ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 м. Полтава Справа № 917/2205/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Байдуж Ю. С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Карт Сервіс", вул. Манька Вадима, будинок 2-г, м. Харків, Харківська область, 61070;

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокорт-П», вул. Шевченка, будинок 74, м. Полтава, Полтавська область, 36039;

про стягнення 39 633,69 грн,

без виклику та повідомлення сторін,

ухвалив рішення про наступне:

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Предметом даного спору є стягнення заборгованості за укладеним між сторонами по справі договором купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. Між позивачем у справі, Товариством з обмеженою відповідальністю "Оіл Карт Сервіс", та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокорт-П», укладено Договір купівлі-продажу № 0502-5 від 05.02.2024 (надалі Договір), строком дії з моменту його підписання сторонами і до 31.12.2024, а у фінансовому відношенні - до повного виконання сторонами фінансових зобов`язань (преамбула та п. 10.2. Договору).

2.2. Предметом Договору є зобов`язання позивача (Продавець за Договором), в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність і вілустити Покупцю нафтопродукти через мережу автозаправних станцій партнерів Продавця по засобах, які надають право на отримання нафтопродуктів і належать Покупцю, та зобов`язання відповідача (Покупець за Договором) приймати та оплачувати нафтопродукти згідно умов Договору (п. 2.1. Договору).

Крім цього сторони погодили такі умови Договору:

2.2.1. Дозвільні документи та засоби для відпуску пального сторони погодили в п. 1.3. Договору, а саме: бланк-дозволу (талон), пластикова смарт-карта з чипом, пластикова смарт-карта з магнітною стрічкою, касир АЗС, ОЦ - операційний центр - Центральний офіс Продавця, термінал.

2.2.2. Нафтопродукти відпускаються по пред`явленню засобу відпуску пального згідно з кількістю вказаних в них літрів та виду нафтопродуктів в баки транспортних засобів Покупця. Нафтопродукти відпускаються згідно режиму роботи АЗС партнерів Продавця, за винятком технічних перерв, будь-якій особі (представнику Покупця), яка пред`являє відповідний засіб відпуску пального на отримання нафтопродуктів на АЗС партнерів Продавця (п. 4.1. Договору).

2.2.3. Ціна ПММ за гривневою смарт-картою, визначається на момент відпуску ПММ згідно зазначеної ціни на кожен вид ПММ в інформаційному табло АЗС партнерів Продавця та підтверджується видатковими накладними (п. 4.6. Договору).

2.2.4. Ціна ПММ за літровою смарт-картою, визначається Сторонами в день виписки рахунку та підтверджується рахунком та видатковими накладними. Якщо протягом 180 (сто вісімдесят) днів Покупець не отримає з АЗС партнерів оплачені ПММ, то Продавець має право відпустити залишок ПММ за ціною встановленою станом на 181 (сто вісімдесят перший) день після виписки рахунку (п. 4.7. Договору).

2.2.5. Оплата ПММ здійснюється Покупцем на підставі виписаних Продавцем рахунків, де вказується марка ПММ та сума коштів, що замовлена Покупцем. Оплата рахунку здійснюється Покупцем в повному розмірі вартості ПММ, вказаній в рахунку. Оплата Покупцем рахунку в меншому розмірі чи з порушенням умов даного Договору вважається неналежним виконанням Покупцем своїх зобов`язань щодо оплати ПММ. При цьому Продавець звільняється від відповідальності за не відпуск ПММ до моменту здійснення Покупцем належної оплати у відповідності до умов даного Договору (п. 4.8. Договору).

2.2.6. Оплата товару за всіма видами реалізації здійснюється на умовах відстрочки платежу терміном 14 днів на підставі рахунку-фактури шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця. Днем перерахування коштів вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця (п. 5.2. Договору).

2.2.7. Ціна за товар є договірною та визначається в рахунках-фактурах та видаткових накладних (п. 5.3. Договору).

2.2.8. Підставою для оплати є даний Договір і рахунок-фактура, виставлений на адресу Покупця. Погодженням ціни є оплата рахунку Покупцем. Підтвердженням отримання товарів Покупцем є підписана уповноваженими особами видаткова накладна (п. 5.4. Договору).

2.2.9. Сторони домовились про передачу рахунків на оплату та інших документів за даним Договором з використанням мережі Інтернет за допомогою спеціальних програмних комплексів та з накладанням електронного цифрового підпису ЕЦП (кваліфікованого електронного підпису КЕП/удосконаленого електронного підпису УЕП). Оригінали вищевказаних документів, за окремим запитом Покупця, направляються протягом 20-ти (двадцяти) днів (п. 5.7. Договору).

2.2.10. Продавець зобов`язаний надати Покупцю податкову накладну, складену в електронному вигляді з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, ЕЦП (КЕП/УЕП) уповноваженої платником особи, та зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних в строки, визначені Податковим Кодексом України (п. 5.9. Договору).

2.2.11. Продавець користується мережевою версією комп`ютерної програми «M.E.DOC» для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних та обміну документами, в тому числі первинними, в електронному вигляді (п. 5.10. Договору).

2.2.12. За невиконання або неналежне виконання зобов`язань по даному Договору винна сторона несе відповідальність згідно з нормами чинного законодавства України.

За прострочку оплати поставленого, але неоплаченого Товару, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки (несплати) від вартості несплаченої суми, а у випадку прострочення оплати більше 10 (десяти) днів Покупець додатково оплачує штраф в розмірі 10% (десять відсотків) від вартості отриманих, але не оплачених нафтопродуктів (п. 7.1., 7.2. Договору).

2.3. На підтвердження виконання умов Договору позивачем в частині поставки паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 254 999,48 грн з ПДВ, позивачем надано видаткові накладні:

№ 802 від 29 лютого 2024 р. на суму 149 850,59 грн;

№ 1310 від 31 березня 2024 р. на суму 40 038,66 грн;

№ 1878 від 30 квітня 2024 р. на суму 39 021,82 грн;

№ 2440 від 31 травня 2024 р. на суму 11 088,49 грн;

№ 2931 від 30 червня 2024 р. на суму 10 000,02 грн;

№ 3452 від 31 липня 2024 р. на суму 4999,90 грн.

Всі накладні, окрім останньої, підписані обома сторонами шляхом накладення електронних підписів їх представників та скріплені електронною печаткою позивача. А видаткова накладна № 3452 від 31.07.2024 на суму 4999,90 грн лише електронними підписом та печаткою позивача.

Крім цього, на підтвердження поставки товару на суму 4999,90 грн позивачем надано податкову накладну № 1152 від 31.07.2024, а також роздруківку з програми MEDOC про направлення відповідачу підписаних електронним підписом видаткових накладних, в тому числі видаткової накладної № 3452 від 31.07.2024.

Також на всі вказані вище партії поставки товару позивачем були виписані рахунки на загальну суму 254 999,48 грн, які наявні в матеріалах справи.

2.4. В свою чергу відповідач оплатив за поставлені йому ПММ за Договором 225 000,00 грн, про що свідчать платіжні інструкції:

від 01.03.2024 № 232 на суму 10 000,00 грн.;

від 07.03.2024 № 237 на суму 30 000,00 грн.;

від 01.04.2024 № 284 на суму 30 000,00 грн.;

від 23.04.2024 № 303 на суму 20 000,00 грн.;

від 10.06.2024 № 365 на суму 5 000,00 грн;

від 27.06.2024 № 401 на суму 5 000,00 грн;

від 26.07.2024 № 452 на суму 5 000,00 грн;

від 06.08.2024 № 476 на суму 50 000,00 грн;

від 20.08.2024 № 494 на суму 40 000,00 грн;

від 06.05.2025 № 754 на суму 30 000,00 грн.

2.5. Враховуючи неповну оплату відповідачем отриманих ним по Договору ПММ, позивач звернувся до останнього з претензією про сплату заборгованості.

2.6. За підрахунками позивача розмір заборгованості відповідача за поставлені йому по Договору ПММ складає 29 999,48 грн.

2.7. Наявність несплаченої заборгованості стало підставою для звернення позивача до суду з позовом, що розглядається у даній справі.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 29 999,48 грн заборгованості за поставлені ПММ, 5248,68 грн пені, 507,94 грн 3% річних, 877,65 грн інфляційних нарахувань, 2999,94 грн штрафу, а також судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3028 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

3.2. Юридичними підставами позову є статті 525, 526, 610, 625, 626, 629 ЦК України.

3.3. Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем умов Договору зі сплати грошових зобов`язань.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач своїм правом на надання відзиву на позовну заяву у справі не скористався, відзив не надав.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою від 08.12.2025 суд прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив спрощене позовне провадження у справі, сторонам встановив процесуальні строки на подання заяв по суті справи.

Дану ухвалу суду позивач отримав в електронному вигляді 09.12.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

5.2. Щодо повідомлення відповідача, враховуючи відсутність зареєстрованого ним Електронного кабінету у системі Електронний суд та повернення поштового відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі у зв`язку із закінченням терміну зберігання суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 3, 7 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 ГПК України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з пп. 3-5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти або відомостей про зареєстрований електронний кабінет в окремій підсистемі Електронного суду, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ст. 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий документ повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19.

Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду. Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

5.3. У даному випадку судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою по справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

5.4. Отже, з урахуванням зазначеного вище, судом було вжито усіх належних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи судом.

5.5. Сторони не надали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Будь-яких інших клопотань від сторін у справі не надходило.

5.6. Після дослідження матеріалів справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, враховуючи встановлені ГПК України строків, виходячи з їх розумності, суд ухвалив рішення з огляду на таке.

6. ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи порушені відповідачем умови укладеного з позивачем договору? Якщо так, які правові наслідки для нього настають?

- чи правильно здійснені розрахунки заборгованості, штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних у цій справі, у разі наявності правових підстав для їх стягнення позивачем?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на ключові питання, а відповідач - негативну.

6.3. Суд ухвалюючи рішення у даній справі суд виходить з наступного.

Доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО НАЯВНІСТЬ ПІДСТАВ ДЛЯ ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВУ.

7.1. Суд погоджується з твердженнями позивача про те, що відповідач порушив умови Договору, який сторони спору уклали між собою, не оплативши позивачу вартість поставленого Товару в повному обсязі та у встановлені строки.

7.2. Так, передусім, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

При цьому, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 626, 628, 629 Цивільного кодексу України).

7.3. Відповідно до обставин справи, взаємовідносини між сторонами спору були врегульовані підписанням ними Договору, який за своєю природою є договором поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. (ст. 712 ЦК України).

7.4. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. 693 ЦК України).

7.5. Отже, відповідач має зобов`язання здійснювати перед відповідачем розрахунки у строки та в порядку, що встановлені відповідними договорами.

7.6. Так, відповідно до обставин даної справи, відповідач отримав від позивача Товар на загальну суму 254 999,48 грн, який відповідач оплатив частково, на суму 225 000,00 грн. Розмір заборгованості відповідача за поставлені йому по Договору ПММ складає 29 999,48 грн (п. 2.3.-2.6. цього рішення).

При цьому оплата товару за всіма видами реалізації здійснюється на умовах відстрочки платежу терміном 14 днів на підставі рахунку-фактури шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця. Днем перерахування коштів вважається дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця (п. 2.2.6. цього рішення).

Таким чином строк оплати вказаної суми заборгованості настав.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 29 999,48 грн заборгованості за поставілений товар судом задовольняються в повному обсязі.

7.7. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 5248,68 грн пені, 2999,94 грн штрафу, 507,94 грн 3% річних та 877,65 грн інфляційних нарахувань.

7.8. Так, за змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

7.9. Велика Палата Верховного Суду у пунктах 7.7-7.9 постанови від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 зазначила таке: "Особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

7.10. З досліджених судом умов Договору вбачається, що за затримку розрахунків сторони встановили цивільно-правову відповідальність, зокрема - за прострочку оплати поставленого, але неоплаченого Товару, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки (несплати) від вартості несплаченої суми, а у випадку прострочення оплати більше 10 (десяти) днів Покупець додатково оплачує штраф в розмірі 10% (десять відсотків) від вартості отриманих, але не оплачених нафтопродуктів (п. 7.2. Договору).

Досліджені умови договору узгоджуються з нормами чинного законодавства та усталеною судовою практикою.

7.11. Крім того, законом встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Таким чином нарахування позивачем до стягнення з відповідача інфляційних втрат також відповідає нормам закону.

7.12. За наведених обставин, враховуючи порушення умов договору відповідачем, суд констатує, що відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача заборгованість за Договором, пеню за прострочення оплати поставленого товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, штраф у розмірі 10% від вартості отриманих, але не оплачених нафтопродуктів (так як прострочення оплати триває понад 10 днів), а також 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми.

7.13. Позивачем надано розрахунки стягуваних сум пені, штрафу, процентів річних та інфляційних втрат. Зокрема, пеню нараховано за період прострочення з 06.05.2025 по 27.11.2025 на прострочену суму оплати 29 999,48 грн.

Разом з тим, судом взято до уваги, що згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, який був чинним на момент виникнення прострочення зобов`язань з оплати товару і до 28.08.2025, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки сума боргу за товар складає 29 999,48 грн, то з врахуванням черговості поставок, у вказану суму входить заборгованість по видаткових накладних:

№ 1878 від 30 квітня 2024 р. на суму 3 911,07 грн зі строком оплати до 14.05.2024;

№ 2440 від 31 травня 2024 р. на суму 11 088,49 грн зі строком оплати до 14.06.2024;

№ 2931 від 30 червня 2024 р. на суму 10 000,02 грн зі строком оплати до 15.07.2024;

№ 3452 від 31 липня 2024 р. на суму 4999,90 грн зі строком оплати до 14.08.2024.

Тобто, на початкову дату нарахування позивачем пені (06.05.2025), встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України 6-місячний строк нарахування пені вже закінчився.

Таким чином, позивач безпідставно нарахував відповідачу пеню за період з 06.05.2025 по 27.11.2025 на суму 5248,68 грн. Отже, в цій частині позов не підлягає задоволенню.

7.14. Щодо нарахування штрафу у розмірі 10% від вартості отриманих, але не оплачених нафтопродуктів за прострочення оплати більше ніж на 10 днів, суд дійшов висновку про правомірність такого нарахування позивачем на суму 2999,94 грн та задоволення позовних вимог в цій частині.

7.15. Також суд перевірив розрахунки нарахування позивачем 3% річних за період з 06.05.2025 по 27.11.2025 на суму 507,94 грн та інфляційних втрат за період з 06.05.2025 по 31.10.2025 на суму 877,65 грн. Вказані розрахунки здійснено правильно, а отже зазначені суми 3% річних та інфляційних втрат підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

7.16. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача 29 999,48 грн основного боргу, 2999,94 грн штрафу, 507,94 грн 3% річних і 877,65 грн інфляційних втрат.

8. СУДОВІ ВИТРАТИ.

8.1. Так, однією з основних засад (принципами) господарського судочинства є, зокрема: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ст. 2 ГПК України).

8.2. Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

8.3. Відповідно до ч. ч. 1 та ч. 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

8.4. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору.

8.5. З матеріалів справи вбачається, що позивачем до відшкодування заявлено суму судових витрат, які складаються з витрат на оплату судового збору в розмірі 3028,00 грн, а також витрат понесених на оплату правничої допомоги 3 000,00 грн.

8.6. Частиною четвертою статті 129 ГПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

8.7. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні з даною позовною заявою сплачено судовий збір саме в заявленій для відшкодування сумі 3028,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2627,00 грн.

8.8. В свою чергу на підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги позивачем не надано жодних доказів.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Керуючись статтями 232-233,237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокорт-П» (вул. Шевченка, будинок 74, м. Полтава, Полтавська область, 36039; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оіл Карт Сервіс" (вул. Манька Вадима, будинок 2-г, м. Харків, Харківська область, 61070; ):

29 999,48 грн основного боргу;

2999,94 грн штрафу;

507,94 грн 3% річних;

877,65 грн інфляційних втрат;

2627,00 грн витрат на оплату судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 02.03.2026.

Суддя Юлія БАЙДУЖ