ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2026 р. м. Київ Справа № 911/3534/25

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХБУДМЕХАНІКА-СПЕЦКОНТРАКТ" (03035, м. Київ, вул. Мокра, буд. 3, літера А, оф. 131)

до Приватного акціонерного товариства "Бориспільський комбінат будівельних матеріалів" (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Запорізька, буд. 16)

про стягнення 357293,91 грн. заборгованості за договором підряду № 301 від 15.01.2024 р.,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕХБУДМЕХАНІКА-СПЕЦКОНТРАКТ" (далі ТОВ "ТЕХБУДМЕХАНІКА-СПЕЦКОНТРАКТ", позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Бориспільський комбінат будівельних матеріалів" (далі ПрАТ "Бориспільський комбінат будівельних матеріалів", відповідач) про стягнення 357293,91 грн. заборгованості за договором підряду № 301 від 15.01.2024 р.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду № 301 від 15.01.2024 р. в частині оплати за виконані роботи, у зв`язку з чим позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 355812,00 грн. основної заборгованості, 555,68 грн. 3% річних, 926,13 грн. інфляційних втрат, а також 35729,38 грн. витрат на правову допомогу та судового збору.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 24.11.2025 р. було відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Також судом було встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Ухвалу суду від 24.11.2025 р. було отримано позивачем та відповідачем 24.11.2025 р., що підтверджується довідками про доставку електронного листа в системі ЄСІТС.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

09.12.2025 р. до Господарського суду Київської області через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 09.12.2025 р. (вх. № 17303/25 від 09.12.2025 р.), за змістом якого останній зазначає, що сторони дійшли згоди про проведення розрахунків до 31.12.2025 р. Окрім цього, відповідач просив суд надати сторонам час для медіації до 09.01.2026 р.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.12.2025 р. було залишено без задоволення клопотання Приватного акціонерного товариства "Бориспільський комбінат будівельних матеріалів", яке міститься у відзиві на позовну заяву б/н від 09.12.2025 р. (вх. № 17303/25 від 09.12.2025 р.), про надання сторонам часу для медіації.

05.01.2026 р. до Господарського суду Київської області через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання б/н від 05.01.2026 р. (вх. № 82/26 від 05.01.2026 р.), за змістом якого останній зазначав, що борг за договором підряду № 301 від 15.01.2024 р. сплачено, що підтверджується доданою до клопотання платіжною інструкцією № 11510 від 31.12.2025 р. на суму 355812,00 грн.

У відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

15.01.2024 р. між Приватним акціонерним товариством "Бориспільський комбінат будівельних матеріалів" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХБУДМЕХАНІКА-СПЕЦКОНТРАКТ" (виконавець, підрядник) було укладено договір підряду № 301 (далі договір), відповідно до п. 1.1 якого підрядник зобов`язався виконати комплекс робіт з підготовки та переробки залізобетону, бетону, цегли на вторинний щебінь фракцією 0-100 мм на об`єкті, який знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Запорізька, буд. 16, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно з п. 2.1 договору договірна вартість робіт становила 784000,00 грн., у тому числі ПДВ 20%.

Пунктом 3.2 договору визначено, що оплата робіт за договором проводиться наступним чином: після підписання договору протягом 5 (п?яти) банківських днів від дати виставлення підрядником рахунку замовник сплачує підряднику аванс в розмірі 313600,00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 52266,67 грн., подальшу оплату замовник здійснює з урахуванням наданого авансу щомісячно впродовж трьох банківських днів після підписання замовником акту приймання виконаних робіт, які оформлюються та подаються підрядником щомісячно у порядку, визначеному п. 5.1 цього договору.

22.04.2024 р. між Приватним акціонерним товариством "Бориспільський комбінат будівельних матеріалів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХБУДМЕХАНІКА-СПЕЦКОНТРАКТ" було укладено додаткову угоду № 1 до договору підряду № 301 від 15.01.2024 р., за якою було погоджено виконання додаткових робіт на загальну суму 1014560,00 грн., у тому числі ПДВ 20%.

01.08.2024 р. між Приватним акціонерним товариством "Бориспільський комбінат будівельних матеріалів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕХБУДМЕХАНІКА-СПЕЦКОНТРАКТ" було укладено додаткову угоду № 2 до договору підряду № 301 від 15.01.2024 р., за якою було погоджено виконання додаткових робіт на загальну суму 407252,00 грн., у тому числі ПДВ 20%

На виконання умов договору позивачем були виконані роботи на загальну суму 2205812,00 грн., у тому числі ПДВ 20%, що підтверджується підписаними сторонами актами виконаних робіт, а саме акт № 01 за лютий 2024 року від 29.02.2024 р. на суму 250000,00 грн., акт № 02 за березень-липень 2024 року від 31.07.2024 р. на суму 534000,00 грн., акт № 03 за квітень 2024 січень 2025 року від 16.01.2025 р. на суму 1014560,00 грн., акт № 04 за серпень 2024 січень 2025 року від 31.01.2025 р. на суму 407252,00 грн., копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідач частково сплатив вартість виконаних робіт на суму 1850000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача в АТ КБ «Приват Банк», які долучені до матеріалів справи.

02.10.2025 р. позивач направив на адресу відповідача претензію № 013 від 02.10.2025 р. з вимогою погасити заборгованість в сумі 357293,91 грн. протягом 7 днів, що підтверджується описом вкладень у цінний лист та накладною АТ «УРПОШТА» № 398.

Претензія була отримана відповідачем 08.10.2025 р., що підтверджується трекінгом відстеження поштового відправлення № 398.

Як зазначає позивач, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором підряду № 301 від 15.01.2024 р. у розмірі 355812,00 грн., у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Поряд з цим, частиною 1 ст. 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 846 Цивільного кодексу України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України).

Поряд з цим, порушенням зобов`язання відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2025 р. відповідач сплатив основний борг після звернення позивача до суду з даним позовом, що підтверджується платіжною інструкцією № 11510 від 31.12.2025 р. на суму 355812,00 грн.

Зазначена обставина позивачем не заперечувалася.

Таким чином, на момент прийняття судом рішення у даній справі спір щодо суми заборгованості в частині 355812,00 грн. основного боргу є відсутнім.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі в частині позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи, що предмет спору в частині позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 355812,00 грн. припинив своє існування, суд дійшов висновку, що провадження у справі щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 355812,00 грн. підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 555,68 грн. 3% річних, 926,13 грн. інфляційних втрат, нарахованих за періоди прострочення оплат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку заявлених до стягнення 3% річних у розмірі 555,68 грн., нарахованих на суму заборгованості 355812,00 грн. за період з 10.10.2025 р. по 30.10.2025 р., який, за висновком суду, є арифметично вірним та обґрунтованим.

Розмір інфляційних втрат, визначений позивачем, становить 926,13 грн., нарахованих на суму заборгованості 355812,00 грн. за період з 10.10.2025 р. по 30.10.2025 р., який, за висновком суду, є арифметично вірним та обґрунтованим.

При цьому слід відзначити, що, доказів погодження сторонами строку проведення розрахунків до 31.12.2025 р., про яке зазначалося у відзиві, до матеріалів справи не надано.

З огляду на викладене суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що суму основного боргу в розмірі 355812,00 грн. відповідач сплатив вже після звернення позивача з позовом до суду, розподіл судових витрат має здійснюватись з урахуванням зазначеної обставини.

Отже, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Також у позовній заяві було заявлено до стягнення 35729,38 грн. витрат на професійну правничу допомогу та зазначено, що докази понесених витрат будуть надані додатково в порядку приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Станом на час прийняття рішення позивачем у підтвердження понесення решти заявлених судових витрат (витрат на правову допомогу) доказів не подано, у зв`язку з чим у суду на час вирішення спору відсутні підстави для вирішення питання щодо покладення на відповідача витрат позивача на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Закрити провадження у справі № 911/3534/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХБУДМЕХАНІКА-СПЕЦКОНТРАКТ" до Приватного акціонерного товариства "Бориспільський комбінат будівельних про стягнення 357293,91 грн. заборгованості за договором підряду № 301 від 15.01.2024 р., в частині стягнення основного боргу у розмірі 355812,00 грн., у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2. Решту позовних вимог задовольнити повністю.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Бориспільський комбінат будівельних матеріалів" (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Запорізька, буд. 16, код 05408059) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХБУДМЕХАНІКА-СПЕЦКОНТРАКТ" (03035, м. Київ, вул. Мокра, буд. 3, літера А, оф. 131, код 38639255) 926 (дев`ятсот двадцять шість) грн. 13 коп. інфляційних втрат, 555 (п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 68 коп. 3% річних, 4287 (чотири тисячі двісті вісімдесят сім) грн. 53 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 12.03.2026 р.

Суддя В.М. Бабкіна