ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 922/2028/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І. С. - головуючого, Берднік І. С., Зуєва В. А.,

за участю секретаря судового засідання - Кравченко О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Строй СФ"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 (головуюча - Медуниця О. Є., судді: Попков Д. О., Шутенко І. А.) і рішення Господарського суду Харківської області від 23.09.2025 (суддя Сальнікова Г. І.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Строй СФ"

до Харківської міської ради,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Фактичні обставини справи

1. Рішенням 35 сесії Харківської міської ради 8 скликання "Про включення нових об`єктів до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні" від 05.02.2025 № 747/25 було включено нові об`єкти до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні, затвердженого рішенням 32 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 18.12.2019 №1919/19 та доповнено додаток 1 новими об`єктами, зокрема, нежитловими будівлями: літ. "А-1" загальною площею 572,7 кв.м, літ. "Б-1" загальною площею 79,8 кв.м, літ. "В-1" загальною площею 36,5 кв.м, літ. "Г-1" загальною площею 121,7 кв.м, літ. "Ж-1" загальною площею 4,4 кв.м, літ. "И-1" загальною площею 56,1 кв.м по вул. Курилівській, б. 80 у місті Харкові, загальною площею 871,2 кв.м.

2. 18.02.2025 Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради був виданий наказ № 112 "Про затвердження протоколу № 3 від 18.02.2025 засідання аукціонної комісії для продажу об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні на підставі рішень 26 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 17.04.2019 № 1561/19 "Про приватизацію об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" та 35 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 05.02.2025 №747/25 "Про включення нових об`єктів до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні", яким затверджений протокол № 3 від 18.02.2025 засідання аукціонної комісії щодо продажу об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні на підставі рішень 26 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 17.04.2019 № 1561/19 "Про приватизацію об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" та 35 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 05.02.2025 №747/25 "Про включення нових об`єктів до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні". Затверджені умови продажу, стартову ціну, інформаційні повідомлення для об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні: нежитлові будівлі, зокрема: літ. "А-1" загальною площею 572,7 кв.м, літ. "Б-1" загальною площею 79,8 кв.м, літ. "В-1" загальною площею 36,5 кв.м, літ. "Г-1" загальною площею 121,7 кв.м, літ. "Ж-1" загальною площею 4,4 кв.м, літ. "И-1" загальною площею 56,1 кв.м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Курилівська (колишня назва вул. Ленінградська, 80).

3. 19.02.2025 на сайті Prozorro.sale було розміщено інформаційне повідомлення про проведення електронного аукціону без умов з продажу об`єктів малої приватизації - нежитлових будівель літ. "А-1" загальною площею 572,7 кв.м, літ. "Б-1" загальною площею 79,8 кв.м, літ. "В-1" загальною площею 36,5 кв.м, літ. "Г-1" загальною площею 121,7 кв.м, літ. "Ж-1" загальною площею 4,4 кв.м, літ. "И-1" загальною площею 56,1 кв.м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Курилівська (колишня назва вул. Ленінградська), 80.

4. Із повідомлення вбачається, що об`єкт приватизації належить Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.09.2015, індексний номер 43880277, виданого Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції в Харківській області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01; балансоутримувач: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради; спосіб проведення аукціону: аукціон без умов; дата та час проведення аукціону: 28.02.2025; аукціон проводиться відповідно до Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", згідно із Порядком проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 №432 (зі змінами); стартова ціна об`єкта для: аукціону без умов - 1,00 грн. (без ПДВ); аукціону із зниженням стартової ціни - 0,5 грн. (без ПДВ); аукціону за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій - 0,50 грн. (без ПДВ); повторного аукціону за методом покрокового зниження стартової ціна та подальшого подання цінових пропозицій визнано таким, що не відбувся, у випадках, передбачених абзацом 3 частини 6 статті 15 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" - 0,50 грн. (без ПДВ). Розмір гарантійного внеску для кожного аукціонів: аукціону без умов - 240000,00 грн.; аукціону із зниженням стартової ціни - 120000,00 грн.; аукціону за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій - 120000,00 грн.; повторного аукціону за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій - 120000,00 грн. Розмір реєстраційного внеску, що вноситься за реєстрацію заяви на участь у приватизації: розмір реєстраційного внеску - 0,2 мінімальної заробітної плати станом на 1 січня поточного року складає 1600 грн.

5. Товариство з обмеженою відповідальністю "Нью Строй СФ" (далі - ТОВ "Нью Строй СФ") вирішило прийняти участь у вказаному аукціоні, подало заявку на участь та сплатило гарантійний внесок у розмірі 240 000, 00 грн і реєстраційний внесок у розмірі 1 600, 00 грн.

6. 28.02.2025 відбувся електронний аукціон № SPЕ001-UA-224, за результатами якого ТОВ "Нью Строй СФ" стало переможцем торгів, про що був складений протокол № SPЕ001-UA-224 від 28.02.2025.

7. Протокол про проведення електронного аукціону № SPЕ001-UA-224 від 28.02.2025 був підписаний переможцем аукціону 28.02.2025, ТОВ "Смарттендер" (оператор майданчика) 03.03.2025, органом приватизації 10.03.2025 та затверджений наказом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 11.03.2025 № 193.

8. Сума за об`єкти малої приватизації була сплачена на рахунок Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради.

9. Після цього, ТОВ "Нью Строй СФ" звернулося до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із заявою про укладення договору купівлі-продажу об`єкта приватизації.

10. Проте, 02.04.2025 Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради було видано наказ № 260 "Про відміну електронного аукціону № SPЕ001-UA-224", в якому вказано, що відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", згідно з п. 42, 116 Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 05.2018 № 432 (зі змінами), керуючись Положенням про приватизацію об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, затвердженого рішенням 24 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 19.12.2018 №1382/18, враховуючи звернення Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова від 21.03.2025 вх. № 2806, звернення КП "Ритуал" ХМР від 18.03.2025 вх. №2603, з метою усунення порушень процедури проведення аукціону та недопущення порушень інтересів Харківської міської територіальної громади, відмінено електронний аукціон № SPЕ001-UA-224 з продажу об`єкта комунальної власності Харківської міської територіальної громади, а саме: нежитлових будівель літ. "А-1" загальною площею 572,7 кв.м, літ. "Б-1" загальною площею 79,8 кв.м, літ. "В-1" загальною площею 36,5 кв.м, літ. "Г-1" загальною площею 121,7 кв.м, літ. "Ж-1" загальною площею 4,4 кв.м, літ. "И-1" загальною площею 56,1 кв.м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Курилівська, 80.

11. Поряд з цим, здійснено заходи щодо опублікування цього наказу на офіційному веб-сайті Харківської міської ради та в електронній торговій системі Prozorro у встановлені законодавством терміни. Підготовлено на розгляд сесії Харківської міської ради питання щодо скасування додатку 1 рішення 35 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 03.02.2025 № 747/25 "Про включення нових об`єктів до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні" та виключення з переліку об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні нежитлові будівлі: літ. "А-1" загальною площею 572,7 кв.м, літ. "Б-1" загальною площею 79,8 кв.м, літ. "В-1" загальною площею 36,5 кв.м, літ. "Г-1" загальною площею 121,7 кв.м, літ. "Ж-1" загальною площею 4,4 кв.м, літ. "И-1" загальною площею 56,1 кв.м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Курилівська (колишня назва вул. Ленінградська), 80. Відділу бухгалтерського обліку та звітності, в порядку передбаченому законодавством, вжити заходи щодо повернення учасникам аукціону грошових коштів, зарахованих до місцевого бюджету в процесі продажу об`єкта комунальної власності Харківської міської територіальної громади (електронний аукціон №SPЕ001-UA-224), а саме: нежитлові будівлі: літ. "А-1" загальною площею 572,7 кв.м, літ. "Б-1" загальною площею 79,8 кв.м, літ. "В-1" загальною площею 36,5 кв.м, літ. "Г-1" загальною площею 121,7 кв.м, літ. "Ж-1" загальною площею 4,4 кв.м, літ. "И-1" загальною площею 56,1 кв.м, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Курилівська, 80.

12. Сплачені ТОВ "Нью Строй СФ" кошти були повернені йому з місцевого бюджету.

13. Зі змісту звернення Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова вбачається, що прокуратурою здійснено вивчення інформації, розміщеної на веб-сайті "Pozorro.sale", та встановлено, що електронний аукціон від 28.02.2025 з продажу нежитлових будівель по вул Курилівській, 80 у м. Харків за лотом № SPE001-UA-224 був проведений з порушеннями встановленого законодавством порядку приватизації нерухомого майна, що може бути підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта приватизації (у випадку його укладення) у порядку, передбаченому законодавством України. Прокурором зазначено, що стартова ціна аукціону дорівнювала 1 грн, тоді як розмір гарантійного внеску становить 240 000 грн.

14. В подальшому, Харківською міською радою 38 сесії 8 скликання було прийняте рішення від 30.04.2025 № 811/25 "Про скасування додатка 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 05.02.2025 № 747/25 "Про включення нових об`єктів до переліку об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні" та припинення приватизації такого об`єкта приватизації, відповідно до якого Харківська міська рада, на підставі законів України "Про приватизацію державного і комунального майна", "Про місцеве самоврядування в Україні", Положення про приватизацію об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, затвердженого рішенням 24 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 19.12.2018 № 1382/18, керуючись ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішила:

- скасувати додаток 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 05.02.2025 № 747/25 "Про включення нових об`єктів до переліку об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні";

- внести зміни до рішення 32 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 18.12.2019 № 1919/19 "Про затвердження переліку об`єктів, що підлягають приватизації", виключивши з переліку об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні, об`єкт відповідно до додатка 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 05.02.2025 №747/25 "Про включення нових об`єктів до переліку об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні";

- припинити приватизацію об`єкта приватизації комунальної власності Харківської міської територіальної громади - нежитлових будівель площею 871,2 кв. м: літ. "А-1" загальною площею 572,7 кв. м, ліг. "Б-1" загальною площею 79,8 кв. м, літ. "В-1" загальною площею 36,5 кв. м, літ. "Г-1" загальною площею 121,7 кв. м, літ. "Ж-1" загальною площею 4,4 кв. м, літ. "И-1" загальною площею 56,1 кв. м, розташованих за адресою вул. Курилівська, 80, м. Харків.

Узагальнений зміст і підстави позовних вимог

15. Посилаючись на наведені обставини, ТОВ "Нью Строй СФ" (далі також Позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківської міської ради (далі також Відповідач), в якому просило

- визнати протиправним та скасувати рішення 38 сесії Харківської міської ради 8 скликання № 811/25 від 30.04.2025 "Про скасування додатка 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 05.02.2025 № 747/25 "Про включення нових об`єктів до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні" та припинення приватизації такого об`єкта;

- залишити в силі додаток 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 05.02.2025 № 747/25 "Про включення нових об`єктів до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні";

- скасувати зміни, що були внесені до рішення 32 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 18.12.2019 № 1919/19 "Про затвердження переліку об`єктів, що підлягають приватизації", якими було виключено з переліку об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні, об`єкт відповідно до додатка 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 05.02.2025 №747/25 "Про включення нових об`єктів до переліку об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні";

- продовжити приватизацію об`єкта приватизації комунальної власності Харківської міської територіальної громади - нежитлових будівель: літ. "А-1" загальною площею 572,7 кв.м, літ. "Б-1" загальною площею 79,8 кв.м, літ. "В-1" загальною площею 36,5 кв.м, літ. "Г-1" загальною площею 121,7 кв.м, літ. "Ж-1" загальною площею 4,4 кв.м, літ. "И-1" загальною площею 56,1 кв.м, що знаходяться в Холодногірському районі міста за адресою: 61016, м. Харків, вул. Курилівська, 80.

16. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач узагальнено стверджував про те, що рішення Харківської міської ради № 811/25 від 30.04.2025 про виключення з переліку об`єктів комунальної власності Харківської міської територіальної громади, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні, нежитлові будівлі: літ. "А-1" загальною площею 572,7 кв.м, літ. "Б-1" загальною площею 79,8 кв.м, літ. "В-1" загальною площею 36,5 кв.м, літ. "Г-1" загальною площею 121,7 кв.м, літ. "Ж-1" загальною площею 4,4 кв.м, літ. "И-1" загальною площею 56,1 кв.м, що знаходяться в Холодногірському районі міста за адресою: 61016, м. Харків, вул. Курилівська, 80 є незаконним, таким, що порушує його права як переможця аукціону та підлягає скасуванню в судовому порядку.

17. Пояснював, що прийняття Харківською міською радою рішення № 811/25 від 30.04.2025 "Про скасування додатка 1 до рішення 35 сесії Харківської міської ради 8 скликання від 05.02.2025 №747/25 "Про включення нових об`єктів до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні" та припинення приватизації такого об`єкта фактично безпідставно та незаконно перервало процедуру приватизації вже на стадії підписання договору після обрання переможця аукціону, що призвело до обмеження його права на набуття права власності на придбаний об`єкт приватизації. Вказані обставини, на думку Позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку

Узагальнений зміст і обґрунтування рішень судів попередніх інстанцій

18. Розглянувши заявлений позов, Господарський суд Харківської області рішенням від 23.09.2025 у його задоволенні відмовив. Східний апеляційний господарський суд своєю постановою від 17.12.2025 рішення місцевого господарського суду залишив без змін.

19. Рішення судів мотивовані тим, що в силу приписів Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про приватизація державного і комунального майна" право Харківської міської ради визначати та змінювати переліки майна, що підлягає приватизації, безпосередньо випливає з її статусу як органу, уповноваженого здійснювати управління об`єктами комунальної власності. Формування, затвердження та коригування переліків об`єктів, що підлягають приватизації є однією з форм реалізації повноважень ради та проявом її дискреції як представницького органу власника комунального майна.

20. З встановлених обставин цієї справи вбачається, що реалізація комунального майна могла відбутись із порушенням вимог законодавства у сфері приватизації, а тому Харківська міська рада, як власник майна, мала всі підстави для відмови від його приватизації до укладення договору купівлі-продажу з метою недопущення порушення економічних інтересів територіальної громади. При цьому, ТОВ "Нью Строй СФ" не доведено ані порушення встановленої законом процедури ухвалення оскарженого рішення ради, ані перевищення нею наданих повноважень.

21. Крім цього, з аналізу змісту позовної заяви, апеляційної скарги та наданих Позивачем пояснень слідує, що поданням цього позову ТОВ "Нью Строй СФ" фактично прагне укладення договору купівлі-продажу об`єкта приватизації, проте відповідної позовної вимоги у межах справи № 922/2028/25 не заявляє. Натомість, така вимога була предметом розгляду в межах справи № 922/1443/25 і в її задоволенні було відмовлено постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.10.2025, яка набрала законної сили.

22. Таким чином, навіть задоволення позовних вимог у цій справі не призведе до ефективного захисту прав Позивача, адже таке задоволення саме по собі не є підставою для укладення договору купівлі-продажу об`єкта приватизації. Відновлення формальної дії рішення щодо включення об`єкту до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, не створює автоматичних правових підстав для виникнення договірних зобов`язань, а відтак обраний Позивачем у цій справі спосіб захисту є неефективним, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Касаційна скарга

23. Не погодившись із судовими рішеннями, ТОВ "Нью Строй СФ" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у цій справі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги

24. Підставами касаційного оскарження рішення і постанови судів попередніх інстанцій скаржник визначив підстави, передбачені у пунктах 1 і 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

25. В обґрунтування наявності зазначених підстав касаційного оскарження Позивач повторює власну позовну позицію, стверджує про неправильне застосування і порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, а також наполягає, що:

- суди попередніх інстанцій не врахували висновків Верховного Суду щодо правильного застосування статті 173 ГПК України, викладених у постановах від 12.02.2019 у справі № 911/414/18, від 22.04.2019 у справі № 914/2191/18, від 27.05.2021 у справі № 904/886/21, від 23.10.2019 у справі № 902/434/19, від 02.12.2020 у справі № 908/420/20, від 31.03.2021 у справі № 910/16780/20, від 10.05.2018 у справі № 918/1/18, від 10.05.2019 у справі № 905/2043/18, від 13.09.2019 у справі № 905/909/19;

- суди попередніх інстанцій не врахували висновків Верховного Суду щодо правильного застосування статті 75 ГПК України, викладених у постановах від 01.09.2020 у справі № 907/29/19, від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20, від 15.09.2022 у справі № 910/12545/20, від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц;

- відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини шостої статті 12 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" та / або інших положень цього Закону в частині правомірності прийняття рішення органом місцевого самоврядування про скасування попереднього рішення про приватизацію відповідного об`єкта комунальної власності після проведення та завершення аукціону із продажу такого майна.

Узагальнені доводи інших учасників справи

26. Харківська міська рада надіслала відзив на касаційну скаргу, в якому з доводами скаржника не погоджується, вважає їх безпідставними та формальними. Наполягає на законності та обґрунтованості оскаржених рішення і постанови судів попередніх інстанцій і у зв`язку з цим у задоволенні касаційної скарги просить відмовити, рішення судів залишити без змін.

27. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (далі також Третя особа) надіслало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає про необґрунтованість заявлених аргументів, а також про нерелевантність висновків Верховного Суду, на які посилається Позивач. Третя особа просить закрити касаційне провадження у цій справі з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, а з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України касаційну скаргу залишити без задоволення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

28. Верховний Суд ухвалою від 17.02.2026 відкрив касаційне провадження у цій справі з підстав касаційного оскарження, передбачених у пунктах 1 і 3 частини другої статті 287 ГПК України.

29. Згідно із частинами першою - другою статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

30. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

31. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Позивача (Третьякова Н. Ю.), Відповідача (Василенко І. Ю.) і Третьої особи (Батіг В. В.), дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши матеріали справи щодо дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких міркувань.

32. Приписами пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

33. Відповідно до положень згаданої норми, касаційний перегляд з указаних підстав може відбутися за наявності таких складових:

(1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду;

(2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

34. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який було сформульовано у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема і пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

При цьому, з-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

Подібність правовідносин суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

35. Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

36. Водночас суд касаційної інстанції зазначає, що слід виходити також з того, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

37. Враховуючи наведене, проаналізувавши обставини правовідносин у даній справі та у справах, на неврахування правових висновків в яких посилається Позивач у касаційній скарзі, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що правовідносини у порівнюваних справах не є подібними, а тому підстави для здійснення касаційного провадження у цій справі з покладенням в основу правових висновків із вказаних постанов відсутні з огляду на таке.

38. Так, у справі № 911/414/18 спір виник у земельних правовідносинах. Велика Палата Верховного Суду переглядала постанову суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу місцевого господарського суду про повернення позовної заяви з підстав об`єднання вимог, які належить розглядати в порядку різних видів судочинства.

39. У справі № 914/2191/18 спір виник у правовідносинах, пов`язаних з виконанням кредитних договорів. Верховний Суд переглядав, залишену апеляційним судом без змін, ухвалу місцевого господарського суду про повернення позовної заяви, внаслідок заявлення позовних вимог на підставі семи окремих кредитних договорів, які визначали різні розміри кредитних ліній, строки їх погашення, розміри процентів, що на думку суду, перешкоджало повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню прав і відносин між сторонами та утруднювало вирішення спору.

40. Справа № 904/886/21 у провадженні Верховного Суду не перебувала.

41. У справі № 902/434/19 спір виник у земельних правовідносинах. Верховий Суд переглядав постанову суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу місцевого господарського суду про повернення позовної заяви з підстав порушення правил об`єднання позовних вимог, а саме вимог про скасування 78-ми рішень державних реєстраторів, які стосувалися 78-ми окремих самостійних договорів оренди земельних ділянок, що на думку суду, перешкоджало повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та утруднювало вирішення спору.

42. У справі № 908/420/20 спір виник у правовідносинах, пов`язаних з виконанням договорів транспортно-експедиційних послуг. Верховний Суд переглядав, залишену апеляційним судом без змін, ухвалу місцевого господарського суду про повернення позовної заяви, внаслідок заявлення позовних вимог на підставі двох окремих договорів, що на думку суду, перешкоджало з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднювало вирішення спору, так як передбачало необхідність детального дослідження умов обох договорів з наданням належної оцінки представленим доказам щодо неналежного виконання умов кожного з цих договорів, встановлення дати прострочення за кожним з них і тп.

43. У справі № 910/16780/20 спір виник у правовідносинах, пов`язаних з виконанням договорів поставки. Верховний Суд переглядав, залишену апеляційним судом без змін, ухвалу місцевого господарського суду про повернення позовної заяви, внаслідок заявлення позовних вимог на підставі шести окремих договорів поставки, що на думку суду, потребувало надання оцінки обставинам, які склалися при виконанні кожного з цих договорів поставки, тобто сумісний розгляд заявлених вимог перешкоджав з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднював вирішення спору.

44. У справі № 918/1/18 спір виник у правовідносинах, пов`язаних з виконанням договорів поставки та договору підряду на виконання сільськогосподарських робіт. Верховий Суд переглядав постанову суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу місцевого господарського суду про повернення позовної заяви з підстав порушення правил об`єднання позовних вимог, а саме вимог про стягнення заборгованості, річних, пені та інфляційних втрат за кожним з чотирьох договорів, що на думку суду, перешкоджало повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та утруднювало вирішення спору.

45. У справі № 905/2043/18 спір виник у правовідносинах, пов`язаних з виконанням договорів про відкриття кредитної лінії. Верховний Суд переглядав, залишену апеляційним судом без змін, ухвалу місцевого господарського суду про повернення позовної заяви, внаслідок заявлення позовних вимог на підставі п`яти окремих кредитних договорів, що на думку суду, потребувало окремого дослідження предметів кожного з договорів, договірну ціну, строк дії, обґрунтування розрахунків заборгованості за основною сумою кредитної лінії та заборгованості по процентам за користування кредитною лінією, а також доказів на підтвердження виконання сторонами своїх зобов`язань окремо за кожним договором, відтак перешкоджало повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та утруднювало вирішення спору.

46. У справі № 905/909/19 спір виник у правовідносинах, пов`язаних із здійсненням перевезень залізницею. Верховний Суд переглядав, залишену апеляційним судом без змін, ухвалу місцевого господарського суду про повернення позовної заяви з підстав порушення правил об`єднання позовних вимог, внаслідок заявлення таких вимог за 268 залізничними накладними, що на думку суду, перешкоджало повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та утруднювало вирішення спору.

47. З викладеного слідує, що в усіх проаналізованих вище справах Верховний Суд висновував щодо застосування статей 173, 174 ГПК України за обставин об`єднання позивачами ряду позовних вимог, що на думку місцевих судів, порушувало правила об`єднання позовних вимог і ставало підставою для повернення позовних заяв.

48. Водночас нічого подібного в межах справи № 922/2028/25 не відбулося. По-перше, самі спори, які виникли у вказаних справах, не містять жодних ознак подібності тим, які склалися між сторонами цієї справи. По-друге, місцевий господарський суд у цій справі відмовив Позивачеві у задоволенні клопотання "про передання в інше провадження матеріалів даної справи для вирішення питання про їх об`єднання зі справою № 922/1443/25". По-третє, відмова суду була мотивована тим, що відповідне клопотання про об`єднання справи № 922/2028/25 зі справою № 922/1443/25 в одне провадження вже було вирішено судом у справі №922/1443/25 і в задоволенні цього клопотання було відмовлено.

49. За наведеного, цитовані скаржником у касаційній скарзі висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12.02.2019 у справі № 911/414/18, від 22.04.2019 у справі № 914/2191/18, від 23.10.2019 у справі № 902/434/19, від 02.12.2020 у справі № 908/420/20, від 31.03.2021 у справі № 910/16780/20, від 10.05.2018 у справі № 918/1/18, від 10.05.2019 у справі № 905/2043/18, від 13.09.2019 у справі № 905/909/19 є нерелевантними до справи № 922/2028/25, адже стосуються такі висновки правовідносин, які не є подібними. В свою чергу справа № 904/886/21, як вже вказано, у провадженні Верховного Суду не перебувала.

50. Звідси посилання скаржника в обґрунтування наявності підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України для касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій у цій справі на вказані постанови Верховного Суду, колегія суддів суду касаційної інстанції визнає необґрунтованими і за цим відхиляє.

51. В свою чергу, у справі № 907/29/19 спір виник у земельних правовідносинах. У справі № 910/6355/20 спір виник у деліктних правовідносинах, пов`язаних із відшкодування збитків з Державного бюджету України. В постановах від 01.09.2020 та від 16.11.2022 у зазначених справах Велика Палата Верховного Суду виснувала про те, що "обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо".

52. При цьому, виходячи з такого висновку, у першій постанові вказала, що "висновок суду про наявність правонаступництва є правовою оцінкою, яка не має преюдиційного значення"; у другій - "ухвалення попереднього судового рішення про визнання протиправними дій (бездіяльності) державного виконавця не є обов`язковим для вирішення іншої справи, у якій розглядаються позовні вимоги про відшкодування збитків (шкоди), завданих такими діяннями, оскільки законодавство не містить обмежень у засобах доказування обставин, що можуть свідчити про протиправність діянь державного виконавця, а господарський суд може самостійно встановити наявність чи відсутність складу відповідного цивільного правопорушення, яке стало підставою для звернення до суду, шляхом оцінки наданих сторонами доказів. Попереднє рішення суду може бути враховано під час розгляду такого спору та слугувати підставою для звільнення учасників процесу від доказування певних обставин з урахуванням передбачених статтею 75 ГПК України правил, зокрема, що преюдиціальне значення надається виключно обставинам, установленим судовими рішеннями, серед яких можна виокремити обставини (факти) того, чи мали місце ці діяння та чи вчинені вони цією особою, а не правовій оцінці таких обставин, яка може полягати, зокрема, у висновках суду про те, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною".

53. Таким чином, як суть спорів у справах № 907/29/19 і № 910/6355/20, так і фактичні обставини щодо яких Велика Палата Верховного Суду надавала відповідний правовий висновок в контексті застосування статті 75 ГПК України не містять жодних ознак подібності тим правовідносинам, які є спірними у справі № 922/2028/25.

54. У зв`язку із цим, посилання скаржника в обґрунтування наявності підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України для касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій у цій справі на вказані постанови Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів суду касаційної інстанції відхиляє як безпідставні та декларативні.

55. Так само безпідставним визнає колегія суддів і здійснене скаржником посилання на постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 та від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, оскільки наведені Позивачем пункти означених постанов насправді містять зовсім інший зміст.

56. Так, пункт 93 першої постанови викладено таким чином: "93. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що висновки судів, зроблені за результатами розгляду справ № 911/3878/15 та № 910/22730/15, щодо припинення боргу та втрати права ПАТ "Український професійний банк" на стягнення заборгованості є обставинами справи. Такі висновки є правовою оцінкою цих обставин".

57. Пункт 59 другої постанови викладено таким чином: "59. Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним".

58. Очевидно, що наведені пункти постанов Великої Палати Верховного Суду не є релевантними до спірних правовідносин даної справи, а тому здійснене Позивачем їх пристосування до обставин справи № 922/2028/25, колегія суддів Касаційного господарського суду до уваги не бере.

59. У цій частині суд касаційної інстанції відмічає, що для спростування будь-якого висновку, наведеного в оскаржуваних рішеннях, Позивач мав навести не особисті міркування щодо незаконності та необґрунтованості цих рішень, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права у подібних відносинах не врахували суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених ними обставин справи. Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішеннях, не свідчить про їх незаконність.

60. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

61. Таким чином, зважаючи на те, що усі постанови суду касаційної інстанції, на які посилається ТОВ "Нью Строй СФ" у касаційній скарзі в обґрунтування наявності підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, для касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, прийняті касаційним судом у неподібних справі № 922/2028/25 правовідносинах, колегія суддів Верховного Суду на підставі наведеного пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України, дійшла висновку про закриття касаційного провадження у цій справі в частині вказаної підстави касаційного оскарження.

62. Щодо ж підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України колегія суддів зазначає таке.

63. Відповідно до приписів пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

64. Суд касаційної інстанції вже неодноразово висновував, що при касаційному оскарженні судових рішень із згаданої підстави необхідним є з`ясування відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, та наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

65. Положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України спрямовані на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин, та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

66. У разі подання касаційної скарги на підставі вказаної норми, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

67. В світлі наведеного Верховний Суд зауважує, що Главою 3 розділу I книги 1 Цивільного кодексу України регулюється захист прав та інтересі осіб. За змістом статей 15, 16 цього Кодексу кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

68. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

69. Реалізація права на захист цивільних прав здійснюється за допомогою способів захисту, якими є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц, від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18).

70. Якщо обраний позивачем спосіб захисту порушеного права враховує зміст порушеного права, характер його порушення, наслідки, які спричинило порушення, правову мету, якої прагне позивач, то такий спосіб захисту відповідає властивості (критерію) належності. Іншою не менш важливою, окрім належності, є така властивість (критерій) способу захисту порушених прав та інтересів, як ефективність - це можливість за наслідком застосування засобу захисту відновлення, наскільки це можливо, порушених прав та інтересів позивача.

71. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 09.02.2021 у справі № 381/622/17, від 15.02.2023 у справі № 910/18214/19). Спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).

72. Обрання способу захисту - це прерогатива позивача. Разом з тим, свобода в обрані способу захисту передбачає й несення позивачем ризику відмови в задоволенні позовних вимог у зв`язку із неналежністю чи неефективністю заявленого захисту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду про те, що обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 , від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19, від 25.01.2022 у справі № 143/591/20, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

73. Велика Палата Верховного Суду висновувала про те, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 9901/172/20, від 01.07.2021 у справі № 9901/381/20, від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18, від 01.02.2022 у справі № 750/3192/14, від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц).

74. Як вже зазначалося, здійснюючи апеляційний перегляд рішення місцевого господарського суду у цій справі, суд апеляційної інстанції слушно вказав, а Позивач не заперечив, що з аналізу змісту позовної заяви, апеляційної скарги та наданих ТОВ "Нью Строй СФ" пояснень слідує, що внаслідок подання цього позову останнє прагне досягнути єдиної мети, а саме бажає укладення договору купівлі-продажу об`єкта приватизації, проте відповідної позовної вимоги у межах справи № 922/2028/25 не заявило. В свою чергу відновлення формальної дії рішення органу місцевого самоврядування щодо включення об`єкту до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, не створює автоматичних правових підстав для виникнення між сторонами договірних зобов`язань, а відтак обраний Позивачем у цій справі спосіб захисту є неефективним.

75. Звертаючись до правового висновку, який викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 369/10789/14-ц колегія суддів враховує, що суд має розглядати лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, чим спір по суті буде вичерпано, або в їх задоволенні може бути відмовлено. У тому ж разі, якщо за змістом заявлених позовних вимог (а не з огляду на обставини справи) задоволення позову є неможливим, немає, як видається, підстав стверджувати про наявність юридичного спору. Суд повинен ухвалювати рішення, яким вичерпувати конфлікт між сторонами, а не давати одній зі сторін за відсутності для цього юридичних підстав сподівання на те, що вона в майбутньому отримає бажане для неї рішення.

76. За цим, враховуючи, що обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту є самостійною та достатньою підставою для відмови у позові, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Нью Строй СФ" у цій справі і з цих же міркувань відхиляє його аргументи про необхідність формування правового висновку щодо застосування частини шостої статті 12 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" та / або інших положень цього Закону у спірних правовідносинах.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

77. З огляду на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, колегія суддів на підставі пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Позивача у частині зазначеної підстави касаційного оскарження.

78. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

79. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

80. Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів вважає, що викладені у касаційній скарзі доводи щодо іншої підстави касаційного оскарження не отримали підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржених рішення і постанови судів попередніх інстанцій у даній справі.

Судові витрати

81. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

За таких обставин, керуючись статтями 296, 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Строй СФ" з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Строй СФ" з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 і рішення Господарського суду Харківської області від 23.09.2025 у справі № 922/2028/25 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І. С.

Судді Берднік І. С.

Зуєв В. А.