РІШЕННЯ

Іменем України

16 березня 2026 року м. Чернігівсправа № 927/1179/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами позовну заяву

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні інвестиції розвиток" (код 38881101) 14005, м. Чернігів, вул. Боженка, 106
до фізичної особи - підприємця Сови Івана Івановича (РНОКПП НОМЕР_1 )
АДРЕСА_1
про стягнення 47 000 грн 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2025 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні інвестиції розвиток" до фізичної особи - підприємця Сови Івана Івановича про стягнення 47 000,00 грн, сплачених позивачем на користь відповідача платіжним дорученням № 1095 від 22.09.2021 на підставі рахунку - фактури № СФ-0000022 від 22.09.2021 на виконання умов Договору № 28 купівлі-продажу від 20.09.2021, укладеного між сторонами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по поставці товару.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 15.12.2025 (суддя М.О.Демидова) постановлено:

прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 927/1179/25;

розгляд справи № 927/1179/25 здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі;

відповідачу відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу України не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем; одночасно надіслати (надати) позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, а докази такого направлення надати суду до початку судового засідання. Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами;

запропонувати позивачу у строк до п`яти днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив, копію якого направити відповідачу в той самий строк, докази направлення надати суду разом з відповіддю на відзив;

повідомити сторін, що у разі надходження до суду відзиву відповідача на позовну заяву позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення на відповідь позивача у строк до п`яти днів з дня отримання відповідних документів (позивачем відзиву на позовну заяву; відповідачем - відповіді на відзив).

Вказана вище ухвала суду від 15.12.2025, що направлялась відповідачу на адресу реєстрації була повернута до суду з відміткою відділу поштового зв`язку - адресат відсутній за вказаною адресою.

За змістом п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, вказана вище ухвала суду від 15.12.2026, є такою, що отримана відповідачем 24.12.2025 (дати відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження), а тому останній є таким, що належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

На підставі розпорядження від 12.01.2026 № 02-01/31/26 керівника апарату Господарського суду Чернігівської області "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 927/1179/25" був призначений повторний автоматизований розподіл справи № 927/1179/25, внаслідок якого для її розгляду визначено суддю А.С.Сидоренка.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 постановлено прийняти до розгляду справу № 927/1179/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні інвестиції розвиток" до фізичної особи-підприємця Сови Івана Івановича про стягнення 47 000 грн 00 коп.

Вказана вище ухвала суду від 19.01.2026, що направлялась відповідачу на адресу реєстрації була повернута до суду з відміткою відділу поштового зв`язку - адресат відсутній за вказаною адресою.

Отже, вказана вище ухвала суду від 19.01.2026, є такою, що отримана відповідачем 27.01.2026 (дати відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження), а тому останній є таким, що належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно загальновідомої інформації, у застосунку "Дія", Мінцифрою спільно з Державною судовою адміністрацією України, ДП "Центр судових сервісів" та ДП "Інформаційні судові системи", реалізовано послугу щодо отримання громадянами України сповіщення про призначені судові засідання, у яких вони є учасниками справи, а також отримання електронного судового рішення з кваліфікованим електронним підписом суддів (https://diia.gov.ua/news/ukrayinci-mozhut-koristuvatisya-elektronnim-sudovim-rishennyam-u-diyi-zamist-paperovogo-dokumenta-nova-posluga-v-diyi).

З цією метою в ухвалі від 19.01.2026 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі судом було вказано РНОКПП відповідача.

Також інформація про відкриття провадження у справі була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним.

Процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні обставини - це обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: ці обставини оцінені судом саме як обставина (юридичний факт) преюдиційного характеру та не є правовою оцінкою, наданою судом певній обставині (юридичному факту); судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини (наприклад, особа може посилатися на преюдиційні факти, що містяться в судовому рішенні.

Господарським судом Чернігівської області 06.10.2025 було ухвалено рішення у справі 927/761/25 (набрало законної сили 28.10.2025) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні інвестиції розвиток" до фізичної особи - підприємця Сови Івана Івановича про стягнення 47 000,00 грн попередньої оплати за договором купівлі-продажу від 20.09.2021 № 28.

Під час розгляду справи № 927/761/25 судом встановлено наступне.

20.09.2021, між ФОП Совою І.І. (продавець) та ТОВ "Міжнародні інвестиції розвиток" (покупець) укладений договір купівлі - продажу № 28, за умовами якого (пункти 1.1 - 1.3.) продавець зобов`язався передати в власність покупця товар, а покупець - прийняти і оплатити його на умовах Договору.

Найменування товару: дрова паливні за ціною 470,00 грн за скл. м Номенклатура і ціна за одиницю товару вказується в рахунках, рахунках - фактурах, що є невід`ємною частиною Договору.

За пунктами 4.1., 4.2. очікувана вартість Договору 700 000,00 грн, що складається з вартості всіх партій товару, які підлягають поставці за його умовами.

Пунктом 2.1. Договору узгоджено, що плата в розмірі 100% повинна бути перерахована продавцю в термін, починаючи з наступного дня, з моменту отримання товару до 31.12.2022, одним або декількома платежами на підставі рахунків - фактури та видаткових накладних, отриманих після кожної поставки партії товару.

Продавець зобов`язався передати в власність покупця товар у кількості зазначеній в накладних згідно з поданими заявками. Приймання товару по кількості та якості здійснюється сторонами в порядку, встановленому чинним законодавством (пункти 3.1., 3.3. Договору).

Сторони в п. 5.1. погодили, що Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту його повного виконання, до 31.12.2022. Автоматично продовжується на наступний рік, якщо жодна із сторін письмово не повідомила іншу про його припинення.

Відповідач за умовами Договору виставив до сплати рахунок - фактуру від 22.09.2021 № СФ-0000022 на суму 47 000,00 грн (оплата дров березових, об`ємом 100 скл. м).

Позивач, на умовах попередньої оплати, за виставленим рахунком перерахував відповідачу 47 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 22.09.2021 № 1095, натомість останній поставку оплаченої партії товару, на умовах визначених Договором, не вчинив.

27.03.2025 позивач звернувся до відповідача з претензією від 25.03.2025 № 25/03 з проханням поставити дрова паливні на суму 47 000,00 грн по ціні 470 грн за 1 скл. м., у разі неможливості перерахувати йому на розрахунковий рахунок за вказаними реквізитами заборгованість у вказаній сумі.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 689 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Отже, положення статті 663 Цивільного кодексу України у сукупності з нормами статті 530 Цивільного кодексу України урегульовують питання визначення строку передачі товару продавцем покупцю у випадку, якщо цей строк не встановлений договором купівлі-продажу (відсутня домовленість сторін щодо строку передачі товару) або якщо визначити цей строк за умовами договору неможливо. У таких випадках цей строк визначається відповідно до положень іншої норми - статті 530 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що в укладеному між позивачем та відповідачем договорі купівлі-продажу строк передачі товару не визначений, тому відповідно до статті 663 та частини другої статті 530 Цивільного кодексу України у спірних правовідносинах строк передачі товару визначається моментом пред`явлення покупцем продавцю вимоги передати товар.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 25.03.2025 № 25/03 з проханням поставити дрова паливні на суму 47 000,00 грн, проте відповідач зобов`язання щодо поставки товару не виконав.

Відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Умовою застосування цієї норми права є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 693 Цивільного кодексу України викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 910/5444/17 та від 20 лютого 2019 року у справі № 912/2275/17.

16.10.2025 позивачем було направлено відповідачу претензію з вимогою перерахувати на рахунок товариства суму попередньої оплати за Договором купівлі-продажу №28 від 20.09.2021 в термін семи днів з часу отримання претензії.

Оскільки відповідач не поставив позивачу товар та не повернув суму попередньої оплати, позивач правомірно звернувся з відповідною позовною заявою до суду.

У силу положення статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем у справі не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, доказів поставки товару або повернення попередньої оплати суду не надано.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги в частині стягнення з відповідача 47 000,00 грн попередньої оплати.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 3 028,00 грн судового збору.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні інвестиції розвиток" до фізичної особи - підприємця Сови Івана Івановича про стягнення 47 000,00 грн задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця Сови Івана Івановича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародні інвестиції розвиток" (код 38881101, 14005, м. Чернігів, вул. Боженка, 106) 47 000,00 грн заборгованості та 3 028,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено та підписано 16.03.2026.

Суддя А.С. Сидоренко