ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026м. ДніпроСправа № 904/6870/25 (904/6093/25)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Відділу освіти, молоді та спорту Виконавчого комітету Піщанської сільської ради, с. Піщане Полтавської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про стягнення 53 257,00грн

Без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Відділ освіти, молоді та спорту Виконавчого комітету Піщанської сільської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" заборгованість у розмірі 53 257,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №34-СК від 16 березня 2021 року в частині перевищення максимального ліміту щодо зміни початкової ціни на товар.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 справу №904/6093/25 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 03.11.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

10 листопада 2025 року від позивача на виконання вимог ухвали суду до господарського суду надійшла заява та долучено відповідні докази.

Ухвалою суду від 10.11.2025 (суддя Євстигнеєва Н.М.) відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

23 грудня 2025 року ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області (Суддя Соловйова А.Є.) відкрито провадження у справі №904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Миговського Михайла Леонідовича.

Ухвалою суду від 30.12.2025 (суддя Євстигнеєва Н.М.) постановлено передати матеріали справи №904/6093/25 за позовом Відділу освіти, молоді та спорту Виконавчого комітету Піщанської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" про стягнення 53 257,00грн до Господарського суду Дніпропетровської області, в провадженні якого перебуває справа №904/6870/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, ), для розгляду спору по суті в межах цієї справи.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

21.10.2019 набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства. Однією з ключових новел Кодексу є повна концентрація майнових спорів за участю боржника саме у справі про банкрутство за правилами ГПК України.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.01.2026, на підставі положень частини 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/6870/25(904/6093/25) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 16.01.2026 прийняті матеріали справи №904/6870/25(904/6093/25) до свого провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також, у частині 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Так, судом встановлено, що ухвалою суду від 16.01.2026 зокрема, було роз`яснено відповідачу, що відповідно до ст. 178 ГПК України він має право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. У разі ненадання відзиву на позовну заяву, додаткових доказів у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За змістом пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 16.01.2026 була отримана відповідачем 16.01.2026, що підтверджується Довідкою Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа до електронного кабінету ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ".

Станом на 16.03.2026 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 16.03.2026 судом прийнято рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.03.2021 між Відділом освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Піщанської сільської ради (далі - Покупець) та ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» (далі - Постачальник) укладено договір №34-СК від 16 березня 2021 (далі - Договір).

Протягом дії договору №34-СК від 16 березня 2021 Позивач сплачував рахунки за пальне (талони) за ціною визначеною в договорі та додаткових угодах укладених з Відповідачем ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ».

Згідно з п.1.1 Договору Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність Товари, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний Товар.

Найменування Товару: ДК 021:2015: 09130000-9:Нафта і дистиляти- Дизельне паливо (п.1.2 Договору).

Відповідно до п.1.4 Договору кількість: 13300.

У п.3.1 Договору зазначено, що ціна 1 літра Товару: згідно накладних на товар. Відповідно до п.3.2 Договору загальна сума Договору: 303240,00 грн (з ПДВ). Даний Договір діє до 31 грудня 2021 року (п.10.2 Договору).

Зі змісту Договору вбачається, що ціна 1 літра Товару складає 22,8 грн (з ПДВ) (303240/1300).

В подальшому, між Сторонами, на підставі п.2. ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» укладено 7 додаткових угод на збільшення ціни за одиницю товару (від 16.03.2021 № 1, від 18.03.2021 № 2, від 08.04.2021 № 3, від 24.05.2021 № 4, від 08.06.2021 № 5, від 03.09.2021 № 6 та від 23.11.2021№ 7), із одночасним зменшенням кількості товару. Дані додаткові угоди набирають чинності з моменту їх підписання та скріплення печатками Сторін.

Внаслідок укладання даних додаткових угод ціна за літр дизельного палива зросла з 22,8 до 30,53 грн (з ПДВ) або на 33,9 %.

З боку Відділу вказані додаткові угоди укладені начальником Відділу освіти Крупою С.І.

На виконання Договору, Товариством передано, а Відділом прийнято та в повному обсязі оплачено дизельне паливо на суму 303164,50 грн (з ПДВ), заборгованість за цим Договором в обліку Відділу станом на 31.12.2021 відсутня.

Частиною 1 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII (зі змінами) (далі- Закону № 922) встановлено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст.655 за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу або якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон № 992 не містять виключень з цього правила.

Як вбачається зі змісту додаткових угод №№ 1-7, ці угоди були укладені на підставі п.2 ч.5 ст.41 Закону № 922.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Слід також зазначити, що законодавство не передбачає, які саме документи мають підтверджувати факт коливання цін.

Водночас, згідно з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 02.12.2020 у справі № 913/368/19 у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

Подібні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 18.07.2023 у справі 916/944/22, від 11.05.2023 у справі № 910/17520/21, від 18.03.2021 у справі № 924/1240/18 та від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18.

Також, відповідно до правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2021 року (справа № 927/491/19) обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, погодженої Сторонами в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Подібні позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 04.08.2021 у справі №912/994/20, від 07.09.2022 у справі № 927/1058/21, від 22.06.2022 у справі № 917/1062/21, від 07.12.2022 у справі № 927/189/22, від 07.02.2023 у справі №927/188/22, від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, від 26.03.2024 у справі № 916/2093/22, від 10.09.2024 у справі №918/39/24, від 10.12.2024 у справі № 924/413/24, від 30.01.2025 у справі № 916/1230/24, від 18.02.2025 у справі № 925/889/23.

Крім того, з 18.06.2021 при укладанні додаткових угод на збільшення ціни за одиницю товару Сторони договору № 34-СК від 16.03.2021 зобов`язанні були враховувати правову позицію Верховного Суду у справі № 927/491/19 щодо максимально допустимого ліміту підвищення ціни 10 % від ціни, встановленої в цьому Договорі.

На підтвердження наявності документальних підстав для внесення змін до істотних умов Договору в частині збільшення ціни за одиницю товару шляхом укладання додаткових угод №№1-7, до ревізії надано листи Відповідача (адресовані Відділу), а саме: від 12.03.2021 б/н, в якому зазначено про середньоринкову ціну на паливно -мастильні матеріали (дизельне паливо) Полтавської області станом на 11.03.2021 згідно аналітичних даних сайтів; від 15.03.2021 № 508, в якому зазначено про середньоринкову ціну на паливно - мастильні матеріали (дизельне паливо) Полтавської області станом на 15.03.2021 згідно аналітичних даних сайтів; від 07.04.2021 № 713, в якому зазначено про середньоринкову ціну на паливно - мастильні матеріали (дизельне паливо) Полтавської області станом на 06.04.2021 згідно аналітичних даних сайтів; від 19.05.2021 № 940, в якому зазначено про середньоринкову ціну на паливно - мастильні матеріали (дизельне паливо) Полтавської області станом на 19.05.2021 згідно аналітичних даних сайтів; від 03.06.2021 № 992, в якому зазначено про середньоринкову ціну на паливно - мастильні матеріали (дизельне паливо) Полтавської області станом на 02.06.2021; від 03.09.2021 № 1394, в якому зазначено про середньоринкову ціну на паливно - мастильні матеріали (дизельне паливо) Полтавської області станом на 03.09.2021; від 22.11.2021 № 1968, в якому зазначено про середньоринкову ціну на паливно - мастильні матеріали (дизельне паливо) Полтавської області станом на 22.11.2021.

Також, ревізією встановлено, що в перелічених вище листах Відповідача наведені лише ціни на певні дати та відсутні відомості щодо динаміки ціни на дизельне паливо, аналізу вартості ціни предмета закупівлі за період з дати укладання договору від 16.03.2021 № 34-СК (додаткових угод) до дати укладання подальших додаткових угод до нього чи будь-які інших даних, які б підтверджували коливання ціни такого товару на ринку.

Отже, листи Відповідача (від 12.03.2021 б/н, від 15.03.2021 № 508, від 07.04.2021 № 713, від 19.05.2021 № 940, від 03.06.2021 № 992, від 03.09.2021 № 1394 та від 22.11.2021 № 1968) не підтверджують факту коливання ціни дизельного палива на ринку та відповідно не можуть слугувати обґрунтуванням для зміни істотних умов договору від 16.03.2021 № 34-СК (збільшення ціни за одиницю товару) на підставі п.2 ч.5 ст.41 Закону № 922, тому внесення зазначених змін не є належним чином документально підтвердженими.

Крім того, починаючи з дати зміни ціни відповідно до додаткової угоди № 6, а саме: з 03.09.2021 допущено перевищення максимального ліміту щодо збільшення ціни (відсоток зростання ціни за додатковою угодою № 6 відносно початкової ціни Договору склав 18,42 (27/22,8)*100-100), тобто перевищено на 8,42 %), тому, укладення даної додаткової угоди на підвищення ціни за зазначених обставин суперечить п.2 ч.5 ст.41 Закону № 922.

З огляду на викладене, постачання дизельного палива за додатковими угодами №№ 1-7 мало здійснюватися за ціною початкового Договору, а саме: 22,8 грн/л (з ПДВ).

Таким чином, ревізією встановлено, що Відділом в порушення вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII (зі змінами), частини 2 статті 632, частини 1 статті 651, частинні статті 691 Цивільного кодексу України внесено зміни до істотних умов договору від 16.03.2021 № 34-СК частині збільшення ціни за одиницю товару на підставі додаткових угод (від 16.03.2021 № 1, від 18.03.2021 № 2, від 08.04.2021 № 3, від 24.05.2021 № 4, від 08.06.2021 № 5, від 03.09.2021 № 6 та від 23.11.2021 № 7) без належного обґрунтування та документального підтвердження коливання ціни такого товару на ринку, та із перевищенням максимального ліміту щодо зміни ціни початкового Договору, через що Відділу завдано збитки у вигляді зайво (надмірно) сплачених коштів на користь ТОВ «ЛІВАЙН- ТОРГ» упродовж квітня-листопада 2021 року, на загальну суму 53257,00 грн. (з ПДВ).

На даний час, надмірно сплачені Позивачем грошові кошти відповідачем не повернуті.

Під час розгляду справи Відповідач доказів повернення надмірно сплачених грошових коштів не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 693 Цивільного процесуального кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Відділу освіти, молоді та спорту виконавчого комітету Піщанської сільської ради про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІВАЙН ТОРГ" надмірно сплачених коштів в частині перевищення максимального ліміту щодо зміни початкової ціни на товар в розмірі 53 257,00 грн за договором №34-СК від 16 березня 2021 року.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Щодо надання оцінки доводам кожної зі сторін, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), "Трофимчук проти України" (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, понесені позивачем судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Відділу освіти, молоді та спорту Виконавчого комітету Піщанської сільської ради (39701, Полтавська область, Кременчуцький район, село Піщане, вулиця Київська, будинок 104, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503., ) про стягнення 53 257,00грн задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503., ) на користь Відділу освіти, молоді та спорту Виконавчого комітету Піщанської сільської ради (39701, Полтавська область, Кременчуцький район, село Піщане, вулиця Київська, будинок 104, ) 53 257,00 грн - надмірно сплачені кошти в частині перевищення максимального ліміту щодо зміни початкової ціни на товар за договором №34-СК від 16 березня 2021 року, 2 423,00 грн - судового збір.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 16.03.2026.

Суддя А.Є. Соловйова