ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
05 березня 2026 року Справа №903/808/25
Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючий суддя Мельник О.В.
суддя Петухов М.Г.
суддя Олексюк Г.Є.
розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін заяву Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай"
про стягнення 1 595 348,31 грн
Рішенням Господарського суду Волинської області від 27.11.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай" на користь Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни 295588,78 грн заборгованості та 4 883,83 грн витрат по сплаті судового збору. Відмовлено у позові в частині стягнення 1269759,53 грн заборгованості. Закрито провадження у справі в частині стягнення 30000,00 грн заборгованості.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 рішення Господарського суду Волинської області від 27.11.2025 у справі №903/808/25 в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 668802,85 грн скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов у цій частині задоволено. Рішення Господарського суду Волинської області від 27.11.2025 у справі №903/808/25 в частині задоволення позову про стягнення 295588,78 грн змінено в мотивувальній частині та викласти його в редакції даної постанови.

23.02.2026 до Північно-західного апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40000,00 грн.

Відповідно до ч.1, 3 ст.244 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегією суддів встановлено, що позивач в апеляційній скарзі зазначав, що у зв`язку з розглядом даної справи очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, докази судових витрат подасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до абз.2 ч.8 ст.129 ГПК України (т.2, а.с.92-94)

Заява про ухвалення додаткового рішення разом із доказами понесених судових витрат були подані позивачем через підсистему ЄСІКС "Електронний суд" 23.02.2026, тобто в межах строків визначених у ч.8 ст.129 ГПК України.

Відтак, колегією суддів встановлено дотримання позивачем строків визначених у ч.8 ст.129 ГПК України, а тому його заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає розгляду судом.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 розгляд заяви від ФОП Ліницької Л.С. про ухвалення додаткового рішення у справі №903/808/25 постановлено здійснювати в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

25.02.2026 року до апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай" надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.

Відповідач, зокрема, посилаючись на ст.124 ГПК України, вказує, що в апеляційній скарзі було зазначено, що докази понесених судових витрат будуть надані суду протягом 5 днів з моменту розгляду справи. Проте попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачка очікувала понести під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі, заявлений не був.

Вважає, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є необґрунтованими, завищеними, непропорційними до предмету спору.

Крім того, зазначає, що позивачем надано докази, які не підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, позивач з адвокатом уклав договір про надання правової допомоги. ГПК України не містить положень про такий вид витрат як "правова допомога".

Також зауважує, що договором або іншим документом (додатком до договору, протоколом узгодження договірної ціни тощо) не визначено розмір гонорару, який оплачує позивач адвокату за надану правову допомогу. Заявлена сума підлягає значному зменшенню, щоб було дотримано принцип пропорційності, співмірності. По об`єму самої апеляційної скарги вбачається, що адвокат затратив незначну кількість часу на її підготовку. Вартість представництва в одному судовому засіданні - 20000,00 грн явно не відповідає принципу пропорційності та співмірності.

Відповідач просить відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, поданої представником позивача.

Розглянувши заяву позивача щодо ухвалення додаткового рішення у даній справі та відповідно стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати, тоді як конституційне право на професійну правничу допомогу не може бути обмежено.

Згідно з ч.1, 2 ст.16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. (Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, у додаткових постановах Верховного Суду у справі №910/1929/19 від 01.06.2022, у справі №903/999/23 від 17.01.2025)

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Крім того, ч.4 ст.126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5, 6 ст.126 ГПК України).

Колегія суддів зауважує, що принцип пропорційності - загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити також з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було подано до суду копії: договору №195 про надання правової (правничої) допомоги від 03.06.2025; акта приймання-передачі наданої правової допомоги від 20.02.2026; платіжних інструкцій про оплату правової допомоги за договором.

Матеріали справи також містять копію ордера №1357303 від 16.12.2025 на надання правничої допомоги ФОП Ліницькій Л.С. адвокатом Таш`яном Романом Івановичем.

03.06.2025 між Фізичною особою-підприємцем Ліницькою Людмилою Семенівною (клієнт) та Адвокатським бюро "Таш`ян і партнери" (адвокатське бюро) укладено договір №195 про надання правової (правничої) допомоги, згідно з п.1.1. якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов?язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Надання правової допомоги клієнту здійснює адвокат Таш?ян Роман Іванович (засновник та керуючий Бюро). Адвокатське бюро може залучати до виконання даного договору інших адвокатів на договірних засадах, залишаючись при цьому відповідальним перед клієнтом за належне виконання договору.

У відповідності до п.2.1.2., 2.1.3. договору, адвокатське бюро зобов?язується вчинити такі дії: підготувати та направити претензію; підготувати та подати до господарського суду позовну заяву; забезпечити представництво інтересів клієнта у судових засіданнях (у тому числі, у режимі відеоконференції); у разі необхідності - вчинити інші дії, спрямовані на захист інтересів клієнта (за окремим погодженням).

Для цього клієнт надає адвокатському бюро такі повноваження: подавати та підписувати від імені клієнта будь-які документи, включаючи позовні та інші заяви, відзиви, відповіді на відзиви, заперечення, пояснення, скарги, клопотання, запити, різного роду довідки, завіряти копії документів, ознайомлення з матеріалами судових справ та виконавчих проваджень, робити з них виписки, копії, одержувати копії рішень, ухвал, постанов та інших документів, які є у справах, брати участь у судових засіданнях, представляти докази, подавати скарги до вищих інстанцій, вносити необхідні платежі, сплачувати належні гроші, судовий збір чи інші збори, робити від імені клієнта заяви, як усні так і письмові, одержувати будь-які документи від фізичних, юридичних осіб, а також скрізь розписуватися від імені клієнта та виконувати всі інші юридично значимі дії, пов?язані з цим договором, а також на свій розсуд визначати тактику захисту інтересів клієнта, дотримуючись при цьому положень законодавства та правил адвокатської етики.

Згідно з п.4.1., 4.2. договору, правову допомогу, що надається адвокатським бюро відповідно до п. 2.1. даного договору, клієнт оплачує у розмірі згідно домовленості сторін. За результатами надання правової допомоги складається акт приймання правової допомоги, що підписується сторонами.

Сума, вказана в п.4.1. даного договору є гонораром адвокатського бюро за надання правової допомоги та поверненню не підлягає. До гонорару не включаються фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання договору (п.4.3. договору).

Із акта приймання-передачі наданої правової допомоги від 20.02.2026 вбачається, що Адвокатське бюро "Таш`ян і партнери" надало, а клієнт ФОП Ліницька Людмила Семенівна отримала правову допомогу за договором №195 від 03.06.2025, за що сплатила 40000,00 грн. Правова допомога полягає у представництві інтересів клієнта у Північно-західному апеляційному суду у справі №903/808/25, а саме: складання апеляційної скарги 20000,00 грн, участь у судовому засіданні 20000,00 грн.

Оцінюючи наявність правових підстав для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції на загальну суму 40000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ч.3 ст.237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон) встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно з ч.1 ст.30 вищевказаного Закону, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п.19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19; п.28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, п.127 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 ).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст.627 ЦК України.

Частинами 1, 2 статті 30 Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2022 у справі №922/1964/21).

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається ч.1 ст.30 Закону як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Відтак, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади господарського законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Апеляційний суд також враховує, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.126 ГПК України (схожа правова позиція, викладена у додаткові постанові Верховного Суду від 31.08.2023 у справі №824/20/23).

Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (схожий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №922/2417/22).

Дослідивши наявний в матеріалах справи акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 20.02.2026, та оцінивши його зміст, колегія суддів вважає, що заявлена в сукупності сума до стягнення витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 40000,00 грн є завищеною.

Проаналізувавши зміст апеляційних скарг, поданих представником позивача, апеляційний суд зазначає, що вони не є достатньо об`ємними за обсягом (5 арк. та 1 арк. основного тексту скарг), з огляду на що їх підготовка та складання не потребували значних затрат часу.

Відтак, підготовка апеляційних скарг не призвела до суттєвого збільшення обсягу юридичної роботи адвоката під час представництва інтересів ФОП Ліницької Л.С. в Північно-західному апеляційному господарському суді.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що, незважаючи на задоволення апеляційної скарги, суд не погодився з правовою оцінкою спірних правовідносин, наданою апелянтом, оскільки останній неправильно визначив правову природу договору як договір зберігання з елементами договору поставки. Натомість апеляційний суд дійшов висновку, що між сторонами укладено змішаний договір, а саме договір зберігання з елементами договору доручення, що вплинуло на правильність встановлення характеру спірних правовідносин і, відповідно, стало правовою підставою для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшити розмір заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу за складання апеляційних скарг до 5000,00 грн.

Апеляційний суд, зважаючи на проведення у даній справі лише одного судового засідання, вартість послуги "участь в судовому засіданні" (п.2) у розмірі 20000,00 грн є завищеною, відтак доведеною сумою витрат за її надання, яка підлягає до відшкодування, вважає 5 000,00 грн.

Керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, критеріїв реальності адвокатських витрат, співмірності та розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги юридичну складність справи, її обставини та характер спірних правовідносин, з урахуванням вчинених процесуальних дій адвоката, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення з ТОВ "Скай" 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи відповідача про відсутність у законодавстві положень про такий вид витрат як "правова допомога", не заслуговують на увагу, оскільки використання в договорі формулювання "правова допомога" замість "професійна правнича допомога" не змінює правової природи наданих адвокатом послуг і не виключає можливості їх відшкодування як витрат на професійну правничу допомогу відповідно до вимог ГПК України.

Щодо заперечень відповідача в частині неподання позивачем орієнтовного розрахунку суми судових витрат, що, на думку відповідача, виключає можливість їх відшкодування іншою стороною та зумовлює підстави для відмови у задоволенні відповідної заяви, колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими та безпідставними, оскільки аналіз ст.124 ГПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат суд має право, а не обов`язок відмовити у їх відшкодуванні. Таким чином, неподання попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх відшкодуванні.

Керуючись ст.123, 126, 129, 233, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни про ухвалення додаткового рішення у справі №903/808/25 - задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай" (45400, Волинська обл., м.Нововолинськ, вул.Шахтарська, буд.59, корпус Б-2, ) на користь Фізичної особи-підприємця Ліницької Людмили Семенівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Господарському суду Волинської області видати судовий наказ.

4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.