ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.03.2026м. СумиСправа № 920/101/26

Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (вул. Реміснича, 35, м. Суми, )

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Л. Українки 14» (вул. Лесі Українки, 14, м. Суми, 40022, )

про стягнення 101075,04 грн

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача 101075,04 грн заборгованості за спожиту електричну енергію відповідно до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1623650 від 30.12.2024, а також судовий збір в сумі 2662,40 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним на виконання умов Договору у листопаді-грудні 2025 було поставлено та відповідачем спожито 23397 кВт*год електричної енергії на загальну суму 101075,04 грн. Оскільки відповідачем оплата за спожиту електричну енергію не була здійснена у встановлені договором строки, то позивач звернувся до суду із позовом про стягнення основного боргу.

Рух справи. Процесуальні дії суду.

Ухвалою суду від 27.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу наданий п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа (а.с. 39).

12.02.2026 від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву (вх.622).

13.02.2026 відповідач подав відзив на позов (вх. №765), у якому зазначив, що вважає необґрунтованими позовні вимоги, оскільки наголошує на відсутності заборгованості перед позивачем. До того ж, відповідач заперечує факт існування між сторонами договірних відносин.

Відповідачем 13.02.2026 подано клопотання про зупинення провадження (вх. №653).

16.02.2026 позивач подав відповідь на відзив, у якій просить суд не брати до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

17.02.2026 позивач подав заперечення (вх. №822) на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх. №653 від 13.02.2026).

Відповідач просить суд зупинити провадження у справі №920/101/26 до набранням законної сили рішенням в іншій справі.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що розумний строк судового розгляду є невід`ємним елементом права на справедливий судовий розгляд, який безпосередньо закріплений в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При тлумаченні поняття "розумні строки" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначив момент початку та закінчення цих строків, а також вивів критерії, які повинні враховуватися при оцінці певного строку як розумного, а саме: складність справи, важливість для заявника питання, що розглядається судом, поведінка заявника, поведінка державних органів.

За частиною 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Водночас як верховенство права, так і розумність строків розгляду справи судом належать до основних засад (принципів) господарського судочинства за частиною 3 цієї ж статті.

Аналізуючи питання щодо зупинення провадження у господарській справі, суд виходить з того, що цей правовий інструмент процесуального законодавства зумовлює тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи та щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Глава 8 розділу ІІІ ГПК України містить норми, які регулюють залишення позову без розгляду, зупинення і закриття провадження у справі.

Зупинення провадження у справі зупиняє перебіг процесуальних строків (частина 1 статті 117 ГПК України), який продовжується з дня поновлення провадження у справі (частина 2 статті 117 ГПК України), а самі випадки, які регламентують зупинення провадження у справі чітко передбачені статтями 227, 228 ГПК України і є вичерпними.

Положення статті 227 ГПК України передбачають обов`язок суду зупинити провадження у справі.

Пункт 5 частини 1 статті 227 ГПК України визначає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини 1 статті 227 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (пункт 4 частини 1 статті 229 ГПК України).

Досліджуючи питання про дотримання судом під час зупинення провадження норм процесуального права, зокрема пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, суд виходить із системного аналізу цього пункту через призму завдань та основних засад господарського судочинства, закріплених у частині 1, пунктах 1, 4, 10, 11 частини 3 статті 2 ГПК України, а також умов застосування цього пункту, якими є:

- об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи; тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються судом в іншій справі;

- пов`язаність справи з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення;

- обґрунтованість судового рішення, в якому має бути проаналізовано, чи дійсно від наведених обставин залежить вирішення спору в цій справі, та належно мотивовано, що зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи зумовлюється виявленням в ній саме обставин, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження в якій зупинено і саме це і є першопричиною перешкоди у здійсненні правосуддя в справі, що зупиняється.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження в якій зупинено.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 виснував, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Таким чином, для вирішення питання про зупинення провадження у справі з огляду на вимоги пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи з вказівкою на обставини, які встановлюються судом в іншій справі.

Вказаний висновок узгоджується із постановою Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі №357/10397/19.

Водночас, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 у справі № 910/17615/20 вказав, що за приписами пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як убачається із матеріалів справи, предметом спору у справі, яка розглядається, є стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 101075,04 грн відповідно до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1623560 від 30.12.2024.

Приймаючи рішення у цій справі, суд повинен встановити такі істотні обставини: наявність договірних відносин, зміст обов`язків сторін, в тому числі строки та порядок оплати тощо.

Суд, зважаючи на предмет позову у цій справі, виходить з того, що предметом дослідження у цій справі є встановлення обставин і підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію за листопад-грудень 2025. Отже, встановленню підлягають саме обставини невиконання (неналежного виконання) відповідачем зобов`язань щодо оплати електричної енергії, які суд в силу приписів статті 269 ГПК України може встановити на підставі наявних у справі і додатково поданих доказів, адже він наділений повноваженнями щодо оцінки доказів у справі та встановлення відповідних обставин/фактів, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, що надає йому можливість самостійно встановити всі обставини справи та ухвалити рішення по суті.

При цьому, відповідач у клопотанні про зупинення провадження у справі взагалі не зазначив, до розгляду якої пов`язаної справи суду слід зупинити провадження у справі №920/101/26, а лише повідомив про намір звернутися з позовом про визнання договору недійсним та процитував п. 5 ч.1 ст. 227 ГПК України.

На переконання суду, наявність спору щодо визнання недійсним договору взагалі не свідчить про об`єктивну неможливість здійснення розгляду судом цієї справи, відповідно не може бути підставою для зупинення провадження у цій справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК, який, зокрема, містить виключення щодо обов`язку суду зупиняти провадження у справі, у зв`язку з об`єктивною неможливістю розгляду справи, а саме у випадку коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Подібну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 24.05.2021 у справі № 910/7331/20.

Верховний Суд також неодноразово акцентував увагу на тому, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18, від 07.05.2018 у справі № 903/351/16 та від 20.06.2019 у справі № 910/12694/18.

Враховуючи викладене, суд вважає клопотання відповідача про зупинення провадження у справі необґрунтованим і відмовляє в його задоволенні.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

У зв`язку з реформуванням ринку електричної енергії, на виконання вимог Закону України Про ринок електричної енергії з 01.01.2019 забезпеченням споживачів електричною енергією займаються оператори систем розподілу та електропостачання, одним з яких є ТОВ ЕНЕРА СУМИ, яке діє на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 № 429.

Положеннями пунктів 3.1.6 та 3.1.9 глави 3.1 розділу ІІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ), визначено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, зокрема, якщо споживач є стороною діючих договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником останньої надії. Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Для користування електричною енергією споживачу необхідно бути приєднаним до системи розподілу електричної енергії та укласти договори щодо розподілу та постачання електричної енергії.

Фактом приєднання споживача до умов договору постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Між сторонами були дотримані вимоги статті 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України, оскільки в даному випадку діє публічний договір приєднання до умов, які є стандартними для всіх споживачів.

Частиною 2 ст. 642 ЦК України передбачено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Підписання заявиприєднання відповідачем 30.12.2024, обравши Комерційну пропозицію №3У, підтверджує факт його приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Умови договору розроблені з урахуванням вимог Закону України Про ринок електричної енергії та ПРРЕЕ, та є однаковими для всіх споживачів (п. 1.2 договору).

Таким чином, між ТОВ ЕНЕРА СУМИ та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Л. Українки 14» виникли правовідносини на підставі укладеного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі за текстом договір).

В результаті приєднання відповідача до умов публічного договору про постачання електричної енергії йому було відкрито у ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" особовий рахунок за №1623560.

Згідно з умовами п.2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пп. 2 п. 7.2. договору, постачальник зобов`язується обчислювати та виставляти рахунки споживачу відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим договором.

Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу (п. 4.14 ПРРЕЕ).

Згідно Комерційної пропозиції №3У до договору, оплата електричної енергії, у тому числі за послугу з розподілу, здійснюється споживачем у формі повної оплати вартості обсягу спожитої (розподіленої) електричної енергії один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії отриманими постачальником від Оператора системи розподілу (Спосіб оплати).

Рахунок надається споживачу не пізніше п`ятого робочого дня з дати отримання постачальником даних від Оператора системи розподілу про обсяги спожитої (розподіленої) електричної енергії споживачу, але не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Оплата рахунка постачальника за фактично спожиту електричну енергію має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не більше 5 робочих днів від дати його отримання споживачем (Термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та термін його оплати).

Відповідно до п. 5.1 договору, споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору. Відповідно до п.5.8 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Позивач на виконання умов договору здійснив поставку, а відповідач спожив у листопаді 2025 р - 11798 кВт*год; у грудні 2025 - 11599 кВт*год електричної енергії на загальну суму 101075 грн 04 коп. В підтвердження вказаних фактів позивачем подані докази: лист № 59-25/121 від 12.01.2026 філії «Сумський міський район електричних мереж АТ «Сумиобленерго» про обсяги споживання електричної енергії (а.с.31), акт №1-1 від 30.11.2025 прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії (а.с. 32), рахунок № 1-1 від 30.11.2025 (а.с.32), акт №1-1 приймання-передавання товарної продукції активної електричної енергії від 31.12.2025 (а.с. 34), рахунок №1-1 від 31.12.2025 (а.с. 34).

АТ «Сумиобленерго» відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії (затверджений постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311) виконує функції адміністратора комерційного обліку та надає сертифіковані данні, що використовуються всіма учасниками для розрахунків на ринку електричної енергії.

Відповідно до пп. 1. п. 6.2. Договору відповідач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату активної електричної енергії згідно з умовами Договору.

Згідно п. 4.13 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Позивач надіслав відповідачу рахунки на оплату рекомендованим листом через АТ «Укрпошта», які отримані Відповідачем відповідно 05.01.2026 та 08.01.2026 (а.с. 33, 35).

Таким чином, загальна заборгованість ОСББ Л. Українки 14 перед ТОВ "ЕНЕРА СУМИ" за спожиту активну електричну енергію за листопад-грудень 2025 року становить 101075 грн 04 коп., що підтверджується письмовими матеріалами справи та розрахунками позивача.

Оскільки відповідач рахунки не оплатив, то позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача.

Тому вказані вище обставини доведені позивачем перед судом належними та допустимими доказами, про які зазначено вище та є такими, що встановлені судом.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено Договір. Позивачем відповідачу було поставлено в листопаді-грудні 2025 року електричну енергію по Договору на суму 101075 грн 04 коп. Відповідачем електричну енергію було прийнято, що підтверджується відповідними актами, листом, рахунками. Однак за отриману електричну енергію не сплачено в повному обсязі, що є порушенням умов Договору та вищезазначених норм матеріального права. Тому зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача боргу в розмірі 101075 грн 04 коп.

Отже, відповідачем порушені права позивача та враховуючи доведеність факту заборгованості відповідача перед позивачем по Договору на суму 101075 грн 04 коп., заявлена позовна вимога позивача про стягнення з відповідача зазначеної суми є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги задоволені в повному обсязі, на відповідача покладаються витрати із сплати судового збору в розмірі 2662 грн 40 коп.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Л. Українки 14» про стягнення 101075 грн 04 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Л. Українки 14» (вул. Лесі Українки, 14, м. Суми, 40022, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» (вул. Реміснича, буд. 35, м. Суми, 40004, ) 101075 грн 04 коп. основного боргу, 2662 грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Енера Суми» наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 02.03.2026.

СуддяО.Ю. Резніченко