ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

17.03.2026м. ДніпроСправа № 904/1278/26

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Колісник І.І., розглянувши матеріали

за позовом Державного промислового підприємства "Кривбаспромводопостачання", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Комунального підприємства "Патріот", с. Грушівка Дніпропетровської області

про стягнення 1785603,83 грн,

ВСТАНОВИВ:

Державне промислове підприємство "Кривбаспромводопостачання" через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЄСІКС) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Патріот" заборгованості в сумі 1785603,83 грн, з яких: 581673,54 грн - основний борг, 877681,76 грн - пеня, 228893,23 грн - інфляційні втрати, 74597,62 грн - 3% річних, 22757,68 грн - штраф.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих позивачем у період з вересня по листопад 2022 року послуг централізованого питного водопостачання за договором на централізоване питне водопостачання № 1КхВК від 21.12.2021.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Статтею 162 Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Так, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 162 цього Кодексу позовна заява, серед іншого, повинна містити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Проте у позовній заяві відсутні визначені законом відомості щодо наявності або відсутності у відповідача електронного кабінету.

Також згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 цього Закону встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Подана позовна заява містить майнову вимогу про стягнення 1785603,83 грн. Відтак за подання позовної заяви у цій справі, яка подана через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС, позивач мав сплатити судовий збір у сумі 21427,25 грн (1785603,83 х 1,5% х 0,8 = 21427,25).

На підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви у цій справі позивач надав платіжну інструкцію № 164 від 03.03.2026 на суму 21427,24 грн.

Утім згідно з довідкою відділу документального забезпечення (канцелярії) господарського суду № 42/26 від 13.03.2026 указаний платіжний документ був використаний в іншій справі, а саме № 904/1138/26, вх. № 4-911/26 від 09.03.2026 (суддя Дупляк С.А.).

Як убачається з КП "Діловодство спеціалізованого суду", ухвалою від 13.03.2026 у справі № 904/1138/26 суд повернув позовну заяву від 05.03.2026 за вих. № б/н та додані до неї документи Державному промисловому підприємству "Кривбаспромводопостачання".

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Не звернення позивача станом на цей час до суду з клопотанням про повернення судового збору у справі № 904/1138/26 не гарантує неподання ним такого клопотання у майбутньому.

Тому у разі прийняття судом платіжної інструкції № 164 від 03.03.2026 на суму 21427,24 грн як належного доказу оплати судового збору за подання позову у справі № 904/1278/26 позивач, після ухвалення судом рішення у цій справі, не буде позбавлений можливості подати клопотання про повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у справі № 904/1138/26.

Аналогічна позиція викладена у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі № 904/4585/22.

Відтак заявник/позивач, коли повторно подає заяву, має сплатити судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної заяви. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав заявника/позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий заявник/позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви (див. постанову Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 160/554/23).

Отже, платіжна інструкція № 164 від 03.03.2026 на суму 21427,24 грн про сплату судового збору за подання позову у справі № 904/1138/26 не може бути прийнята судом на підтвердження сплати судового збору у справі № 904/1278/26, оскільки існує механізм повернення судового збору, визначений Законом України "Про судовий збір", що виключає можливість зарахування попередньо сплаченого судового збору в інших справах.

Тож доказів сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі позивачем до позовної заяви не додано.

Викладене не є перешкодою у доступі до правосуддя.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 р. у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" у справі 28249/95 від 19.06.2001 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За таких обставин позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 174, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу протягом 10-ти календарних днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду (в копіях - відповідачу, докази надсилання надати суду):

- уточненої позовної в частині відомостей щодо відповідача, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України;

- доказів сплати судового збору в сумі 21427,25 грн.

3. Роз`яснити, що у випадку невиконання позивачем вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 17.03.2026 й оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Колісник