РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.02.2026Справа № 910/14761/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Рябокінь Є.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ідентифікаційний код 21708016)

до Російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації (119991, м. Москва, вул. Житня, буд. 14, будівля 1)

про стягнення 3 109 212 243, 32 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Тесля А.В.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - позивач) з позовом до Російської федерації в особі Міністерства юстиції російської федерації (далі - відповідач) про стягнення 3 109 212 243, 32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 18.12.2018 №849-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ВТБ БАНК" розпочато процедуру ліквідації АТ "ВТБ БАНК" з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ "ВТБ БАНК". Однак внаслідок військової агресії з боку Російської Федерації проти України та фактичну втрату неплатоспроможним банком контролю за майном, розміщеним на тимчасово окупованих територіях, відбулось знецінення майна (активів), що негативно впливало на ціну реалізації та в підсумку мало негативний вплив на рівень задоволення акцептованих вимог кредиторів до банку. Викладене стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення 3 109 212 243, 32 грн збитків, розрахованих як різниця між балансовою вартістю кредитів, майна банку та сумою коштів, отриманих від їх продажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.01.2026.

У підготовчому засіданні 14.01.2026 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 28.01.2026.

У підготовчому засіданні 28.01.2026 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 25.02.2026.

23.02.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" позивачем подано клопотання про долучення доказів направлення копії позовної заяви відповідачу.

У судовому засіданні 25.02.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, в свою чергу відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника.

При цьому, судом враховано, що до повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території Російської Федерації регулювався Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992, прийнявши відповідний нормативний акт - постанову Верховної Ради України "Про ратифікацію Угоди про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності" від 19.12.1992 шляхом направлення доручення компетентному суду або іншому органу Російської Федерації.

У зв`язку з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", за зверненням Мін`юсту, Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією Росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Згідно з листом Міністерства юстиції України № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану" з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами Російської Федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Крім того, у зв`язку з агресією з боку Росії та введенням воєнного стану АТ "Укрпошта" з 24.02.2022 припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з російською федерацією.

Міністерство юстиції України листом №91935//12.1.1 від 06.10.2022 щодо вручення судових документів резидентам Російської федерації в порядку ст. 8 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року повідомило, що за інформацією МЗС України (лист № 71/14-500-77469 від 03.10.2022) 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною та Російською Федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території РФ та діяльність її дипломатичних установ на території України зупинено. Комунікація МЗС з органами влади РФ за посередництва третіх держав також не здійснюється.

З огляду на викладене, єдиним можливим повідомленням відповідача про розгляд справи є розміщення оголошень на сайті Судової влади України.

Отже, враховуючи наявні у матеріалах справи докази на підтвердження повідомлення відповідача про призначені судові засідання шляхом розміщення відповідних оголошень на сайті Судової влади України, слід дійти висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання у даній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Разом з цим суд зазначає, що у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений ухвалою від 04.12.2025 строк не подав до суду відзив на позовну заяву, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, а неявка відповідача у судове засідання не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд уважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за його відсутності та за поданими позивачем в матеріали справи доказами.

У судовому засіданні 25.02.2026 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 27.11.2018 №796-рш/БТ "Про віднесення АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ВТБ БАНК" (далі - банк; АТ "ВТБ БАНК") до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 27.11.2018 №3180 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "ВТБ БАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно з яким з 28.11.2018 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в АТ "ВТБ БАНК".

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18.12.2018 №849-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ВТБ БАНК" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 18.12.2018 №3392 "Про початок процедури ліквідації АТ "ВТБ БАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "ВТБ БАНК" з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ "ВТБ БАНК".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №836 від 11.04.2019 затверджено акт формування ліквідаційної маси АТ "ВТБ БАНК" станом на 01.03.2019, відповідно до якого балансова вартість активів (з урахуванням позабалансових рахунків), включених до ліквідаційної маси становить 34 949 235 152, 23 грн, ринкова вартість - 6 989 675 633,53 грн.

З врахуванням наступних змін (рішення ВД Фонду №422 від 29.04.2021) балансова вартість активів АТ "ВТБ БАНК" станом на 01.04.2021, включених до ліквідаційної маси, становила 34 952 835 906,62 грн, ринкова вартість 6 991 348 727, 30 грн. Рішенням виконавчої дирекції Фонду 11.04.2019 №842 зі змінами від 07.03.2024 №308 затверджено реєстр акцептованих вимог кредиторів АТ "ВТБ БАНК" на суму 5 363 579 134, 10 грн (2 437 кредиторів).

Позивач зазначає, що неможливість задоволення вимог кредиторів банку спричинена, зокрема знеціненням активів банку, включених до складу ліквідаційної маси, внаслідок військової агресії з боку Російської Федерації, в тому числі захоплення останньою значних територій Держави Україна, зокрема території Автономної Республіки Крим, Донецької та Луганської областей, на яких знаходились боржники банку та/або наявні засоби забезпечення, майно банку а також готівкові кошти, які були в касах банку, що негативним чином відобразилось як на обслуговуванні кредитних активів банку, так і на можливості застосування будь-яких реальних примусових заходів з повернення заборгованості до боржників за такими активами, що в свою чергу призвело до значного зниження інвестиційної привабливості цих активів та ціни їх реалізації на прилюдних торгах в межах процедури ліквідації АТ "ВТБ БАНК".

Частина кредитів була видана позичальникам, місцезнаходження яких стало тимчасово окупованою територією України, а також нерухоме майно банку та нерухоме майно, яке було предметом забезпечення за виданими банком кредитами, також залишилось на окупованій території.

За твердженнями позивача, наслідком окупації та втрати контролю над окремими територіями України, що спричинена діями РФ, стала неможливість вжиття банком заходів, спрямованих на погашення зобов`язань за кредитним договорами, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмети забезпечення, знецінення активів, розташованих та непідконтрольній Україні території та/або їх втрата.

За таких обставин позивачем, розраховано збитки як різницю між балансовою вартістю кредитів, майна банку та сумою коштів, отриманих від їх продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, до ліквідаційної маси Банку були включені наступні групи проданих активів.

1. Заборгованість за кредитами (кредитний портфель) АТ "ВТБ БАНК" окремих позичальників - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що зареєстровані на тимчасово окупованій території, а саме: АР Крим, Донецька область, Луганська область, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме:

право вимоги за кредитним договором ФОП ГРЕЧАНИК РАДІОНА ОЛЕКСІЙОВИЧА №86.6/11-М511 від 10.05.2011, із балансовою заборгованістю на дату продажу - 412 721, 23 грн було відступлено переможцю електронних торгів ОСОБА_1 згідно з договором №8-КБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.10.2019;

право вимоги за кредитними договорами ДП "ДОНЕЦЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" №8 від 30.04.2011 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 189 144 109, 67 грн, №9 від 30.04.2011, із балансовою заборгованістю на дату продажу - 189 144 109,67 грн, №10 від 30.04.2011, із балансовою заборгованістю на дату продажу - 391 456 438,37 грн, №11 від 30.04.2011, із балансовою заборгованістю на дату продажу - 399 456 438,37 грн; право вимоги за кредитним договором ТОВ "ЕЛЕКТРОСТАЛЬ" №70 від 23.12.2010 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 157 549 555,67 грн, право вимоги за кредитним договором ФОП АДИГЬОЗАЛОВА СВІТЛАНИ НУСРАТ КИЗИ №2.88/08-СК від 07.03.2008, із балансовою заборгованістю на дату продажу - 411 308, 89 грн було відступлено переможцю електронних торгів ТОВ "КРЕДІТ ІНВЕСТМЕНТ ГРУП" згідно з договором №20-КБ про відступлення прав вимоги від 17.07.2020;

право вимоги за кредитним договором ТОВ "ОБЛІК" №78/2001 від 01.01.2005 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 603 587,56 грн, право вимоги за кредитними договорами ТОВ "РОСУКРОЙЛ" №89B/2007#2 від 21.12.2007 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 146 299 717,08 грн, №89B/2007#4 від 21.12.2007 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 76 183 237, 86 грн, №898/2007#3 від 21.12.2007 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 8 883 231, 25 грн, право вимоги за кредитним договором ПРАТ "ЗЕМЗ" №3г/2010 від 15.02.2011 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 4 440 450, 23 грн, право вимоги за кредитним договором ТОВ "САНАТОРНИЙ КОМПЛЕКС "САКИ" №11 КБ/2008 від 25.07.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 113 734 672,82 грн, право вимоги за кредитним договором ТОВ "САННІ-К" №86.16/13-М545 від 23.09.2013 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 117 091, 82 грн, право вимоги за кредитним договором ТОВ "ДСТК СІЛМАР" №86.1/13-М454 від 22.01.2013 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 138 576,19 грн було відступлено переможцю електронних торгів АТ "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД "ІНВЕСТОХІЛЛС ХЕЛІАНТУС" згідно з договором №32-КБ про відступлення прав вимоги від 30.07.2021;

право вимоги за кредитним договором ВАТ "ПОЛІВТОР" №11-09-08 від 29.09.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 6 159 039,32 грн, право вимоги за кредитним договором ПАТ "МУСОН" №20.11/10-МНЛ від 15.12.2010 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 32 968 307,12 грн, право вимоги за кредитним договором ТОВ "БЕНЕФІТ ПЛЮС" №86.19/13-М545 від 17.10.2013 із заборгованістю на дату продажу - 546 195,79 грн, право вимоги за кредитним договором ТОВ "ДАГАЗ ГРУПП" №86.6-3/12-M543 від 19.06.2012 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 365 045, 68 грн, право вимоги за кредитним договором ТОВ "ДОНБУДПЛАСТ" №86.22-1/13-M543 від 19.12.2013 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 167 057,02 грн; право вимоги за кредитними договорами ТОВ "ДОНЕЦЬК-АГРОПРОДУКТ" №10/200817 від 30.04.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 484 347,75 грн, №10/2008#11 від 13.05.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 373 191,16 грн, №10/2008#9 від 30.05.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 3 101 661,39 грн, №10/2008#14 від 29.04.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1465 312, 33 грн, №10/2008#13 від 26.05.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 719 433,67 грн, право вимоги за кредитним договором ТОВ "ОПТОВО-РОЗДРІБНЕ ТОРГОВЕ ПІДПРИЄМСТВО "САНСАРА" №07-06-11 від 14.07.2011 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 393 707, 67 грн, право вимоги за кредитними договорами ТОВ "ПІК "РЕСУРСИ ДОНБАСУ" №54 від 17.11.2011 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 166 627 121,16 грн, №54 від 17.11.2011 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 8 678 900,16 грн, право вимоги за кредитним договором ТОВ "ПРИОРИТЕТ" №2.15-08/07-СК від 01.08.2007 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 28 473 284,74 грн, право вимоги за кредитним договором ФОП РЕДЬКА КОСТЯНТИНА ЯКОВИЧА №2.152-48/08-СК від 26.06.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 13 961 356,98 грн, було відступлено переможцю електронних торгів ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АВІСТАР ФІНАНС" згідно з договором №26-КБ про відступлення прав вимоги від 19.11.2020.

Загальна сума прав вимоги (балансова вартість активів), що відступалась за вище переліченими договорами відступлення прав вимоги, складає - 2 946 512 208,61 грн, сума, за яку вказані права вимоги були відступлені, складає - 19 472 801,43 грн. Сума коштів, які списані у збиток складає - 2 927 039 407,18 грн.

2. Заборгованість за кредитами (кредитний портфель) окремих позичальників АТ "ВТБ БАНК" - фізичних осіб, що зареєстровані на тимчасово окупованій території, а саме: АР Крим, Донецька область, Луганська область, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме:

право вимоги за кредитним договором Бабоян Арменуі №473/2006 від 11.10.2006, із балансовою заборгованістю на дату продажу - 4 663 298,77 грн, право вимоги за кредитним договором Бабкіна Олега Олександровича №7./2008 від 18.03.2008, із балансовою заборгованістю на дату продажу - 506 371,89 грн, право вимоги за кредитним договором Бегларян Арама Азізовича №41/2010-86 від 28.12.2010, із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 689 761,79 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_2 №11В/2007 від 29.01.2007, із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1005 039,99 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_3 №10ПЛ-2008 від 06.03.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 3 032 156,86 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_4 №29B-ДФВ 19/2008 від 04.03.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 760 172,76 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_5 №468-ДФВ 19/2008 від 25.04.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 3 128 995,14 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_6 №27і/2008 від 24.04.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 338 397,13 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_7 №763/2007 від 31.08.2007 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1283 518,55 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_8 №1B/2008 від 02.06.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 3 563 483,62 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_9 №15BДФВ19/2008 від 12.02.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 613 259, 92 грн, право вимоги за кредитним договором до ОСОБА_10 №13B/2008#3 від 16.04.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 2 278 374, 32 грн, право вимоги за кредитним ним договором ОСОБА_11 №6B- ДФВ8/2008 від 21.02.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 361 448,61 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_12 №20/2008#3 від 16.04.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1387 139,13 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_13 №14B/2008 від 18.04.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 2 895 947,15 грн; право вимоги за кредитним договором ОСОБА_14 №2.119 40/08-СК від 25.04.2008, із балансовою заборгованістю на дату продажу - 951 399,12 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_15 №83B/2007 від 09.10.2007 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 6 373 816, 36 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_16 №58/2008#2 від 07.03.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 467 769,80 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_17 №12B-ДФВ8/2008 від 17.03.2008, із балансовою заборгованістю на дату продажу - 522 984,63 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_18 №35/2012-86 від 26.09.2012 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 371 139,09 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_19 №38ПЛ-2008 від 30.05.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 2 176 635,28 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_20 №71B/2007 від 12.07.2007 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 267 589,04 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_21 №39B/2008 від 21.07.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 3 245 699,72 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_22 №2.121/08-КЛ від 29.04.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 617 740, 49 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_23 №8B/2008#2 від 17.03.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 137 246,95 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_24 №33/2012-86 від 21.09.2012, із балансовою заборгованістю на дату продажу - 234 645,72 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_25 №84B/2007 від 15.10.2007 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 043 537,61 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_26 №22B/2008 від 22.05.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 4 294 822,95 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_27 №1098-ДФВ 19/2008 від 20.08.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 679 879,65 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_28 №246/2011-86 від 28.10.2011 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 288 877,46 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_29 №1B/2008#2 від 04.01.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 207 296,13 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_30 №23BДФВ1-/2008 від 18.02.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 489 145,42 грн, право вимоги за кредитними договорами ОСОБА_31 №2.70-29/08-08.02.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 295 391,43 грн №2.72-29/08-СК від 11.02.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 506 516,01 грн, №2.75-29/08-КЛ від 19.02.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 180 869,19 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_32 №293/2008 від 03.06.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 7 160 686, 94 грн, право вимоги за кредитними договорами ОСОБА_33 №2.79-31/08-СК від 28.02.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 2781 015,75 грн, №2.80-31/08-КЛ від 28.02.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу 894 848, 97 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_34 №25/2012-86 від 27.07.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 252 282, 38 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_35 №22-09-12-И від 28.09.2012 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 328 194,50 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_36 №21-06-12-И від 09.07.2012 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 104 214,40 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_37 №49/2007 від 27.12.2007 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 29 891,10 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_38 №2B/2008#4 від 25.03.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 2 084 906,00 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_39 №28BДФВ 19/2008 від 03.03.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 3 096 552,68 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_40 №20-07-2012 від 31.07.2012 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 359 436,49 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_41 №1BДФВ8/2008 від 30.01.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 2 339 882,56 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_42 №2.145/08-СК від 13.06.2008, із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 246 503,53 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_43 №69ПЛ2008 від 27.08.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 3 663 097,40 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_44 №321/2008 від 30.00.04.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 5 416 266, 22 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_45 №148 ДФВ8/2007 від 29.11.2007 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1661 630,19 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_46 №788/2007 від 06.09.2007 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 444 030,96 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_47 №19B/2008 від 14.05.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 3 937 288,02 грн, право вимоги за кредитними договором ОСОБА_48 №113B-ДФВ19/2008 від 23.09.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1651 179, 85 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_49 №51В ДФВ19/2008 від 30.04.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 8 529 453,49 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_50 №2.57-25/07- СК від 26.12.2007 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 013 013,58 грн, право вимоги за кредитним договором ОСОБА_51 №34B-ДФВ8/2008 від 18.06.2008 із балансовою заборгованістю на дату продажу - 1 686 988,60 грн було відступлено переможцю електронних торгів АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" згідно з договором №75-РБ про відступлення прав вимоги від 21.10.2020.

Загальна сума прав вимоги (балансова вартість активу), що відступається, складає - 105 541 731, 29 грн, сума, за яку вказані права вимоги були відступлені, складає - 3 687 643,37 грн. Сума коштів, які списані у збиток складає - 101 854 087, 92 грн.

2. Нерухоме майно банку (нефінансові активи), яке залишилось на тимчасово окупованій території, а саме: АР Крим, м. Донецьк та м. Луганськ, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме:

- Нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Луганськ, Ліховіда Н.С. квартал, будинок 5, приміщення 26. Дане нежитлове приміщення відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-05-28-000002-b від 04.06.2020 було продано за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 17.07.2020 переможцю електронного аукціону ОСОБА_52 за ціною - 275 300, 00 грн. Сума коштів, які списані у збиток складає - 2 180 735,83 грн.

- Будівля готелю (гараж, ангар, склад), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Дана будівля готелю відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №GFD001-UA-729 від 26.07.2023 була продана за договором купівлі-продажу (нерухоме майно) №GL22N024305 від 16.08.2023 переможцю електронного аукціону ТОВ "СКС ТРАНС" за ціною - 161 270,00 грн. Сума коштів, які списані у збиток складає - 1 829 810,33 грн.

- Нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Дане нежитлове приміщення відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), було продано за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що продане на аукціоні від 23.09.2019 переможцю електронного аукціону ОСОБА_53 за ціною - 239 505,80 грн. Сума коштів, які списані у збиток складає - 874 357,52 грн.

- Приміщення готелю загальною площею 2 986,6 кв.м., що розташоване адресою: АДРЕСА_3 . Дане приміщення готелю відповідно до результатів відкритих торгів до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-09-04-000059-b від 12.09.2019, було продано за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що продано на аукціоні від 01.11.2019 переможцю електронного аукціону ОСОБА_54 за ціною - 6 494 240,40 грн. Сума коштів, які списані у збиток складає - 38 957 759, 60 грн.

- Гараж загальною площею 67,0 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Даний гараж відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-09-04-000060-b від 12.09.2019 був проданий за lоговором купівлі-продажу нерухомого майна, що продане на аукціоні від 01.11.2019 переможцю електронного аукціону ОСОБА_55 за ціною - 180 000,00 грн. Сума коштів, які списані у збиток складає - 119 000, 00 грн.

- Нежитлове приміщення, що розташовано за адресою: АДРЕСА_4 . Дане нежитлове приміщення відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-08-28-000031-b від 04.09.2019 було продано за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що продане на аукціоні від 23.09.2019 переможцю електронного аукціону ОСОБА_53 за ціною - 170 001,00 грн. Сума коштів, які списані у збиток складає 745 190, 47 грн.

- Нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 . Дана нежитлова будівля відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-08-29-000028-b від 05.09.2019 було продано за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що продане на аукціоні від 25.09.2019 переможцю електронного аукціону ОСОБА_56 за ціною - 1808 908,44 грн. Сума коштів, які списані у збиток складає - 6 536 561, 20 грн.

- Нежитлова будівля, обладнання АЗС, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 . Дана нежитлова будівля та обладнання АЗС відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-11-28-000003-b від 05.12.2019 було продано за договором №21/01/1 купівлі-продажу від 21.01.2020 переможцю електронного аукціону ОСОБА_57 за ціною - 0,86 грн. Сума коштів, які списані у збиток складає - 70 739,28 грн.

- Нежитлова будівля аптечного складу, загальною площею 1156,6 кв.м., що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Відважних, 1А. Дана нежитлова будівля аптечного складу, відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-08-12-000133-b від 19.08.2019 було продано за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що продано на аукціоні від 30.09.2019 переможцю електронного аукціону ОСОБА_58 за ціною - 264 944,86 грн. Сума коштів, які списані у збиток складає - 3 761 576,00 грн.

- Нежитлова будівля загальною площею 6,3 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_7 . Дана нежитлова будівля відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-08-12-000132-в від 19.08.2019, було продано за договором купівлі-продажу нерухомого майна, що продано на аукціоні від 25.09.2019 переможцю електронного 37 аукціону ОСОБА_54 за ціною - 868,67 грн. Сума коштів, які списані у збиток складає - 40 131,33 грн.

- Земельна ділянка загальною площею 1, 2004 га, кадастровий номер :09:001:0021, що розташована за адресою: АДРЕСА_7. Дана земельна ділянка відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-08-12-000132-b від 19.08.2019, була продана за договором купівлі-продажу земельної ділянки, що продано на аукціоні від 25.09.2019 переможцю електронного аукціону ОСОБА_54 за ціною - 2 402 611,33 грн.

Сума коштів, які списані у збиток складає - 3 840 388,67 грн.

3. Готівкові кошти, банківські метали, що знаходилися у відділеннях банку на тимчасово окупованій території, а саме:

1) Згідно з Протоколом засідання правління ПАТ "ВТБ БАНК" №129 від 04.11.2015, було списано готівкові кошти на збитки банку у зв`язку з неможливістю доступу до активів у строк, що перевищує один календарний рік, відсутністю контролю та не очікуванням банком одержання економічних вигід від використання Залишків цінностей, які залишилися на території, що не контролюється українською владою та обліковувались у відділеннях, які закрито (знаходяться на тимчасово окупованій території).

Загальна сума списаних готівкових коштів у збиток згідно Протоколу засідання правління ПАТ "ВТБ БАНК" №129 від 04.11.2015 - 11 144 208,80 грн;

2) Згідно з Протоколом засідання правління ПАТ "ВТБ БАНК" №75 від 28.12.2016, було визначено активи ПАТ "ВТБ БАНК", що знаходяться на тимчасовій окупованій території АР Крим та в зоні АТО, як такими, що не відповідають критеріям визнання активів, а саме: За ними втрачено контроль (знаходяться у відділеннях Банку та території, що не контролюється українською владою); Використання їх не є можливим. Загальна сума списаних готівкових коштів у збиток згідно Протоколу засідання правління ПАТ "ВТБ БАНК" №75 від 28.12.2016 - 10 129 545,16 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: випискою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; договорами відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги; договорами відступлення прав за іпотекою/заставою; договорами купівлі-продажу нерухомого майна (земельної ділянки); договору купівлі-продажу рухомого майна (основних засобів); протоколами засідання Правління АТ "ВТБ БАНК"; зведеним меморіальним ордером AT "ВТБ БАНК" зменшення балансової вартості не фінансових активів та випискою по особовому рахунку та меморіальних ордерів по збиткам майно банку; виписками по особовим рахункам.

Загальний розрахунок розміру збитків визначений як різниця між балансового активів та ціною продажу даних активів в ході ліквідаційної процедури вартістю Банку становить 3 052 053 939,90 грн (загальна балансова вартість активів Банку (кредити юридичних осіб, ФОП та фізичних осіб), розміщених та ТОТ України, на дату їх продажу + 70 953 899,93 грн (загальна балансова вартість не фінансових активів Банку (нерухомість, яка перебувала у власності Банку, враховуючи переоцінку та ПДВ сплачений після продажу) + 21 362 497,99 грн (готівкові кошти, які знаходились у відділеннях Банку на ТОТ та були списані банком) 35 158 094,50 грн (сума, яка отримана від продажу зазначених у таблицях активів) = 3 109 212 243,32 грн (загальний розмір збитків, заподіяних Банку агресією Російської Федерації внаслідок реалізації та списання активів на тимчасово окупованій території України).

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасовий окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII (зі змінами та доповненнями) - тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 2-3 статті 1 цього Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасовий окупованій території України" - датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року.

Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 07 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

За фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо таке майно набуте відповідно до законів України (частина 3 статті 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасовий окупованій території України").

Відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприяє відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією (частина 9 статті 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасовий окупованій території України").

Частина перша 1 статті 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачає, що пред`явлення позову до іноземної держави, залучення іноземної держави до участі у справі як відповідача або третьої особи, накладення арешту на майно, яке належить іноземній державі та знаходиться на території України, застосування щодо такого майна інших засобів забезпечення позову і звернення стягнення на таке майно можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Водночас, у даному випадку судовий імунітет відповідача як іноземної держави не застосовується судом з огляду на наступне:

- положення статті 11 Європейської конвенції про імунітет держав, прийнятій Радою Європи 16.05.1972 року, та статті 12 Конвенції Організації об`єднаних націй про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, прийнятій резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї 02.12.2004 року, які передбачають, що Договірна держава не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді справи в суді іншої Договірної держави, який зазвичай має компетенцію розглядати справи, які стосуються грошової компенсації (відшкодування) у разі смерті чи заподіяння тілесного ушкодження особі чи заподіяння шкоди майну або його втрати в результаті дій чи бездіяльності держави, якщо така дія чи бездіяльність мали місце повністю або частково на території держави суду (Російська Федерація не ратифікувала Конвенцію ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004), але й не заперечила їй, підписавши Конвенцію 01.12.2006 року). Україна не є учасницею жодної із цих Конвенцій, однак ці Конвенції відображають тенденцію розвитку міжнародного права щодо визнання того, що існують певні межі, в яких іноземна держава має право вимагати імунітет у цивільному процесі. У рішенні від 14.03.2013 року у справі «Олєйніков проти Росії» ЄСПЛ вказав, що положення Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності 2004 року застосовуються «відповідно до звичаєвого міжнародного права, навіть якщо ця держава не ратифікувала її», і Суд повинен брати до уваги цей факт, вирішуючи питання про те, чи було дотримано право на доступ до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції (п.68, п. 31).

- зазначені позивачем у цій справі підстави для позовних вимог: завдання збройними силами Російської Федерації шкоди позивачу, що є винятком до судового імунітету держави відповідно до звичаєвого міжнародного права;

- підтримання імунітету Російської Федерації є несумісним із міжнародно-правовими зобов`язаннями України в сфері боротьби з тероризмом;

У цих висновках суд звертається до сталої позиції Верховного Суду у спорах про відшкодування шкоди, завданої збройними силами/військовою агресією Російської Федерації, викладеної, зокрема в постанові від 12.10.2022 у справі № 463/14365/21 (провадження № 61-4498св22).

Також у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19, від 18.05.2022 у справі № 760/17232/20-ц йдеться про можливість незастосування судового імунітету Російської Федерації.

Верховний Суд сформулював висновок про те, що у справах, відповідачем у яких є країна-агресор, національні суди мають право ігнорувати імунітет такої держави та розглядати справи, зокрема, про відшкодування шкоди, яка була завдана особі в результаті збройної агресії.

Тобто якщо країна є державою-агресором, не поважає суверенітет іншої держави, грубо порушує взяті на себе міжнародні зобов`язання, то національні суди теж мають не зважати на її судовий імунітет.

Враховуючи зазначене, Російська Федерація не має підстав посилатися на імунітет для уникнення відповідальності за заподіяні збитки майну позивача. До схожих висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2022 року у справі №635/6172/17, провадження № 14-167цс20 (пункт 49).

Відповідно до пунктів 1, 3 Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі (дата підписання: 18.10.1907, дата набрання чинності для України: 24.08.1991) договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Вона є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Згідно частиною 1 статті 49 Закону України "Про міжнародне приватне право" права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

З огляду на те, що події, які стали підставою для вимог позивача про відшкодування збитків, відбулися на території України, при розгляді цього спору застосовується матеріальний закон України.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України).

Згідно приписів частини 10 статті 52 Закону №4452-VI (в редакції чинній на момент звернення з даним позовом до суду):

Фонд або уповноважена особа Фонду, діючи від імені та в інтересах банку як інвестора, має право ініціювати процеси, позови чи провадження (цивільні, адміністративні, кримінальні чи арбітражні) у будь-яких судах та/або арбітражах належної юрисдикції (в тому числі в іноземних та міжнародних судах), у тому числі арбітражні чи інші процеси проти держав відповідно до міжнародних договорів України, у тому числі міжнародних договорів про заохочення та взаємний захист інвестицій, щодо шкоди (збитків), що була заподіяна банку фізичними чи юридичними особами (приватного чи публічного права) та державами, внаслідок:

прямої чи непрямої націоналізації або експропріації майна (інвестицій) банку, здійснення щодо таких інвестицій заходів, що за наслідками дорівнюють експропріації;

реквізиції, руйнування, заподіяння шкоди або знецінення майна (інвестицій) банку внаслідок воєнних дій, збройних конфліктів, громадських заворушень або інших подібних дій.

Кошти, одержані в результаті зазначених у цій частині процесів, позовів та проваджень, включаються до ліквідаційної маси банку, а в разі надходження таких коштів після затвердження ліквідаційного балансу спрямовуються на задоволення вимог кредиторів банку, які виникли у зв`язку із завданням їм шкоди (збитків) внаслідок незадоволення їхніх вимог, у черговості та порядку, визначених частинами першою та четвертою цієї статті, після відшкодування витрат Фонду на ведення таких процесів, позовів та проваджень, а також усіх пов`язаних з ними виконавчих процесів.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з частиною другою статті 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Наявність шкоди полягає у будь-якій втраті, у повному чи частковому знеціненні блага, що охороняється законом. Зокрема, знищення та пошкодження майна може полягати як у повній втраті майна, так і у зниженні його вартості, у тому числі внаслідок зміни характеристик майна. Наприклад, відповідно до частин 1, 2 статті 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності; до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Неправомірні дії чи бездіяльність, які призвели до втрати майном ознак єдиного майнового комплексу, можуть завдати шкоди власнику майна, зокрема і тому, що вартість майна в разі його пооб`єктного продажу є меншою за вартість єдиного майнового комплексу, який використовується для здійснення підприємницької діяльності (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц).

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як:

- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;

- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;

- вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Водночас зі змісту частини 2 статті 1166 ЦК України вбачається, що цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, яка полягає в тому, що наявність вини заподіювача шкоди не підлягає доведенню позивачем, а саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Висновок щодо застосування частини 2 статті 1166 ЦК України та презумпції вини заподіювача шкоди міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 910/12930/18, на яку посилається скаржник.

Спростування вини (у тому числі з підстав вини самого позивача у заподіяній шкоді) є процесуальним обов`язком її заподіювача, тобто відповідача у спорі про відшкодування шкоди (постанови Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц, від 23.01.2018 у справі №686/20040/2012, 06.02.2018 у справі №334/9899/14-ц).

Згідно інформації, отриманої від Міністерства економіки України згідно листа №3101-07/14816-03 від 05.04.2023, збройна агресія Російської Федерації мала значний вплив на прогнозні показники економічного розвитку України, починаючи з 2014 року.

Зокрема, 2014 - 2015 роки, в яких реалізувався шок військової агресії з боку РФ із наслідками тимчасової окупації АР Крим та частини Донецької і Луганської областей (частка яких у загальному підсумку валового регіонального продукту до окупації у 2013 році становила 18,1%).

Тимчасова окупація території АР Крим та м. Севастополя, розв`язання військових дій на Сході України з їх подальшою перманентною ескалацією спричинили процес руйнування усталених зв`язків, структури економіки України та принципів побудови виробничих відносин і розподілу доходів.

Протягом 2014 - першої половини 2015 років мало місце розгортання глибокої економічної кризи, що спричинила втрату частини потенціалу розвитку та різке зниження рівня життя населення.

Так, у 2014 році реальне падіння обсягів ВВП було отримано на рівні 6,6% при прогнозованому падінні на 3% (менше на 3,6 в.п.), індекс споживчих цін (грудень до грудня попереднього року) - 124,9% проти прогнозованого 112% (більше на 12,9 в.п.). У 2015 році реальне падіння обсягів ВВП було отримано на рівні 9,8% при прогнозованому падінні на 5,5% (менше на 4,3 в.п.), індекс споживчих цін (грудень до грудня попереднього року) - 143,3% проти прогнозованого 126,7% (більше на 16,6 в.п.).

За інформацією, наданою листом Національного банку України від 17.04.2023 №30-0006/26372: "анексія АР Крим Росією та збройна агресія РФ на сході України, де розташована велика кількість експортно-орієнтованих промислових підприємств, призвели до серйозних порушень промислового та експортного потенціалу Донбасу, порушень економічних зв`язків між регіонами України, відпливу капіталу з України через переоцінку інвесторами геополітичних ризиків тощо. Це було посилено введенням Росією торговельних обмежень, а також падінням світових цін на сировину. Як наслідок, у 2014-2015 роках Україна зіткнулася з серйозним поєднанням макроекономічної кризи, кризи платіжного балансу та банківської кризи, посилених військовим конфліктом на сході".

Матеріалами справи доведено, що заподіяна шкода полягає у знеціненні активів АТ "ВТБ БАНК" внаслідок захоплення значної території України Російською Федерацією, де ці активи знаходились, що призвело до вкрай низької інвестиційної привабливості і як наслідок, вкрай низької вартості активів цих банків.

Позичальники (боржники) АТ "ВТБ БАНК" були зареєстровані та фактично знаходились на території, яка стала непідконтрольна уряду України (окуповані Російською Федерацією).

Крім того, майно, що належало банку на праві власності, а також те майно, яке було передано в іпотеку банку боржниками, також фактично знаходиться на окупованих територіях, що зумовило неможливість реалізації майна за ринковою вартістю та звернення стягнення на нього, у зв`язку з чим, таке майно стало неліквідним.

Фондом доведено, що внаслідок окупації та втрати контролю над окремими територіями України, яка спричинена діями РФ, стала неможливість вжиття банком заходів, спрямованих на погашення зобов`язань за кредитними договорами, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмети забезпечення, знецінення активів, розташованих на непідконтрольній Україні території та/або їх втрата.

Враховуючи фактичну втрату банком контролю за майном (активами), розміщеними на тимчасово окупованих територіях, можливості фактично володіти та користуватися таким майном (активами) внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, вартість таких активів була низькою, що негативно впливало на ціну реалізації та в підсумку мало негативний вплив на рівень задоволення акцептованих вимог кредиторів до банків, оскільки мало неминучим наслідком фактичне знецінення такого майна (активів).

Враховуючи вищенаведені докази та оцінюючи встановлені обставини у даній справі, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт втрати майна внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Відповідно до ст. 25 Положення про закони і звичаї війни на суходолі (Додаток до Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі) забороняється будь-яким способом атакувати чи бомбардувати незахищені міста, селища, житлові будинки чи споруди.

Відповідно до пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів використання втраченого майна позивачем у воєнних цілях, відтак, дії відповідача, внаслідок яких завдано шкоду майну позивачу, були вчинені всупереч законам і звичаям війни, а отже, відповідач несе повну відповідальність за здійснення збройної агресії, у тому числі і за шкоду, заподіяну майну позивача.

Також при визначенні протиправності дій відповідача підлягають врахуванню загальновизнаний і засадничий загальний принцип права, який полягає в тому, що будь-яке порушення зобов`язання тягне за собою обов`язок надати відшкодування (відображений Постійною палатою міжнародного правосуддя у справі Про фабрику в Хожуві (Case concerning the factory at Chorzow), рішення № 13 від 13.09.1928, а також одна із засад сучасного правового порядку "ex injuria non oritur jus" (із беззаконня не виникає право), який відображений у Консультативному висновку Міжнародного суду справедливості "Правові наслідки для держав подальшої присутності Південної Африки в Намібії незважаючи на Резолюцію Ради Безпеки 276 (1970)".

У цій справі протиправність дій відповідача підтверджується наявними у справі доказами, на неї прямо вказують відповідні положення матеріального закону.

Таким чином, позивачем доведено суду належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні Господарського процесуального кодексу України факт заподіяння шкоди позивачу діями відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою майновою шкодою позивачу.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач на підставі пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, то такий судовий збір стягується з відповідача в дохід бюджету, відповідно до частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, м. Москва, вул. Житня, буд. 14, будівля, 1) на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, б. 17, ідентифікаційний код 21708016) майнову шкоду, що заподіяна Акціонерному товариству "ВТБ БАНК" у розмірі 3 109 212 243 грн 32 коп., процедура ліквідації якого здійснювалась Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

3. Стягнути з Російської Федерації в особі Міністерства юстиції Російської Федерації (119991, Російська Федерація, місто Москва, вулиця Житня, будинок 14; ідентифікаційний код 34) в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 059 800 грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.03.2026.

Суддя Л.Г. Пукшин