ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" березня 2026 р. Cправа № 902/278/24(129/1951/25)

Господарський суд Вінницької області у складі

головуючого судді Лабунської Т.І.

за участю: секретаря судового засідання - Марчук А.П.

за відсутності представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, м. Київ, 02090, код 42986956)

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості

в межах справи № 902/278/24

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/278/24 за заявою ОСОБА_1 про неплатоспроможність.

Ухвалою від 14.05.2024 відкрито провадження у справі № 902/278/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Белінську Н.О.

Ухвалою суду від 24.07.2024 затверджено план реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 станом на 06.07.2024, у редакції, вказаній в ухвалі та припинено повноваження арбітражного керуючого Белінської Н.О., як керуючого реструктуризацією боржника - фізичної особи ОСОБА_1

19.11.2025 до Господарського суду Вінницької області від Іллінецького районного суду Вінницької області надійшла справа № 129/1951/25 за позовом ТОВ ФК "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.10.2025 постановлено цивільну справу № 129/1951/25 за позовною заявою ТОВ ФК "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передати за підсудністю на розгляд до Господарського суду Вінницької області.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.11.2025, справу № 129/1951/25, розподілено судді Лабунській Т.І., з призначенням єдиного унікального номеру судової справи - № 902/278/24(129/1951/25).

Ухвалою суду від 27.11.2025 матеріали справи № 129/1951/25 прийнято до свого провадження для розгляду в межах справи № 902/278/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи № 902/278/24(129/1951/25) по суті призначено на 27.01.2026.

Разом з тим, 27.01.2026 судове засідання не відбулося, у зв"язку з перебуванням судді у відпустці.

Ухвалою суду від 28.01.2026 розгляд справи по суті призначено на 03.03.2026.

На визначену дату представники сторін не з`явилися.

Як вбачається із змісту позовної заяви у цій справі, позивач просить суд у разі неявки представника позивача у судове засідання проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.

Ухвала суду від 28.01.2026 направлена до електронного кабінету позивача та відповідачу системі ЄСІТС, отримана останніми 28.01.2026, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Враховуючи вищевикладене, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення сторін про розгляд справи у суді, проте, останні не скористалися своїм правом на участь в судовому засіданні.

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд враховує, що неявка сторін чи їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

За приписами ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників судового процесу, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.02.2024 ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та ОСОБА_1 уклали Договір кредитної лінії № 00-9607543 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору.

Сума ліміту кредитної лінії (Сума кредиту) складає: 6 000,00 грн. Тип Кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби (п. 1.2.).

Строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту Кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) "27" січня 2025р. (п. 1.3.).

Згідно з п.1.3.1. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в Періодичну дату оплати процентів, а саме: на « 27» лютого 2024р., та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом Строку дії кредитної лінії (Строку кредитування).

Дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів зазначаються в графіку платежів, який міститься в пункті 7.20 цього Договору.

У разі, якщо Позичальник виконав зобов`язання по сплаті процентів не пізніше наступного дня за Періодичної дати оплати процентів, то він вважатиметься таким, що виконав свої зобов`язання по сплаті платежу належним чином, а проценти за цим Договором продовжуватимуть нараховуватися згідно умов цього Договору.

У разі, якщо Позичальник виконає у повному обсязі свої зобов`язання за цим Договором по сплаті нарахованих процентів на Періодичну дату оплати процентів та поверне повністю Суми кредиту не пізніше наступного дня за днем Періодичної дати оплати процентів, то вважатиметься, що Позичальник повністю достроково погасив кредит.

Відповідно до п.1.4. Договору сторони погодили тип процентної ставки-фіксована.

Відповідно до п.1.4.1 Договору Стандартна процента ставка складає 2,47% (два цілих 47 сотих) від Суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли Позичальник має право на використання Зниженої процентної ставки).

Згідно із п.1.4.2. Договору Знижена процентна ставка становить 0,5 (нуль цілих 5 десятих) % від Суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою Періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. цього Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування Кредитом (дати видачі кредиту) протягом Строку кредитування, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору.

За надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 10,00 % від суми кредиту, що складає 600,00 грн. (п. 1.5.).

Згідно п. 1.5.1. Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю комісію за надання кредиту у останній день повного погашення кредиту.

Відповідно до п.1.6.1. Договору Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні Стандартної процентної ставки та Комісії (у разі її наявності) дорівнює 2.5% (два цілих 5 десятих) та розраховується в процентах з використанням такої формули: ДПС = (3BCK/3PK)/t х 100% = (53920,00/6000.00)/360 х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Згідно із п. 1.6.2. Договору Денна процентна ставка за цим Договором у разі використання Позичальником права на Знижену процентну ставку та Комісії (у разі її наявності) дорівнює 2.4% (два цілих 4 десятих) та розраховується в процентах з використанням такої формули: ДПС = (3BCK/3PK)/t х 100% = (50997,00/6000.00)/360 х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Відповідно до п. 2.8. договору кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 02 лютого 2024. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 6 000,00 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки НОМЕР_2 ).

Строк дії цього Договору становить 360 календарних днів. Місцем укладення нього Договору є місцезнаходження Товариства (п. 7.2.).

Укладенням цього договору сторони домовились, що до правочину застосовуються положення Закону України "Про електронну комерцію" (п. 7.18.).

Також, у п. 7.20. зазначеного договору викладеного Графік платежів.

Крім того, Позивачем долучені до заяви, зокрема, копії таких документів : Паспорт споживчого кредиту (підписано ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором - 98160 02.02.2024); Довідка ТОВ "МАКС КРЕДИТ" про ідентифікацію, якою підтверджено, що Клієнт - ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 00-9607543 від 02.02.2024 ідентифікований ТОВ "МАКС КРЕДИТ"; Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Макс Кредит", затверджені наказом директора ТОВ "МАКС КРЕДИТ" № 05-01/24 від 05.01.2024.

Суд звертає увагу на те, що вказаний вище кредитний договір підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором, а саме 98160, що узгоджується із наведеними вище умовами цього договору та нормами Закону України "Про електронну комерцію".

На виконання умов Кредитного договору, 02.02.2024 ТОВ "МАКС КРЕДИТ" ініціювало переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ "Платежі Онлайн" на платіжну картку НОМЕР_2 , що свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ "МАКС КРЕДИТ".

Отже, зважаючи на описані вище обставини, матеріалами справи підтверджується укладення між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та ОСОБА_1 договору кредитної лінії № 00-9607543 від 02.02.2024 і надання ТОВ "МАКС КРЕДИТ" коштів згідно цього договору Позичальнику в сумі 6 000,00 грн.

Проте, всупереч умов договору № 00-9607543 від 02.02.2024 відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 45 576,60гр., яка складається з наступного: 6 600,00 грн - заборгованість по кредиту; 38 976,60 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (дана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 21.10.2024 - 15.05.2025.

Водночас, судом встановлено, що 21.10.2024 між ТОВ "ФК" ЕЙС" (Фактор) та ТОВ "МАКС КРЕДИТ" (Клієнт) було укладено договір факторингу №21102024-МК/Ейс, на таких умовах :

В порядку та умовах, визначених в цьому договору, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права Вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення Прав Вимоги (п. 2.1.).

З дати відступлення Прав Вимоги Клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру та набуває всіх прав за ним (п. 2.3.).

Фактор сплачує Клієнту фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі 2 763 650,33 грн без ПДВ на банківський рахунок НОМЕР_3 , в АТ "ОТП Банк", МФО банка 300528, код ЄДРПОУ Клієнта 42806643 протягом двадцяти банківських робочих днів від дати підписання договору (п. 3.1.).

Факт здійснення між Сторонами приймання-передачі документації підтверджується відповідним Актом приймання-передачі (Додаток № 2 до цього договору), підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі Сторін (п. 8.2.).

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, та діє до 31.12.2026 р., але у будь-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами (п. 11.1.).

Також, судом встановлено, що ТОВ "ФК "ЕЙС" були перераховані ТОВ "МАКС КРЕДИТ" грошові кошти в загальній сумі 2 763 650,33 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій, а саме : № 15 від 31.10.2024 на суму 300 000,00 грн; № 16 від 31.10.2024 на суму 1 253 650,33 грн; № 14 від 30.10.2024 на суму 210 000,00 грн; № 13 від 25.10.2024 на суму 1 000 000,00 грн, із призначенням платежу : часткова оплата за відступлення Прав Вимоги згідно договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024.

Крім цього, 21.10.2024 між ТОВ "ФК "ЕЙС" та ТОВ "МАКС КРЕДИТ" підписано Акт прийому-передачі до договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024, який стверджується, згідно з вимогами п. 4.2. цього договору факторингу, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників Клієнта від 21.10.2024, складний за формою згідно із Додатком № 1 до договору та документи підтверджуючі право вимоги Клієнта.

Водночас, згідно наявної у справі копії Реєстру боржників від 21.10.2024 за кредитними договорами, укладеними між Боржниками та ТОВ "МАКС КРЕДИТ" до договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024, за порядковим № 6061 вказано Боржника - ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , договір № 00-9607543 від 02.02.2024, сума заборгованості за тілом кредиту - 6 600,00 грн; сума заборгованості по відсотках - 38 976,6 грн).

Отже, беручи до уваги викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що наявними у справі доказами підтверджується набуття ТОВ "ФК "ЕЙС" від ТОВ "МАКС КРЕДИТ права вимоги до відповідача - ОСОБА_1 по зазначеному вище договору кредитної лінії № 00-9607543 від 02.02.2024, який укладено останньою із ТОВ "МАКС КРЕДИТ", та подальше відступлення ТОВ "МАКС КРЕДИТ" відповідних прав вимоги згідно описаного вище договору факторингу позивачу - ТОВ "ФК "ЕЙС".

Враховуючи наведене, ТОВ "ФК "ЕЙС" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 45 576,60 грн., з яких: 6 600,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 38 976,60 грн. - заборгованість по відсотках.

Відповідно до ст. 509 ЦК кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Разом з тим, на час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Письмовими матеріалами справи підтверджується, що заборгованість відповідача за кредитним договором та договором факторингу склала 45 576,60 грн., з яких: 6 600,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 38 976,60 грн. - заборгованість по відсотках.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)

Таким чином, ТОВ ФК "ЕЙС" набувши статусу нового кредитора у кредитному договорі № 00-9607543 від 02.02.2024 отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 про погашення наявної у неї заборгованості за вказаним договором.

Відповідач, не подавши до суду відзив, вимог позивача не спростував, доказів виконання грошового зобов`язання за умовами Кредитного договору не надав.

Відтак, суд вважає доводи позивача та надані ним докази є вірогідними та не спростованими відповідачем, відносно укладення сторонами кредитного договору, отримання нею кредитних коштів, а також неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по погашенню кредиту, сплати процентів та комісії в повному обсязі у визначені графіком погашення строки.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 45 576,60 грн., з яких: 6 600,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 38 976,60 грн. - заборгованість по відсотках є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно з ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухвалені рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на наведене, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

У поданій до суду заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в частині витрат позивача на правову допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ТОВ ФК "ЕЙС" здійснював адвокат Тараненко А.І. на підставі договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025 року, який укладено між Адвокатським бюро "Тараненко та Партнери" в особі керуючого бюро адвоката Тараненка А.І. та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" (Клієнт); Додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025 (Протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025); Додаткової угоди № 39 від 07.04.2025 до договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025.

Разом з цим, зазначеним вище договором про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025 року передбачені, зокрема, такі умови :

Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомоу в обсязі та на умовах, передбаченим цим договором (п. 1.1.).

Отримання винагороди Адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару (п. 3.1.).

Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025 року (Додаток № 1 до цього Договору) (п. 3.3.).

Після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає Клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг (п. 3.4.).

Гонорар сплачується готівкою або шляхом перерахування коштів у безготівковій формі на рахунок Адвокатського бюро (п. 3.7.).

У тому випадку, якщо рішення суду ухвалено не на користь Клієнта він звільняється від обов`язку сплати гонорару (п. 3.8.).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. Договір діє до моменту фактичного виконання доручення або до моменту розірвання договору (п. 5.1.).

На підтвердження загальної вартості послуг в сумі 7 000 грн., наданих Адвокатом у матеріалах справи наявний обопільно підписаний позивачем та Адвокатом акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025 року, на суму 7 000,00 грн, яким обумовлено, що Адвокатським бюро "Тараненко та Партнери" надані Клієнту - ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" наступні послуги : складання позовної заяви ТОВ "ФК "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9607543 від 02.02.2024 - 5000,00 грн (2 год.); вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9607543 від 02.02.2024 - 1 000,00 грн (2 год.); підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 00-9607543 від 02.02.2024 на рахунок боржника - ОСОБА_1 - 500,00 грн (1 год.); підготовка та подачі клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 00-9607543 від 02.02.2024 на рахунок боржника - ОСОБА_1 - 500,00 грн (1 год.).

Окрім того, матеріали справи містять копії ордеру про надання правничої допомоги від 07.04.2025, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012., видане гр. Тараненку А.І.; довіреності від 04.12.2024, якою ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" (Довіритель) уповноважено адвоката Тараненка А.І. представляти інтереси Довірителя.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У п. 169 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 висловлено правову позицію, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №908/2702/21 від 12.01.2023 викладено висновок, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.

Так, за приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи зміст норм статей 2, 11, 15 ГПК України питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Суд враховує, що в силу приписів п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того чи їх фактично сплачено чи має бути сплачено. Таку правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Окремо суд звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова від 12.05.2020 у справі №904/4507/18), що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання.

Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, а також доказів, котрі могли б підтвердити неспівмірність таких витрат, поряд з цим підстави для застосування критеріїв, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України, на переконання суду, відсутні.

Водночас заявлений розмір гонорару адвоката відповідає попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат на професійну правничу допомогу, визначеному у позовній заяві.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 11, 12, 13, 15, 18, 73, 74, 76-79, 86, 123, 126, 129, 196, 210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 252, 255, 256, 326, 327 ГПК України -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" (Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, м. Київ, 02090; код 42986956) 45 576,60 грн - заборгованості за кредитним договором № 00-9607543 від 02.02.2024, яка складається з 6 600,00 грн - заборгованості по кредиту та 38 976,60 грн - заборгованості за відсотками; а також 2 422,40 грн - витрат на сплату судового збору та 7 000,00 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Копію рішення надіслати до електронних кабінетів у системі ЄСІТС та на електронні адреси: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ТОВ "ФК" "Ейс" - ; .

Повне рішення складено 12 березня 2026 р.

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ТОВ "ФК "Ейс" (Харківське шосе, буд. 19, офіс 2005, м. Київ, 02090)

3 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )