РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2026Справа № 910/16088/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» (пр. Науки, буд. 54, м. Харків, 61072; ідентифікаційний код 42831345)

до Акціонерного товариства «Укрнафта» (пров. Несторівський, буд. 3-5, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 00135390)

про стягнення 17 233, 03 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» (далі за текстом - ТОВ «Імекс Макс», Позивач) з позовом до Акціонерного товариства «Укрнафта» (далі за текстом - АТ «Укрнафта», Відповідач) про стягнення 10 616,20 грн - пені, 2 053,32 грн - 3% річних та 4 563,51 грн - інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу №13/2780-МТР/25 від 02.06.2025 (далі за текстом - Договір).

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що ним належним чином виконано зобов`язання з поставки товару Відповідачу, який прийнято ним без зауважень проте оплачено з порушенням визначених Договором строків, що стало підставою для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Заперечуючи щодо задоволення позову, Відповідач звертає увагу суду на некоректність наданих Позивачем розрахунків.

Відповідачем не заперечується факт прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором, однак зазначається, що таке порушення зумовлено об`єктивними обставинами, зокрема запровадженням на території України воєнного стану та ракетних обстрілів критично важливої інфраструктури, від стабільності роботи якої залежить також і господарська діяльність Відповідача.

Також, Відповідач просить суд зменшити нараховані Позивачем штрафні санкції на 70 %.

3. Процесуальні дії у справі

25.12.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява про зміну предмета позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2025 позовну заяву ТОВ «Імекс Макс» залишено без руху, встановлено Позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: інформації щодо наявності у Позивача оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи з урахування відомостей про судовий збір; підтвердження Позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; доказів сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

30.12.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2026 відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

20.01.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

02.06.2025 між ТОВ «Імекс Макс» (Постачальник) та АТ «УКРНАФТА» (Покупець) укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товар Засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь (далі - товар), за кодом ДК 021:2015:24450000-3 Агрохімічна продукція, а Покупець зобов`язується оплатити такий товар на умовах цього договору.

Згідно пункту 1.2 Договору асортимент, кількість, ціна та вимоги щодо якості товару та його технічні характеристики наведені у Специфікації, що є Додатком № 1 до Договору.

Додатком № 1 до Договору закріплено Специфікацію на поставку товару - Засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості 2 881 л/шт загальною вартістю 285 219 грн з ПДВ.

Вказаною Специфікацією поставку товару розділено на дві партії.

Згідно пункту 8 Специфікації партія товару поставляється протягом 30 календарних днів з дати підписання договору, ІІ партія товару - з 01.08.2025 по 25.08.2025.

Відповідно до пункту 3.2 Договору загальна сума Договору становить - 285 219 грн у тому числі ПДВ (20 %) - 47 536, 50 грн.

Відповідно до пункту 4.2 Договору розрахунок за кожну поставлену партію товару здійснюється протягом 30 (тридцяти) днів з моменту підписання видаткових накладних та акту приймання - передачі товару за кількістю та якістю за умови реєстрації Постачальником до дати оплати в Єдиному реєстрі податкових накладних належним чином складеної податкової накладної з урахуванням умов пункту 6.4 Договору.

Згідно пункту 6.4 Договору у випадку якщо ціна і загальна сума поставленого товару включають суму ПДВ, оплата таких товарів, включаючи суму ПДВ здійснюється за умови, що відповідну податкову накладну та / або розрахунки коригувань до податкової накладної зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно пункту 7.4 Договору у разі несвоєчасного виконання грошового зобов`язання Покупцем, останній сплачує Постачальнику пеню в розмірі 0,1 % за кожний день прострочення від суми простроченого платежу але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем на виконання умов Договору поставлено Відповідачу товар, що підтверджується наступними документами:

видатковою накладною № 904 від 11.07.2025 та Товарно-транспортною накладною (далі- ТТН) №904 від 11.07.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь в кількості - 71 шт., на загальну вартість - 7 029,00 грн;

видатковою накладною № 905 від 11.07.2025 та ТТН №905 від 11.07.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь в кількості - 99 шт., на загальну вартість - 9 801,00 грн;

видатковою накладною № 906 від 11.07.2025 та ТТН № 906 від 11.07.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь в кількості - 107 шт., на загальну вартість - 10 593,00 грн;

видатковою накладною № 907 від 11.07.2025 та ТТН №907 від 11.07.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 103 шт., на загальну вартість - 10 197,00 грн;

видатковою накладною № 908 від 11.07.2025 та ТТН № 908 від 11.07.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 58 шт., на загальну вартість - 5 742,00 грн;

видатковою накладною № 909 від 11.07.2025 та ТТН № 909 від 11.07.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 64 шт., 6 336,00 грн;

видатковою накладною № 910 від 11.07.2025 та ТТН № 910 від 11.07.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 149 шт., на загальну вартість - 14 751,00 грн;

видатковою накладною № 911 від 11.07.2025 та ТТН № 911 від 11.07.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 204 шт., на загальну вартість - 20 196,00 грн;

видатковою накладною № 913 від 11.07.2025 та ТТН № 913 від 11.07.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 181 шт., на загальну вартість - 17 919,00 грн;

видатковою накладною № 914 від 11.07.2025 та ТТН № 914 від 11.07.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 125 шт., на загальну вартість - 12 375,00 грн;

видатковою накладною № 915 від 11.07.2025 та ТТН № 915 від 11.07.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 72 шт., на загальну вартість - 7 128,00 грн;

видатковою накладною № 916 від 11.07.2025 та ТТН № 916 від 11.07.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 162 шт., на загальну вартість - 16 038,00 грн;

видатковою накладною № 917 від 11.07.2025 та ТТН № 917 від 11.07.2025, Засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 38 шт., на загальну вартість - 3 762,00 грн.

Зазначені видаткові накладні на суму 141 867 грн підписані сторонами без зауважень та претензій, що свідчить про належність поставки вказаного товару Позивачем та отримання його без зауважень Відповідачем.

Видаткові накладні (№ 1038, 1039, 1040, 1041, 1042, 1043, 1044, 1045, 1046, 1047, 1048, 1049 та 1050) щодо поставки 01.08.2025, на які посилається сторона Позивача до позову не додано.

Однак, такі видаткові накладні надано Відповідачем разом з відзивом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Позивачем на виконання умов Договору поставлено Відповідачу товар, що підтверджується наступними документами:

видатковою накладною № 1038 від 01.08.2025 та ТТН № 1038 від 01.08.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 73 шт., на загальну вартість - 7 227,00 грн;

видатковою накладною № 1039 від 01.08.2025 та ТТН № 1039 від 01.08.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 99 шт., на загальну вартість - 9 801,00 грн;

видатковою накладною № 1040 від 01.08.2025 та ТТН № 1040 від 01.08.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 109 шт., на загальну вартість - 10 791,00 грн;

видатковою накладною № 1041 від 01.08.2025 та ТТН № 1041 від 01.08.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 104 шт., на загальну вартість - 10 296,00 грн;

видатковою накладною № 1042 від 01.08.2025 від 01.08.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 59 шт., на загальну вартість - 5 841,00 грн;

видатковою накладною № 1043 від 01.08.2025 та ТТН №1043 від 01.08.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 66 шт., на загальну вартість - 6 534,00 грн;

видатковою накладною № 1044 від 01.08.2025 та ТТН №1044 від 01.08.2025 року, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 152 шт., на загальну вартість - 15 048,00 грн;

видатковою накладною № 1045 від 01.08.2025 та ТТН № 1045 від 01.08.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 205 шт., на загальну вартість - 20 295,00 грн;

видатковою накладною № 1046 від 01.08.2025 та ТТН № 1046 від 01.08.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 183 шт., на загальну вартість - 18 117,00 грн;

видатковою накладною № 1047 від 01.08.2025 та ТТН № 1047 від 01.08.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 126 шт., на загальну вартість - 12 474,00 грн;

видатковою накладною № 1048 від 01.08.2025 та ТТН № 1048 від 01.08.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 72 шт., на загальну вартість - 7 128,00 грн;

видатковою накладною № 1049 від 01.08.2025 та ТТН № 1048 від 01.08.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 162 шт., на загальну вартість - 16 038,00 грн;

видатковою накладною № 1050 від 01.08.2025 та ТТН № 1050 від 01.08.2025, засіб для дезінфекції рук та робочих поверхонь у кількості - 38 шт., на загальну вартість - 3 762,00 грн.

Зазначені видаткові накладні на суму 143 352 грн підписані сторонами без зауважень та претензій, що свідчить про належність поставки вказаного товару Позивачем та отримання його без зауважень Відповідачем.

04.08.2025 від АТ «Укрнафта» надійшов лист № 01/01/13/10/28/02-02/01/12105 щодо зміни умов оплати за закупівлею та укладеним договором, в якому Відповідач пропонував змінити та продовжити встановлений договором строк оплати з 30 календарних днів на 90.

Позивач стверджує, що він не погодився з пропозицією АТ «Укрнафти» та відмовив у продовженні строку оплати з 30 на 90 календарних днів.

Докази такої відмови Позивача матеріали справи не містять, проте і докази узгодження та внесення змін до Договору в частині строку оплати в матеріалах справи відсутні.

Згідно доводів Позивача, на момент подачі позовної заяви до суду Відповідачем здійснено оплату за Договору у повному обсязі на суму 285 219 грн.

Однак, така оплата здійснювалась Відповідачем із значним порушеннями строків, що стало підставою для нарахування 3 % річних, інфляційних втрат та 3 % річних.

Позивач стверджує, що оплата Відповідачем здійснювалась наступним чином: 30.10.2025 на суму 21 867 грн, 13.11.2025 на суму 127 128 грн, 20.11.2025 на суму 68 112 грн, 28.11.2025 на суму 68 112 грн, на підтвердження чого надано банківські виписки.

Згідно доводів Позивача строк прострочення оплати за першою партією товару становить 94 календарні дні - з 11.08.2025 по 12.11.2025 включно, а строк прострочення оплати за другою партією товару становить 88 календарних днів - з 01.09.2025 по 27.11.2025 включно, що стало підставою для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат згідно наданого до суду розрахунку.

Заперечуючи щодо задоволення позову Відповідач стверджує, що поставка І партії товару відбулась з порушенням та не 11.07.2025, як про це зазначає Позивач.

Так, 11.07.2026 Позивачем фактично поставлено товар лише за видатковими накладними № 904 та 906, тоді як товар за видатковими накладними № 905, 907, 909, 917 - поставлений 14.07.2025, товар за видатковими накладними № 911 та 914 - поставлений 15.07.2025, товар за видатковими накладними № 908 та 916 - поставлений 16.07.2025, що відображено покупцем при отриманні на відповідних видаткових накладних.

Аналогічні заперечення стосуються і ІІ партії поставки товару за Договором, а саме видаткові накладні Позивач датував 01.08.2025, тоді як фактично товар поставлено пізніше, про що на кожній видатковій накладній відповідним представником Відповідача вказувалася саме фактична дата отримання товару на відповідному складі.

Так, 01.08.2026 Позивачем фактично поставлено товар лише за видатковими накладними № 1048 та 1049, тоді як товар за видатковою накладною № 1044 - поставлений 02.08.2025, товар за видатковими накладними № 1050 та 1039 - поставлений 04.08.2025, за видатковою накладною № 1045 - товар поставлений 05.08.2025, за видатковою накладною № 1046 - поставлений 06.08.2025, товар за видатковими накладними № 1042, 1043 та 1047 - поставлений 07.08.2025, товар за видатковою накладною № 1044 - поставлений лише 02.09.2025.

Зазначене на переконання Відповідача впливає на строк настання у нього обов`язку з розрахунку та відповідно свідчить про помилку у здійснених Позивачем нарахуваннях.

При цьому, визначені Позивачем дати оплат Відповідачем визнаються.

Крім того, Відповідач у поданому відзиві звертає увагу суду на те, що заборгованість за Договором ним повністю сплачено, а прострочення строків оплати зумовлено наслідками запровадження на території України воєнного стану.

Так, внаслідок цілеспрямованих атак ворога на енергетичні об`єкти, підприємство втратило ключові виробничі потужності, у зв`язку з чим має об`єктивно обумовлені економічні проблеми, які вважає тимчасовими та намагається здолати у тому числі шляхом часткового відтермінування оплат за укладеними у березні-червні 2025 договорами, але і ці оплати товариством проводяться в максимально можливі зжаті строки.

Внаслідок активізації збройної агресії з боку Російської Федерації та масових атак на нафтопереробні потужності України, на іншу критично важливу інфраструктуру, від стабільності роботи якої залежить також і господарська діяльність товариства, відбулася істотна зміна обставин, якими керувалося АТ «Укрнафта» при укладанні договору про закупівлю, що в своїй сукупності унеможливило належне виконання обов`язку щодо оплати товару за Договором.

Зазначене на переконання Відповідача свідчить про наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкції на 70 % від всієї заявленої до стягнення Позивачем суми штрафних санкцій включаючи нараховані інфляційні витрати та 3% річних.

Заперечення Позивача по суті викладеного Відповідачем до суду не надано.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою від є договором поставки.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Як встановлено пунктом 4.2 Договору розрахунок за кожну поставлену партію товару здійснюється протягом 30 (тридцяти) днів з моменту підписання видаткових накладних та акту приймання - передачі товару за кількістю та якістю за умови реєстрації Постачальником до дати оплати в Єдиному реєстрі податкових накладних належним чином складеної податкової накладної з урахуванням умов пункту 6.4 Договору.

Враховуючи здійснення Відповідачем повного розрахунку за Договором, суд презюмує, що станом на дати проведення Відповідачем оплати умови визначені пунктом 4.2 Договору існували.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу встановленого судом вище, враховуючи дати отримання товару, суд дійшов висновку, що Відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання в частині оплати товару у 30-ти денний строк з моменту його отримання у зв`язку з чим Позивачем правомірно здійснено нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Оскільки заявлені Позивачем до стягнення суми нараховуються від кінцевих сум партій поставленого товару, суд погоджується з аргументами Відповідача щодо необхідності врахування фактичних дат поставки товару, які вказано отримувачем на кожній видатковій накладній, про що судом зазначено вище.

Так, товар на суму 141 867 грн Відповідачу поставлено Позивачем 16.07.2025, а на суму 143 352 грн - 02.09.2025 у зв`язку з чим право нараховувати на вказані суми у Позивача виникли після спливу 30-ти денного строку від дня останньої поставки (по кожній партії товару), а саме: 16.08.2025 та 03.10.2025 (зазаначено відповідно).

Враховуючи здійснені судом висновки, обґрунтованим є наступний розрахунок (з урахуванням здійснених Відповідачем проплат):

- за період з 16.08.2025 по 29.10.2025 на суму 141 867 грн - пеня 4 518, 36 грн, 3 % річних - 874, 52 грн та інфляційні втрати - 1 706, 23 грн; за період з 30.10.2025 по 12.11.2025 на суму 120 000 грн - пеня - 713, 42 грн, 3 % річних - 138,08 грн;

- за період з 03.10.2025 по 12.11.2025 на суму 143 352 грн - пеня 2 495,89 грн, 3 % річних - 483, 08 грн, інфляційні втрати - 1 290, 17 грн; за період з 13.11.2025 по 19.11.2025 на суму 136 224 грн - пеня 404, 94 грн, 3 % річних - 78, 38 грн; за період з 20.11.2025 по 27.11.2026 на суму 68 112 грн - пеня 231, 39 грн, 3 % річних - 44, 79 грн.

В силу зазначеного, за підрахунками суду обґрунтованою та такою, що підлягає стягненню є сума пені - 8 364 грн, 3 % річних - 1 618, 85 грн та інфляційні втрати - 2 996, 40 грн, а відтак вимоги Позивача підлягають частковому задоволенню.

При розрахунку інфляційних витрат, судом враховано методику нарахування інфляційних втрат, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 та неправильність здійснення таких нарахувань за неповні місяці, протягом якого існує борг.

Що стосується поданого Відповідачем клопотання про зменшення штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Подібний висновок міститься у пункті 67 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 922/266/20.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Аналогічний висновок міститься у пункті 23 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.05.2022 у справі № 910/10675/21.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 ЦК України, статтею 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 21.09.2021 у справі № 910/10618/20.

Кріс того, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки останні виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Вирішуючи питання зменшення нарахованих Позивачем сум 3 % річних, суд притримується того, що заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені статтею 625 ЦК України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, тому не можуть бути зменшені судом на підставі статті 233 ГК України, статті 551 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.04.2020 у справі № 920/653/19 та від 31.01.2022 у справі № 910/15116/18.

В сукупності зазначеного вище, суд дійшов висновку щодо неможливості зменшення розміру 3 % річних та інфляційних витрат оскільки останні за своєю суттю не є штрафними санкціями.

Враховуючи дату укладання між сторонами Договору (02.06.2025) посилання Відповідача на існування обставин, зумовлених запровадженням воєнного стану, які в свою чергу унеможливили належне виконання грошових зобов`язань за Договором є безпідставними та такими, що не спростовують допущене Відповідачем порушення та не роблять причини порушення поважними.

Крім того, Відповідачем не надано належних доказів в частині існування підстав для звільнення його від відповідальності, а нарахована сума пені не суперечить принципу розумності, добросовісності та справедливості, в сукупності чого заява Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій не підлягає задоволенню.

Що стосується заявлених до відшкодування Позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що у прохальній частині позову сторона просить суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу з Відповідача, які визначено в орієнтовному розмірі - 10 000 грн.

У якості доказів понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу до справи надано ордер серії АН № 1237363 від 23.12.2025.

Будь які інші докази понесення витрат на професійну правничу допомогу відсутні, а стороною Позивача не вказано про необхідність подачі таких доказів у порядку частини 8 статті 129 ГПК України в силу чого питання їх розподілу здійснюється судом при ухваленні даного рішення.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що Позивачем доведено порушення виконання договірного зобов`язання Відповідачем в частині строків оплати товару, що свідчить про обґрунтованість заявлених вимог у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Витрати на професійну правничу допомогу Позивача не відшкодовуються з підстав їх необґрунтованості та відсутності доказів понесення таких витрат.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укрнафта» (пров. Несторівський, буд. 3-5, м. Київ, 04053; ідентифікаційний код 00135390) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» (пр. Науки, буд. 54, м. Харків, 61072; ідентифікаційний код 42831345) пеню - 8 364 (вісім тисяч триста шістдесят чотири) грн, 3 % річних - 1 618 (одна тисяча шістсот вісімнадцять) грн 85 коп, інфляційні втрати - 2 996 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто шість) грн 40 коп та судовий збір - 1 824 (одна тисяча вісімсот двадцять чотири) грн 46 коп.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. У відшкодуванні Товариству з обмеженою відповідальністю «Імекс Макс» витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 11.03.2026

Суддя Антон ПУКАС