ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"05" лютого 2026 р. Справа № 918/626/15

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

суддя Павлюк І.Ю.

суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Гуль Н.В. (адвокат)

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

від апелянта: Козійчук О.І. (адвокат)

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі) на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 15.09.2016 (суддя Горплюк А.М.)

у справі № 918/626/15

за позовом ОСОБА_2

до Українсько-польського підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Бернд Бруггеманн Україна"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна Корпорація Київгорбуд"

про звернення стягнення на заставлене майно

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду Рівненської області перебувала позовна заява Публічного акціонерного товариства "Перший Інвестиційний Банк" (правонаступник - ОСОБА_3 ) до Українсько-польського підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Бернд Бруггеманн Україна" з вимогою про звернення стягнення на заставлене майно.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 11.08.2015 позовні вимоги задоволено.

На виконання вказаного судового рішення видано наказ від 01.09.2015 (з урахуванням ухвали від 28.12.2015 про виправлення помилки) про його примусове виконання.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.09.2016 задоволено заяву ОСОБА_3 про заміну способу виконання судового рішення від 11.08.2015 по справі № 918/626/15. Змінено спосіб виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 11.08.2015 по справі № 918/626/15, в рахунок погашення наявної заборгованості в сумі 4 460 763,70 грн визнати за ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України в Львівській області 27.08.1996, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) право власності на наступне майно:

- земельну ділянку площею 1,2254 га, яка розташована по АДРЕСА_2 , та належить Українсько-Польському підприємству з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Бернд Бруггеманн Україна" згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 255648 від 27.03.2008, виданого на підставі рішення Сарненської міської ради № 808 від 26.02.2008, кадастровий номер - 56 254 101 00:01:030:0035, цільове призначення - для будівництва, обслуговування та реконструкції цеху мінеральної води під цех по виготовленню виробів із дерева;

- деревообробний цех загальною площею 3269,7 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 54 та належить Українсько-Польському підприємству з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Бернд Бруггеманн Україна" на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 25.10.2007, виданого на підставі рішення Сарненської міської ради № 736 від 17.10.2007, Технічного паспорта на виробничий будинок: Деревообробний цех по вул. Бєлгородській 31 в м. Сарни від 18.03.2016 та Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, який належить до І-ІІІ категорії складності від 30.06.2016.

Не погоджуючись із вказаним процесуальним рішенням суду першої інстанції, 04.11.2025 ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі) звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить ухвалу Господарського суду Рівненської області від 15.09.2016 у справі № 918/626/15 скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 02.09.2016 про заміну способу виконання судового рішення Господарського суду Рівненської області від 11.08.2015 у даній справі. Одночасно скаржник просив суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого господарського суду.

Апеляційна скарга мотивована порушенням права власності скаржника, гарантованого ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, шляхом безпідставного включення судом до складу іпотечного майна об`єкту, який перебуває у приватній власності скаржника, чим фактично обмежено право володіння, користування і розпорядження майном.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.11.2025 поновлено ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі) строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Рівненської області від 15.09.2016 у справі № 918/626/15. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Вдовиченко Галини Михайлівни на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 15.09.2016 у справі № 918/626/15; апеляційну скаргу постановлено розглянути із повідомленням (викликом) сторін.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується із доводами апелянта та вказує, що Вдовиченко Г.М. не є належним суб`єктом апеляційного оскарження в розумінні процесуального закону, у зв`язку з чим апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст. 264 ГПК України.

Від апелянта також надійшла відповідь на відзив позивача, вказуючи про безпідставне втручання у право власності на приміщення та узаконення його за іншою особою на підставі оскаржуваної ухвали Господарського суду Рівненської області від 15.09.2016.

Також до суду апеляційної інстанції були подані додаткові пояснення та заяви про долучення доказів до матеріалів даної справи.

В судовому засіданні присутні представники позивача та апелянта підтримали доводи, викладені у поданих ними процесуальних документах та надали усні пояснення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Окрім того, інформація щодо слухання судом справ є публічною і розміщується на офіційному веб-сайті суду в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність в учасників можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

За умовами ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи № 918/626/15 та проаналізувавши наявні докази, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство "Перший Інвестиційний Банк" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Українсько - Польського підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Бернд Бругтеманн Україна" про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна Корпорація Київгорбуд" перед Публічним акціонерним товариством "Перший Інвестиційний Банк" за кредитним договором № 41/0811-КЮ від 12.12.2008 зі змінами до нього, в розмірі 4 726 611,84 грн та звернути стягнення на заставлене майно згідно Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В. 12.12.2008 за № 7808 (зі змінами) та Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Комарницькою О.В, 12.12.2008 за № 7806 (зі змінами).

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 11.08.2015 позовні вимоги задоволено.

На виконання судового рішення від 11.08.2015 видано наказ від 01.09.2015 про примусове його виконання.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28.12.2015 виправлено помилку в наказі від 01.09.2015 шляхом вказання місцезнаходження заставленого згідно іпотечних договорів майна (земельної ділянки площею 1,2254 га та будівлі цеху мінеральної води загальною площею 2 657,6 кв.м.) АДРЕСА_2 .

Приведено наказ від 01.09.2015 по справі № 918/626/15 у відповідність до вимог ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", шляхом зазначення наступної інформації:

"Стягувач: Публічне акціонерне товариство "Перший Інвестиційний Банк" (04073, м. Київ, Московський проспект, 6, ).

Боржник: Українсько-Польське підприємство з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Бернд Бруггеманн Україна" (33024, м. Рівне, вул. Соборна, буд. 370, )."

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09.08.2016 на підставі ст. 25 ГПК України замінено позивача по справі Публічне акціонерне товариство "Перший Інвестиційний Банк" на його процесуального правонаступника - ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 02.09.2016 було подано заяву про заміну способу виконання судового рішення, в якій заявник просив суд змінити спосіб виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 11.08.2015 у справі № 918/626/15 та в рахунок погашення наявної заборгованості в сумі 4 460 763,70 грн визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 1,2254 га, яка розташована по АДРЕСА_2 та будівлю цеху мінеральної води загальною площею 2 657,6 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_2 , а також просив припинити право власності Українсько - Польського підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Бернд Бруггеманн Україна" на вказане майно.

Вказана заява мотивована тим. що ОСОБА_3 неодноразово зверталась до Українсько-Польського підприємства з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Бернд Бруггеманн Україна" з вимогою в добровільному порядку виконати виконавчий документ та погасити суму заборгованості в розмірі 4 460 763,70 грн, однак боржник повідомив, що виконати рішення шляхом сплати заборгованості Товариство не має змоги.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.09.2016 задоволено заяву ОСОБА_3 про заміну способу виконання судового рішення від 11.08.2015 по справі № 918/626/15. Змінено спосіб виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 11.08.2015 по справі № 918/626/15, а саме - в рахунок погашення наявної заборгованості в сумі 4 460 763,70 грн визнати за ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України в Львівській області 27.08.1996, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) право власності на наступне майно:

- земельну ділянку площею 1,2254 га, яка розташована по АДРЕСА_2 , та належить Українсько-Польському підприємству з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Бернд Бруггеманн Україна" згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 255648 від 27.03.2008, виданого на підставі рішення Сарненської міської ради № 808 від 26.02.2008, кадастровий номер - 56 254 101 00:01:030:0035, цільове призначення - для будівництва, обслуговування та реконструкції цеху мінеральної води під цех по виготовленню виробів із дерева;

- деревообробний цех загальною площею 3269,7 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 54 та належить Українсько-Польському підприємству з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Бернд Бруггеманн Україна" на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 25.10.2007, виданого на підставі рішення Сарненської міської ради № 736 від 17.10.2007, Технічного паспорта на виробничий будинок: Деревообробний цех по вул. Бєлгородській 31 в м. Сарни від 18.03.2016 та Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, який належить до І-ІІІ категорії складності від 30.06.2016.

В свою чергу, за твердженням апелянта ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі), на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2008 за № 4107, посвідчений приватним нотаріусом Овдіюк Д.І., витягу про реєстрацію права власності, серія та номер: б/н, виданий 19.03.2008, видавник КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації Рівненської обласної ради" та технічного паспорту (Інвентаризаційна справа № 4775-1, вона є власником адмінбудівлі цеху мінеральної води "Г-2", яка знаходиться на земельній ділянці загальною площею 1,2254 га з кадастровим номером :01:030:0035, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відтак 04.11.2025 остання звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та просить ухвалу Господарського суду Рівненської області від 15.09.2016 у справі № 918/626/15 скасувати.

Апелянт зазначає, що про порушення прав їй стало відомо, коли з метою проведення поточної технічної інвентаризації та при спробі зайти на територію та до адмінбудівлі цеху мінеральної води "Г-2" охороною та гр. ОСОБА_4 (орендар, директор та засновник ТОВ "Чиж - Будтранс", код ЄДРРПОУ 42720996) були вчинені перешкоди у вигляді недопуску до приміщення та на територію всього об`єкту нерухомості. При цьому, гр. ОСОБА_4 в присутності поліцейського Наконечного Ю.А. та сержанта ОСОБА_5 пред`явив документи, а саме копію договору оренди будівель загальною площею 3242,2кв.м. та земельну ділянку загальною площею 1,2254 га з кадастровим номером :01:030:0035, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та витяг з реєстру речових прав про здійснення реєстрації права власності за ТОВ "Продакшн Джессіка" () вказавши, що всі будівлі на вищезазначеній земельній ділянці належать ТОВ "Продакшн Джессіка", а згідно договору оренди від 29.08.2025 ТОВ "Чиж - Будтранс" орендує їх разом із земельною ділянкою.

Для з`ясування інформації про те, чи вчинялися та ким дії щодо адмінбудівлі, скаржниця звернулась до приватного нотаріуса Круліковської О.А. Рівненського міського нотаріального округу із заявою від 02.10.2025.

З отриманої у відповідь інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.10.2025 стало відомо, що ТОВ "Продакшн Джессіка" набуло права власності на адмінбудівлю згідно акту прийому - передачі майна від 21.02.2017, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ "Продакшн Джессіка" та протоколу загальних зборів учасників товариства від 08.02.2017 ТОВ "Продакшн Джессіка".

Підставою для виникнення права власності на нерухоме майно, яке було внесене гр. ОСОБА_3 до статутного капіталу ТОВ "Продакшн Джессіка", була ухвала Господарського суду Рівненської області від 15.09.2016 по справі № 918/626/15.

У зв`язку із цим, 06.10.2025 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Господарського суду Рівненської області, в якій просила надати можливість ознайомитися з матеріалами справи № 918/626/15 та дозволити зняти копії (фотокопії) з необхідних документів, а 28.10.2025 нею отримано роздруківку із Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали Господарського суду Рівненської області від 15.09.2016 по справі № 918/626/15 особисто під підпис у Господарському суді Рівненської області, однак в наданні матеріалів справи для ознайомлення було відмовлено.

З тексту ухвали Господарського суду Рівненської області від 15.09.2016 по справі № 918/626/15 апелянт дійшла висновку, що суд вирішив питання про право власності на адмінбудівлю, яка належить ОСОБА_1 на вищевказаних правових підставах, позбавивши апелянта її прав шляхом створення ще одного власника будівлі - ОСОБА_3 за безпідставно ініційованим спором. Таким чином, фактично було позбавлено ОСОБА_1 належного їй майна, запис про право власності якого на сьогоднішній день є чинним.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд зазначає таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 пп. 3.1 п. 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 №11-рп/2007).

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Відповідно до приписів пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з конституційних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Отже, Держава гарантує право на апеляційний перегляд справи, який здійснюється після її розгляду в суді першої інстанції, а касаційне оскарження допускається у визначених законом випадках.

За змістом статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону у статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі "Беллє проти Франції" (Bellet v. France) ЄСПЛ у рішенні від 04.12.1995 зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом.

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", заява № 3236/03).

Апелянт ОСОБА_1 не є учасником справи № 918/626/15 та подала апеляційну скаргу як особа, на думку якої, суд вирішив питання про її права власності внаслідок прийняття оскаржуваної ухвали від 15.09.2016 про заміну способу виконання судового рішення Господарського суду Рівненської області від 11.08.2015 шляхом безпідставного включення судом до складу іпотечного майна об`єкту, який перебуває у приватній власності скаржника.

Відповідно до частини першої статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Тобто частиною першою статті 254 ГПК України визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким, зокрема, розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи із предмета та підстав позову.

Також указана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, незалучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Така правова позиція послідовно та неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 10.09.2020 та від 23.11.2020 у справі № 914/1643/19, від 05.11.2020 у справі № 912/837/19, від 20.09.2021 у справі № 910/6681/20, від 19.01.2023 та від 18.09.2023 у справі № 914/1334/20, від 04.10.2023 у справі № 910/1005/23, від 16.10.2023 у справі № 914/794/21, від 12.03.2024 у справі № 910/6180/20, від 17.05.2024 у справі № 910/5094/23, від 22.05.2024 у справі № 910/4552/23.

Також колегія суддів звертається до правової позиції, викладеної Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 17.10.2022 у справі № 904/6084/21 (пункт 6.4), зокрема, про таке.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та/або обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на час розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та/або обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та/або обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо у мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права, інтереси та/або обов`язки такої особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права, інтереси та/або обов`язки такої особи. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги [наведене відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15-г].

Така правова позиція узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.04.2024 у справі № 916/4093/21 (пункт 108).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та/або обов`язки скаржника і які конкретно.

Тобто чинний ГПК України передбачає необхідність дослідження апеляційним господарським судом наявності правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі; чи вирішено місцевим господарським судом питання про права, інтереси та/або обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням.

Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи із зазначеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги.

Відтак особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та/або обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Тобто скаржник повинен підтвердити безпосередність його правового зв`язку з оскаржуваним судовим рішення, а саме: чітко зазначити в апеляційній скарзі, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та/або обов`язки, та про які саме.

При цьому суд апеляційної інстанції насамперед має з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права, інтереси та/або обов`язки скаржника та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про залучення скаржника до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та, як наслідок, скасувати судове рішення на підставі пункту 4 частини третьої статті 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо ж судом апеляційної інстанції буде встановлено, що права, інтереси та/або обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права, інтереси та/або обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд вправі закрити апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 62/112 та від 16.01.2020 у справі № 925/1600/16, а також у постановах Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 910/21451/16, від 05.11.2020 у справі № 912/837/19, від 17.05.2024 у справі № 910/5094/23, від 22.05.2024 у справі № 910/4552/23.

Рішенням місцевого господарського суду від 11.08.2015 позовну заяву було задоволено. Відтак, судом вирішено спір виходячи із суб`єктного складу його учасників.

Оскаржуваною судовою ухвалою від 09.08.2016 на підставі ст. 25 ГПК України замінено позивача по справі - Публічне акціонерне товариство "Перший інвестиційний банк" на його процесуального правонаступника ОСОБА_3 та змінено спосіб виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 11.08.2015 по справі № 918/626/15, а саме, в рахунок погашення наявної заборгованості в сумі 4 460 763,70 грн визнано за ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України в Львівській області 27.08.1996) право власності на наступне майно:

- земельну ділянку площею 1,2254 га, яка розташована по АДРЕСА_2 , та належить Українсько-польському підприємству з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю "Бернд Бруггеманн Україна" згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 255648 від 27.03.2008, виданого на підставі рішення Сарненської міської ради № 808 від 26.02.2008, кадастровий номер - 56 254 101 00:01:030:0035, цільове призначення - для будівництва, обслуговування та реконструкції цеху мінеральної води під цех по виготовленню виробів із дерева;

- деревообробний цех загальною площею 3269,7 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 54 та належить Українсько-польському підприємству з іноземними інвестиціями у формі Товариства з обмеженою відповідальністю " Бернд Бруггеманн Україна" на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 25.10.2007, виданого на підставі рішення Сарненської міської ради № 736 від 17.10.2007, Технічного паспорта на виробничий будинок: Деревообробний цех по вул. Бєлгородській 31 в м. Сарни від 18.03.2016 та Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, який належить до І-ІІІ категорії складності від 30.06.2016."

Тобто оскаржуваною ухвалою лише змінено спосіб виконання рішення суду - спосіб реалізації предметів забезпечувального обтяження замінено на визнання права власності.

Що ж до предметів забезпечувального обтяження, то їх перелік та склад визначався іпотечним договором.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про іпотеку", обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Таким чином, на всі об`єкти нерухомого майна, які були предметом спірного договору іпотеки було накладено обтяження та зареєстровано заборону у встановленому законодавством порядку.

Натомість, із матеріалів апеляційної скарги вбачається, що 24.04.2013 за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна реєстр. номер 4, опис об`єкта: "Г2-адмінбудівля цеху мінеральної води, 2-4вхідні сходи, 2-5 вхідні сходи", адреса: АДРЕСА_3 . При цьому, доказів наявності будь - яких обтяжень на вказаний об`єкт немає.

Вказане підтверджує, що такий об`єкт нерухомого майна не був обтяжений іпотекою, не міг входити до складу предметів забезпечувального обтяження у справі № 918/626/15.

Поряд з цим судова колегія звертає увагу апелянта на наступні обставини. Навіть у випадку входження майна скаржника до складу деревообробного цеху, який оскаржуваною ухвалою визнаний на праві приватної власності за ОСОБА_3 , обраний спосіб захисту прав апелянта не призведе до їх поновлення.

В даному випадку суд зауважує, що майна на даний час перебуває у власності іншої особи - ТОВ "Продакшн Джессіка", яка в свою чергу не являється учасником справи № 918/626/15, а відтак скасування ухвали від 15.09.2016 не призведе до повернення сторін в попередній стан. По-друге, відповідача у даній справі - Українсько-польське підприємство з іноземними інвестиціями у формі ТОВ "Бернд Бруггеманн Україна" ліквідовано без правонаступників, що також унеможливлює повернення сторін до попереднього стану та робить неспроможним подальший розгляд справи у випадку залучення апелянта до участі у справі в якості третьої особи в силу вимог п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Враховуючи зазначені обставини та актуальну судову практику, колегія суддів відмічає, що належним способом захисту прав скаржника в даній ситуації буде звернення до суду з віндикаційним (ст. 387 ЦК України) або негаторним (ст. 391 ЦК України) позовом до особи, яка є останнім (діючим) власником майна.

У постановах Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 09.06.2018 у справі № 910/18705/17, від 11.07.2018 у справі № 910/2635/17, від 19.06.2018 у справі № 904/1192/16 неодноразово зазначено, що особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Колегією суддів враховано, що особа, яка не брала участі у справі, вправі оскаржити судове рішення, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та/або обов`язки. При цьому особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та/або обов`язки (пункт 18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3). Тобто законодавець гарантує процесуальне право особи, яку не було залучено до участі у справі, на оскарження судового рішення, яке, на її думку, зачіпає її права, інтереси та/або обов`язки. Зазначене є гарантією реалізації права на справедливий суд у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Так, у пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі "Надточій проти України" (заява № 7460/03) та в пункті 23 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 "Гурепка проти України № 2" (заява № 38789/04) наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді. Суд наголошує, що право бути почутим є одним із ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України та статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення.

Про обов`язок суду забезпечити особі, яка звернулася за судовим захистом, право "бути почутою" шляхом належної оцінки судом доводів та аргументів такої особи, викладених в її заяві (скарзі), з метою реалізації основних принципів правосуддя, зокрема принципу змагальності, неодноразово і послідовно зазначала Велика Палата Верховного Суду в постановах від 22.11.2023 у справі № 2610/7240/2012, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 06.11.2018 у справі № 1326/1314/2012.

Ухвалою від 17.11.2025 апеляційним судом було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 15.09.2016 у справі № 919/626/15 для надання можливості апелянту реалізувати своє право "бути почутим" у суді апеляційної інстанції.

При цьому, з`ясувавши після відкриття апеляційного провадження обставини на предмет наявності / відсутності безпосереднього правового зв`язку між скаржником та оскаржуваним судовим рішенням, виходячи із суб`єктного та предметного складу даної справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правового статусу ОСОБА_1 та про відсутність матеріально - правового зв`язку останньої із прийнятими у даній справі судовими рішеннями, зокрема, оскаржуваною ухвалою від 15.09.2015 не вирішувались питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 .

Зазначене є підставою для закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 у порядку пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України.

За таких обставин, подані апелянтом клопотання ат заяви в межах апеляційного розгляду (про призначення експертизи, залучення доказів тощо) залишаються судом без розгляду.

Керуючись ст. 233, 234, 235, 264, 271 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі) на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 15.09.2016 у справі № 918/626/15 - закрити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст складено 11.03.2026

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Крейбух О.Г.