ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/713/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1

до відповідача 1- ОСОБА_2

відповідача-2 ОСОБА_3

відповідача-3 ОСОБА_4

треті особи:

- ОСОБА_5 ,

- Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТА»

про переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (учасник та керівник ТОВ «АТЛАНТА») звернувся з позовом до відповідача 1- ОСОБА_2 , відповідача-2 ОСОБА_3 , відповідача-3 ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТА», яким просить суд:

Перевести на ОСОБА_1 права та обов`язки покупця ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «АТЛАНТА» № 1 від 28.02.2025, який оформлено актом № 1 приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ «АТЛАНТА» від 28.02.2025:

- щодо частки у розмірі 25% статутного капіталу ТОВ «АТЛАНТА», відчуженої ОСОБА_3 за ціною 4625грн,

- щодо частки у розмірі 25% статутного капіталу ТОВ «АТЛАНТА», відчуженої ОСОБА_4 за ціною 4625грн.

Так, акті приймання-передачі частки від 28.02.2025 зазначено, що розмір 25% частки становить 4625грн.

Позовні вимоги, мотивовані тим, що учасники товариства ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мали по 25% частки у статутному капіталі і продали їх ОСОБА_8 , але при цьому не дотримались процедури переважного права інших учасників.

Позивач вніс на депозитний рахунок суду 9250грн відповідно до вимог п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Згідно з ч. 5, 6 ст. 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника товариства є порушеним. Позовна давність за такими вимогами становить один рік.

Статутом товариства може встановлюватися інший порядок реалізації переважного права учасників товариства, розподілу відчужуваної частки (частини частки) між іншими учасниками товариства, відмови від реалізації переважного права учасників товариства. Статутом може встановлюватися, що учасники товариства не мають переважного права. Статутом також може бути передбачений обов`язок учасника товариства, який має намір продати частку (частину частки) третій особі, провести спершу переговори щодо її продажу з іншими учасниками товариства. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.

Позивачем додано до позову рішення загальних зборів товариства від 21.04.2021, яким затверджено модельний статут.

В п. 15.2 статуту зазначено, що учасник має переважне право на придбання частки.

Згідно з п. 15.2.1 якщо кілька учасників товариства мають намір скористатись переважним правом, вони придбувають частку пропорційно розміру належних їм часток у статутному капіталі.

В п. 15.2.2 зазначено, що учасник товариства, який має намір продати свою частку третім особам, зобов`язаний письмово повідомити про це іншим учасникам та проінформувати про ціну та розмір частки, інші умови продажу.

Учасник, який отримав повідомлення про намір продажу частки, повинен протягом 30 днів з дня отримання повідомлення повідомити про свій намір скористатись належним правом або про відмову від реалізації.

Згідно з п. 15.2.4 статуту якщо жоден із учасників протягом встановленого строку не повідомить письмово про намір скористатись своїм переважним правом, така частка може бути відчужена третій особі на умовах, про які були повідомлені учасники товариства.

Позивач зазначає, що він не отримував від відповідача-2 та відповідача-3 повідомлення про намір продати їх частки, на підтвердження чого він надав довідку від 14.02.2026 ТОВ «АТЛАНТА».

Одночасно з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову, якою він просить :

- накласти арешт на частку у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ АТЛАНТА (, адреса: Україна, 67842, Одеська область, Овідіопольський р-н, село Дальник, вул. Дружби, будинок 148), яка належить Відповідачу - 1 ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1ПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 17.04.2008 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_1 ) на підставі державної реєстрації від 03.03.2025 року, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

- заборонити Відповідачу - 1 ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 17.04.2008 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_1 ) відчужувати у будь-який спосіб частку у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ АТЛАНТА (, адреса: Україна, 67842, Одеська область, Овідіопольський р-н, село Дальник, вул. Дружби, будинок 148), яка належить йому на підставі державної реєстрації від 03.03.2025 року, до набрання законної сили рішенням суду у справі;

- заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вносити зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам та особам, уповноважених на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення відомостей та/або змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити визначені судом реєстраційні дії відносно ТОВ АТЛАНТА (, адреса: Україна, 67842, Одеська область, Овідіопольський р-н, село Дальник, вул. Дружби, будинок 148), що стосуватиметься його учасника - ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 . паспорт НОМЕР_2 , виданий 17.04.2008 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_1 ), а саме:

- щодо внесення змін до відомостей про такого учасника;

- щодо зміни частки такого учасника;

- щодо відчуження частки (частини частки) будь-яким способом;

- щодо внесення частки до статутного капіталу іншої юридичної особи;

- щодо виходу такого учасника з товариства;

окрім реєстраційних дій, що здійснюються на підставі судових рішень, які набрали законної сили.

Заявник зазначає, що йому не було відомо про продаж часток у статутному капіталі і є можливість подальшого відчуження частки, через що неможливо буде виконати рішення суду. Також позивач зазначає, що метою заходу забезпечення позову є збереження статусу частки до вирішення спору по суті.

Розглядаючи заяву позивача про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно зі статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Відповідно до ч. 10 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В даному випадку позовні вимоги позивача спрямовані на переведення прав та обов`язків покупця частки у статутному капіталі, тобто є майновим спором.

Відповідно до частини першої статті 137 ГПК позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частина третя статті 137 ГПК).

Відповідно до частини четвертої статті 137 ГПК заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Згідно з частиною одинадцятою статті 137 ГПК не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці.

Майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатись у ціні заявленого позову. Подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №907/9/17.

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці. Подібна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №910/13737/19.

Позивач у даній справі заявив позовні вимоги, що мають майновий характер.

Суд враховує, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, право власності не обмежується фізичними речами та передбачає, що право вимоги, законний інтерес та правомірне очікування особи, до яких, зокрема, належать інтереси, що зумовлені корпоративними правами засновника товариства, також повинні отримати прямий ефективний захист («Веуеler v. Itаly», № 33202/96, §100; «Case of Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany», № 42527/98, §83).

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці наголошує, що обов`язок ефективного здійснення захисту прав державою передбачає також позитивний обов`зок держави гарантувати ефективне та справедливе розв`язання в національних судах будь-яких спорів, у тому числі пов`язаних із захистом інтересів акціонера, спрямованих на задоволення його легітимного прагнення щодо отримання правомірної вигоди від його корпоративних прав («Совтрансавто проти України», заява № 48553/99, §96; «Chadzitaskos and Franta v. The Czech Republic» заяви № 97398/07, 31244/07, 11993/08 та 3957/09, §48).

З огляду на майновий характер позовних вимог, які мають вартісне, грошове вираження, вжиття судом заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 50% частки в статутному капіталі товариства відповідає вимогам норм статей 136, 137 ГПК, зокрема, в частині співмірності із заявленими позивачем вимогами.

У постанові від 29.06.2023 №918/124/23, вирішуючи питання щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку у статутному капіталу у справі про переведення прав і обов`язків покупця, Верховний Суд зазначив, що, враховуючи обставини цієї справи та предмет позову, належним способом захисту у випадку порушення переважного права купівлі майна, є переведення прав і обов`язків покупця на привілейовану особу. Водночас, таке переведення можна здійснити лише в тому разі, якщо майно залишилось у володінні первісного покупця.

Розпорядження такою часткою до вирішення спору судом очевидно не відповідає ефективному захисту або поновлення оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Враховуючи предмет цього спору, а також заявлений захід забезпечення позову - накладення арешту на частку в статутному капіталі товариства, на розмір якої претендує позивач, а також заборона вчинення дій щодо частки, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову е розумним, обґрунтованим та адекватним. Адже накладення арешту на спірну частку в статутному капіталі товариства, має логічний зв`язок з предметом позовних вимог, що заявлені, і такий захід може забезпечити ефективний захист прав або інтересів позивача у разі ухвалення рішення про задоволення позову. Вжиття такого заходу забезпечення позову є достатнім і співмірним із заявленими позовними вимогами, адже унеможливить розпорядження вказаним розміром частки в статутному капіталі товариства.

Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову, позаяк вжиття спірних заходів забезпечення позову спрямоване на запобігання імовірним порушенням корпоративних прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін.

Також Верховний Суд в цій постанові звернув увагу, що метою заходу забезпечення позову є підтримання "status quo", поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кюблер проти Німеччини" (заява N 32715/06). У зв`язку з цим вжиття відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком збереження існуючого станом на момент подання заяви стану - збереження спірної частки у статутному капіталі у власності відповідача. Тому відсутні підстави вважати, що права відповідача будуть порушені, а баланс інтересів порушений (п.п.47-61 вказаної постанови).

Таким чином, приймаючи вказану постанову суд зауважує, що спірна частка може бути відчужена до завершення розгляду спору, що призведе до необхідності звернення позивача до суду з іншими позовами, оскільки даний спосіб захисту не призведе до поновлення прав позивача у одному судовому провадженні (у випадку задоволення позову).

З огляду на викладене, суд вважає правильним та обґрунтованим вжиття судом першої інстанції заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно (50% частки в статутному капіталі товариства) для забезпечення виконання можливого в майбутньому рішення суду про переведення на позивача прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу 50% часток в статутному капіталі товариства.

Отже, предметом спору у справі є захист права власності позивача на частку у статутному капіталі товариства. Невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на частку, яка є предметом спору, утруднить можливість для позивача вчиняти дії, направлені на відновлення стану, який існував до порушення його прав у разі задоволення позову. Тобто, що існує обґрунтоване припущення про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання рішення суду.

Також суд задовольняє решту заяви позивача про забезпечення позову, виходячи з того, що ці вимоги кореспондуються у даному випадку з вимогами позивача про переведення прав покупця на частку в статутному капіталі.

Отже, подальші зміни складу учасників, розміру їх часток, розміру статутного капіталу товариства та відчуження частки, право на яку оспорює позивач, можуть призвести до унеможливлення відновлення його права у разі, якщо під час розгляду даної справи судом буде встановлено факт його порушення.

Викладені у постанові Верховного Суду від 13.01.2023 у справі №918/531/22 висновки, відповідно до яких забороні підлягає вчинення не будь-яких дій, зокрема, внесення до ЄДР не будь-яких відомостей стосовно товариства, а лише тих, що можуть призвести до можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, можуть ускладнити виконання рішення суду (у разі його ухвалення на користь позивачів) та викликати труднощі при його виконанні. Такі заходи мають прямо стосуватись предмету позову. У наведеній справі в резолютивній частині рішення суд заборонив широке і по суті необмежене коло дій, зокрема, заборонив суб`єктам державної реєстрації, визначеним законом, вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії стосовно товариства щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР, про зміну складу та часток засновників/учасників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені підприємства, про зміну органів управління товариства, про зміну місцезнаходження товариства, про зміну розміру статутного капіталу товариства, проводити передачу реєстраційної справи товариства, крім як на виконання судових рішень, які набрали законної сили. Однак, суд жодним чином не аргументував, яким чином це забезпечить виконуваність судового рішення за позовом, яким оскаржена зміна директора на підставі рішення загальних зборів.

У цій справі господарський суд вважає необхідним вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації вносити конкретні дії зміни до відомостей про товариство, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також суд враховує, що відповідно до частини десятої 10 статті 137 ГПК заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Застосування заходів забезпечення позову лише тимчасово унеможливлює відчуження спірної частки та забороняє державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо товариства вносити зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про зміну частки засновника (учасника) у статутному капіталі та зміну розміру статутного капіталу товариства, що не має своїм наслідком будь-якого перешкоджання його господарській діяльності та спрямовано на запобігання ймовірним порушенням речових прав позивача та забезпечують збалансованість інтересів сторін.

Тобто, застосування заходів забезпечення позову носить тимчасовий характер, не завдасть шкоди та збитків ні відповідачам, ні іншим особам та не позбавить можливості здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплати податків тощо, а лише тимчасово обмежить право власника спірної частки на її відчуження. Вжиття наведених заходів забезпечення позову у цій справі, як зазначалось, спрямоване виключно на збереження існуючого становища та на ефективний захист порушених прав та інтересів позивача у випадку задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.09.2023 у справі № 911/1430/23.

Також суд враховує, що Верховний Суд в постанові від 23.02.2024 у справі № 910/9426/23 зазначив « 50. Верховний Суд у постанові від 29.06.2023 у справі №918/124/23, вирішуючи питання щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на частку у статутному капіталі зазначив, що відчуження спірної частки до завершення розгляду спору, призведе до необхідності звернення позивача до суду з іншими позовами.

51. Також Верховний Суд у цій постанові звернув увагу, що метою заходу забезпечення позову є підтримання "status quo", поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кюблер проти Німеччини" (заява №32715/06). У зв`язку з цим вжиття відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком збереження існуючого станом на момент подання заяви стану - збереження спірної частки у статутному капіталі у власності відповідача. Тому відсутні підстави вважати, що права відповідача будуть порушені, а баланс інтересів порушений.

52. Суди попередніх інстанцій правильно вказали, що накладення арешту на частку в статутному капіталі ПП "Злагода-2000" та на належне підприємству нерухоме майно жодним чином не вплине на поточну господарську діяльність ПП "Злагода-2000", адже не впливає на можливість укладання договорів з контрагентами, здійснення поточної господарської діяльності. Існування таких заходів надасть реальну можливість поновлення порушених прав позивача за захистом яких він звернувся до суду у випадку задоволення його позову, адже метою такого позову є відновлення права власності на придбану частку в розмірі 100% статутного капіталу ПП "Злагода-2000"»

Предмет позову та предмет спору є різними. Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем, а предметом позову - є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті (постанова Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 461/10920/14-ц)

Отже, заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, стосуються предмету спору - лише спірної частки у статутному капіталі ТОВ «АТЛАНТА» в розмірі 50%, яка належить ОСОБА_9 , адже існування таких заходів надасть реальну можливість поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у випадку задоволення його позову, адже метою такого позову є переведення прав покупця на частку в розмірі 50% статутного капіталу ТОВ «АТЛАНТА», яка наразі належить

ОСОБА_10 огляду на викладене, суд задовольняє заяву позивача про забезпечення позову, оскільки дійшов висновку, що ним доведено необхідність вжиття заходів забезпечення.

За змістом ст. 144 ГПК України, ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Окремо суд звертає увагу на те, що в ч.6 ст.140 ГПК України передбачена можливість вирішення судом питання щодо зустрічного забезпечення.

Частинами 1 та 4 ст.141 ГПК України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

З огляду на те, що на теперішній час у суду відсутня інформація з приводу можливих збитків відповідачів, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, правові передумови для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються.

Разом з тим, відповідачі не позбавлений права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду протягом строків, встановлених ст.141 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234, 235 ГПК України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на частку у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ АТЛАНТА (, адреса: Україна, 67842, Одеська область, Овідіопольський р-н, село Дальник, вул. Дружби, будинок 148), яка належить Відповідачу - 1 ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1ПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 17.04.2008 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_1 ) на підставі державної реєстрації від 03.03.2025 року, до набрання законної сили рішенням суду у цій справі;

- заборонити Відповідачу - 1 ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 17.04.2008 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_1 ) відчужувати у будь-який спосіб частку у розмірі 50% статутного капіталу ТОВ АТЛАНТА (, адреса: Україна, 67842, Одеська область, Овідіопольський р-н, село Дальник, вул. Дружби, будинок 148), яка належить йому на підставі державної реєстрації від 03.03.2025 року, до набрання законної сили рішенням суду у справі;

- заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вносити зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, нотаріусам та особам, уповноважених на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення відомостей та/або змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити визначені судом реєстраційні дії відносно ТОВ АТЛАНТА (, адреса: Україна, 67842, Одеська область, Овідіопольський р-н, село Дальник, вул. Дружби, будинок 148), що стосуватиметься його учасника - ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 . паспорт НОМЕР_2 , виданий 17.04.2008 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_1 ), а саме:

- щодо внесення змін до відомостей про такого учасника;

- щодо зміни частки такого учасника;

- щодо відчуження частки (частини частки) будь-яким способом;

- щодо внесення частки до статутного капіталу іншої юридичної особи;

- щодо виходу такого учасника з товариства;

окрім реєстраційних дій, що здійснюються на підставі судових рішень, які набрали законної сили.

3. Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 )

Боржник: ОСОБА_2 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 17.04.2008 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, адреса: АДРЕСА_1 )

4. Дана ухвала є виконавчим документом та підлягає виконанню на підставі Закону України "Про виконавче провадження". Ухвала може бути пред`явлена до виконання у строк, передбачений ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 03 березня 2026 року.

5. Ухвала може бути оскаржена протягом 10 днів з дня складення її повного тексту до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 8 ст. 140 ГПК України).

Повний текст ухвали складено та підписано 03.03.2026.

Суддя Литвинова Вікторія Володимирівна