайшли своє часткове підтвердження з огляду на мотиви та міркування, які викладені у розділі 8 цієї постанови.

9.2. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

9.3. В силу приписів частини четвертої статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

9.4. Ураховуючи, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм права, то за таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Ради задовольнити частково, оскаржувану постанову у справі скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

9.5. Ураховуючи означене у пунктах 8.50. - 8.53. цієї постанови, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу ТОВ «Світловодськпобут» задовольнити частково, а постанову апеляційного суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

9.6. Під час нового розгляду суду слід звернути увагу на викладене у розділі 8 цієї постанови, надати належну правову кваліфікацію спірним правовідносинам, перевірити доводи та докази, а також вагомі (визначальні) аргументи сторін у справі, дати їм належну правову оцінку, і, в залежності від встановленого, вирішити спір відповідно до закону.

10. Судові витрати

10.1. Розподіл судового збору, сплаченого за подання касаційних скарг, відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України, та новий розподіл судових витрат не здійснюється, адже Суд не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує оскаржувану постанову та передає справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, тому за результатами нового розгляду має бути вирішено й питання, зокрема, щодо розподілу судового збору.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Світловодської міської ради на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі №912/1850/24 задовольнити частково.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.11.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі №912/1850/24 задовольнити частково.

3. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі №912/1850/24 скасувати.

4. Справу №912/1850/24 передати на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова

З окремою думкою судді Бенедисюка І. М.

Відповідно до частини третьої статті 314 ГПК України постанова оформлена суддею Малашенковою Т. М.