ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2026 р. Справа №914/2273/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.,

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Шатан Т.О.,

представники сторін:

позивача: Хоміч А.А.,

відповідача: Дяковський О.С., Яровка К.С.,

розглянувши матеріали апеляційних скарг ОСОБА_1 б/н від 29.12.2025 (вх. суду від 30.12.2025 № 01-05/3886/25)

на рішення Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 (повне рішення складено 09.12.2025, суддя Березяк Н.Є.)

та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 (повне рішення складено 16.12.2025, суддя Березяк Н.Є.)

у справі № 914/2273/25

за позовом: ОСОБА_1 , м. Трускавець, Львівська обл.

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Елітний дім -2016, м. Трускавець, Львівська обл.

про: визнання недійсним рішення загальних зборів та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішень суду попередньої інстанції:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Львівської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Елітний дім -2016» про визнання недійсним рішення загальних зборів від 04.01.2023 та зобов`язання відповідача надати повний пакет документів, пов`язаних із проведенням загальних зборів, затвердженням тарифу, кошторисами а також доказів повідомлення співвласників.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням порядку скликання, організації та проведення загальних зборів учасниками ОСББ «Елітний дім-2016», яким встановлено новий розмір внеску на утримання будинку.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 в задоволенні позову відмовлено.

При ухваленні рішення у справі, суд попередньої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення загальних зборів ОСББ «Елітний Дім», оформлене протоколом від 04.01.2023 №2 ухвалене та підтримане більшістю співвласників у відповідності до закону та положень Статуту ОСББ. Суд першої інстанції зазначив, що оскільки права одного співвласника ОСББ не можуть превалювати над правами та інтересами інших співвласників ОСББ, а суд при вирішенні спору повинен уникати зайвого втручання в питання діяльності ОСББ, доводи та ґрунтування позивачки, викладені в позові, не знайшли своє підтвердження.

Також місцевий господарський суд констатував, що факт неналежного повідомлення позивачки не може бути підставою для визнання рішення зборів недійсним, оскільки не впливає істотно на його результативність.

Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Елітний дім -2016» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Елітний дім -2016» 12 000,00 грн витрат на правову (правничу) допомогу.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

ОСОБА_1 звернулась до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить: 1) скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 та прийняти нове рішення, яким задоволити позов повністю; 2) скасувати додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 у справі № 914/2273/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСББ «Елітний дім-2016» про розподіл судових витрат відмовити.

Скаржник стверджує, що судом першої інстанції помилково не досліджувались обставини, які безпосередньо входять до предмета доказування у цій справі, а саме: дотримання порядку скликання, організації, проведення загальних зборів, належного оформлення протоколу, наявності кворуму, результатів голосування, а також належності й обґрунтування зміни внеску.

Апелянт вказує, що в рішенні відсутня належна оцінка того як саме був сформований список учасників/підписантів, чи перевірявся статус осіб, що голосували, чи перевірялась наявність повноважень представників, а також чи наявні лічильні відомості та/або листи письмового опитування.

Щодо додаткового рішення суду першої інстанції, то на думку апелянта, стягнення 12 000,00 грн витрат на правничу допомогу є передчасним і таким, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо доказування, оцінки доказів, оскільки додаткове рішення не містить належної перевірки критеріїв реальності, необхідності та співмірності витрат.

Апелянт наголошує, що навіть за умов фіксованого гонорару суд має перевірити співмірність суми з врахуванням складності справи, характеру та кількості процесуальних дій, обсягу підготовлених документів, тривалості розгляду, значення спору для сторін та загального контексту провадження. У додатковому рішенні відсутній аналіз цих критеріїв, відсутнє співвіднесення 12 000,00 грн із конкретними діями представника відповідача у справі.

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Елітний дім -2016 подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 та додаткове рішення від 11.12.2025 року у справі № 914/2273/25 залишити без змін.

Відповідач зазначає, що ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі позивач не вказує, яким чином скасування оскаржуваного рішення загальних зборів відновить її порушене право, адже послуги з утримання будинку є платними і скасування окремого рішення не зробить ці послуги безкоштовними для позивача і не скасує наявну у неї заборгованість.

Відповідач зауважує, що до матеріалів справи не подано доказів на підтвердження звернення позивача до відповідача з конкретними зауваженнями щодо кошторису, відповідач зазначає, що не подавалися такі зауваження чи пропозиції протягом двох років після ухвалення тарифу.

Щодо апеляційної скарги на додаткове рішення, то відповідач вважає, що суд першої інстанції ухвалив таке рішення з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру судових витрат, тому підстави для скасування додаткового рішення суду першої інстанції відсутні.

Рух справи в суді апеляційної інстанції:

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2025 справу № 914/2273/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 б/н від 29.12.2025 (вх. суду від 30.12.2025 № 01-05/3897/25) на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 у справі № 914/2273/25.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 б/н від 29.12.2025 (вх. суду від 30.12.2025 № 01-05/3886/25) на рішення Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 у справі № 914/2273/25; прийнято до спільного розгляду апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 у справі № 914/2273/25.

Ухвалою суду від 20.01.2026 призначено справу № 914/2273/25 до розгляду у судовому засіданні на 17.02.2026.

Судове засідання 17.02.2026 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Бойко С.М.

Ухвалою суду від 19.02.2026 призначено розгляд справи № 914/2273/25 на 03.03.2026.

У судовому засіданні 03.03.2026 позивач підтримав доводи апеляційних скарг, відповідач заперечив такі доводи з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, сторони надали суду пояснення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

10 червня 2016 року за адресою: 82200, Львівська обл., м. Трускавець, вул. Бандери, буд. 35, було зареєстроване об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Елітний Дім-2016», .

Протоколом №1 загальних зборів від 17 травня 2016 року було затверджено статут ОСББ (далі Статут), відповідно до якого в своїй діяльності ОСББ керується Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Цивільним, Житловим, Земельним кодексами, іншими нормативно-правовими актами та цим Статутом.

Відповідно до п. 8.1 Статуту членом об`єднання може бути фізична чи юридична особа, яка є власником квартири (квартир) або нежитлового приміщення (приміщень) у житловому комплексі.

ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 загальною площею 57,8 м2; право власності набула 20 березня 2017 року на підставі договору купівлі- продажу.

Також позивачка є власницею квартири АДРЕСА_2 загальною площею 59,8 кв. м, право власності на яку вона набула 08 грудня 2023 року.

Відповідно до розділу 3 Статуту статутними органами об`єднання є загальні збори співвласників, правління та ревізійна комісія правління.

Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту об`єднання, є обов`язковим для всіх його співвласників.

Виконавчим органом об`єднання є правління, яке здійснює керівництво поточною діяльністю об`єднання.

Пунктом 4.8 Статуту визначено, що кожний співвласник має під час голосування на зборах один голос незалежно від кількості квартир чи нежитлових приміщень, які він має у власності.

Згідно п. 4.11 Статуту рішення приймаються 2/3 від загальної кількості голосів усіх співвласників з питання визначення переліку та розміру внесків платежів співвласників.

Рішення приймаються загальними зборами, якщо голосує проста більшість від загальної кількості голосів усіх співвласників з питань затвердження кошторису, балансу та річного звіту.

Відповідно до п. 4.21-4.23 Статуту рішення, прийняті на загальних зборах, підписуються головою правління та секретарем загальних зборів і підлягають постійному зберіганню. Ці рішення є обов`язковими для всіх членів об`єднання, включаючи тих, що набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після ухвалення рішення.

Протоколом №3 засідання правління ОСББ від 03 січня 2023 року складено калькуляцію оплати послуг, яка становить 7 грн/м2 в місяць.

Протоколом № 2 загальних зборів ОСББ від 04 січня 2023 року було затверджено розмір щомісячних внесків для підтримання будинку та прибудинкової території в належному стані та для поточних витрат у сумі 7 грн/м2 в місяць.

Рішення на зборах прийняті шляхом голосування присутніх на зборах співвласників та голосів співвласників, отриманих під час проведення письмового опитування.

Як вбачається з копії протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 04.01.2023 щодо збільшення розміру внесків до 7грн/м2, «за» проголосували 56 співвласників будинку.

До складу ОСББ «Елітний Дім-2016» входить житловий будинок, в якому розташовано 89 квартири, що за час проведення загальних зборів, оформлених протоколом від 04.01.2023 №2 належали 79 власникам.

Позивач звернулась з позовом до суду з вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ «Елітний Дім-2016» від 04.01.2023 щодо затвердження розміру внеску на утримання будинку у сумі 7 грн/м2 як такого, що прийняте з порушенням порядку скликання, затвердження, обґрунтування та інформування співвласників, зокрема без участі ревізійної комісії, без публічного кошторису та без дотримання вимог Статуту і Закону.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує.

Відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (частина друга статті 382 ЦК України).

Статтею 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (стаття 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління.

За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.

Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання (стаття 12 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів об`єднання відноситься, зокрема визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників (стаття 10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Позивач, звертаючись у цій справі з позовною вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів, зазначив про порушення порядку проведення загальних зборів, а саме наголошував про неповідомлення його про такі збори.

Відповідно до частини 7 статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», повідомлення про дату і місце зборів співвласників повинно бути здійснене під особистий підпис або надіслане на адресу квартири співвласника або нежитлового приміщення, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що у кожній справі суд оцінює сукупність всіх встановлених обставин, зокрема зміст ухвалених на зборах рішень (наскільки вони порушують права або законні інтереси учасника), наявність кворуму, баланс інтересів позивача та інших учасників, які голосували за прийняття оскаржуваних рішень тощо.

Подібні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №916/211/22, від 13.09.2023 у справі №910/1255/22, від 07.09.2021 у справі №916/2506/20, від 28.03.2023 у справі №916/213/22, від 30.05.2023 у справі №916/212/22, від 27.03.2023 у справі №906/908/21, від 15.06.2022 у справі №910/6685/21.

Верховний Суд у постанові від 20.04.2023 у справі №914/2547/21 зазначив, що розглядаючи спір про визнання недійсними рішень загальних зборів з підстав порушень, допущених під час скликання та проведення загальних зборів, суд повинен встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів позивача. Також суд повинен у кожному конкретному випадку оцінити характер порушення, враховуючи баланс інтересів як позивача, так й інших співвласників ОСББ. Інтереси окремого власника можуть не збігатися з інтересами інших співвласників багатоквартирного будинку. Тому, вирішуючи питання щодо визнання недійсними рішення загальних зборів, суди мають враховувати баланс інтересів усіх співвласників та самого ОСББ, уникати зайвого втручання в питання діяльності ОСББ, які вирішуються загальними зборами співвласників.

Судами у цій справі встановлено, що до складу ОСББ входить житловий будинок, в якому розташовано 89 квартири, що на час проведення Зборів належали 79 власникам. З урахуванням того що, ОСОБА_2 належать- 2 квартири, ОСОБА_3 належать- 2 квартири, ОСОБА_4 належать- 2 квартири, ОСОБА_5 належать- 2 квартири, ОСОБА_6 належать 2 квартири, ОСОБА_7 належать -6 квартир.

Як вбачається з записів у протоколі Зборів від 04.01.2023 №2 , та беручи до уваги відомості реєстру власників квартир ОСББ, в голосуванні взяли участь 56 співвласників. Усі учасники проголосували «за» збільшення розміру внесків для підтримання будинку і території в належному стані до 7 грн/м2.

Матеріали справи містять також докази згоди на збільшення розміру внесків осіб які не брали участь в зборах, а саме: власниця квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_8 підтвердила письмово свою обізнаність про збори та згоду з рішенням зборів, про що подала заяву; власник квартири АДРЕСА_4 - ОСОБА_9 надав письмову згоду на встановлений тариф будинку у розмірі 7 грн за м2; власниця квартири- АДРЕСА_5 ОСОБА_10 підтвердила письмово свою обізнаність про збори та згоду з рішенням зборів. Крім цього, у матеріалах справи наявні довідки власників квартир АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 щодо виправлення допущених при складанні протоколу помилок у прізвищах та ініціалах власників.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно врахував те, що оскаржуване рішення загальних зборів ОСББ «Елітний Дім», оформлене протоколом від 04.01.2023 №2 ухвалене та підтримане більшістю співвласників у відповідності до закону та положень Статуту ОСББ.

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу також на те, що у цій справі позивачка звернулась з позовом про визнання недійсними рішення загальних зборів більше ніж через два роки після їх прийняття 23.07.2025.

У постанові Верховного Суду від 16.08.2023 у справі № 904/1711/22 вказано, що визнання рішень щодо обрання органів управління, затвердження кошторису та розміру внесків, інших важливих для діяльності ОСББ рішень недійсними в судовому порядку, як правило, відбувається через значний проміжок часу після їх прийняття і має негативні наслідки на діяльність ОСББ, адже створює ситуацію правової невизначеності для всіх співвласників і самого ОСББ. За таких умов суд повинен приділяти ще більше уваги дослідженню питань балансу інтересів співвласників ОСББ, з`ясуванню того, яке саме право співвласника було порушено оскаржуваним рішенням і можливості його відновлення саме через скасування рішень, а не іншим шляхом.

Суд має утримуватися від зайвого втручання в питання діяльності ОСББ, в тому числі і шляхом скасування рішень, у разі, якщо вони поза жодним сумнівом підтримані більшістю співвласників і за своїм змістом не мають ознак дискримінації або іншого порушення прав чи законних інтересів конкретного співвласника, який оскаржує такі рішення в судовому порядку.

При цьому, колегія суддів враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16.08.2023 у справі №904/1711/22 про те, що ОСББ є неприбутковою організацією, яка на відміну від господарських товариств при проведенні зборів, в тому числі і шляхом письмового опитування, як правило не користується кваліфікованою правовою допомогою, через що можливими є незначні процедурні помилки в організації та проведенні зборів, які не повинні слугувати підставою для скасування рішень ОСББ. Крім того, на відміну від господарських товариств з невеликою кількістю учасників в ОСББ є певна, і часто доволі значна частина співвласників, які не прагнуть брати активну участь у вирішенні питань управління об`єднанням, вони не приходять на збори, не беруть участь у письмових опитуваннях. Тому проведення кожних зборів вимагає значних зусиль від органів управління або ініціативної групи по скликанню зборів, інформуванню співвласників, вручення та отримання заповнених бюлетенів.

Верховний Суд у постанові від 08.02.2022 у справі №918/964/20 вказав на необхідність врахування принципу пропорційності - справедливої рівноваги (балансу) між інтересами співвласників багатоквартирного будинку, які реалізують свої права на участь в управлінні ОСББ, і які були присутні на загальних зборах, та інтересами позивача.

Суд попередньої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що серед усіх 79 співвласників з позовом про визнання недійсними рішення загальних зборів звернулася лише ОСОБА_1 . З позовами не зверталися ті власники квартир, щодо яких, на думку скаржника, були порушення, водночас матеріали справи містять докази підтвердження самими мешканцями свого волевиявлення на користь прийняття рішення на загальних зборах ОСББ «Елітний Дім-2016», оформленого протоколом від 04.01.2023 № 2, шляхом усунення виявлених недоліків під час голосування, чи надання доказів оплати наданих послуг в запропонованому на спірних зборах розмірі.

Таким чином, враховуючи те, що сам факт неповідомлення позивача не є безумовною підставою для скасування рішення, прийнятих такими загальними зборами, беручи до уваги те, що права одного співвласника ОСББ не можуть превалювати над правами та інтересами інших співвласників ОСББ, а суд при вирішенні спору повинен уникати зайвого втручання в питання діяльності ОСББ, суд попередньої інстанції інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову у цій справі.

Щодо ухваленого судом першої інстанції додаткового рішення у цій справі, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК).

Згідно із статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, судом враховано, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Як встановлено судом першої інстанції, на підтвердження факту надання правничої допомоги та понесення витрат відповідачем на професійну правову допомогу адвоката в сумі 12 000,00 грн ним надано: Договір про надання правової (правничої) допомоги від №18-Д від 01 вересня 2025 року; Додаткова угода №01 від 28 листопада 2025 року; Акт прийому-передачі наданих послуг №01-25 від 01 грудня 2025 року; виписка по рахунку за період з 01.09.2025 по 02.12.2025 та Ордер на надання правничої (правової) допомоги серія СВ №1140572 від 02.09.2025.

Додатковою угодою №1 від 28.11.2025 визначено, що оплата послуг за Договором про надання правової (правничої) допомоги від №18-Д від 01 вересня 2025 року є фіксованою та складає 12 000,00 грн за ведення справи в суді першої інстанції.

Апеляційний суд зазначає, що надані заявником докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначених розмірах, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі "East / West Alliance Limited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини четверта статті 126 ГПК).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК).

Водночас за нормами частини шостої статті 126 ГПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд першої інстанції наголосив, що позивач не подав заперечень стосовно заявлених витрат відповідача. В суді апеляційної інстанції представник позивача повідомив, що заперечив усно в судовому засіданні стосовно таких витрат.

Водночас як слідує з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Елітний дім -2016» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу прийнято до розгляду; призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати у справі №914/2273/25 на 11.12.2025.

При цьому, представники сторін, належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, явки уповноважених представників не забезпечили.

У постанові Верховного Суду від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Заразом, в контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

На підставі викладеного, зважаючи на відсутність заперечень позивача стосовно розміру витрат відповідача, враховуючи наявні у матеріалах справи належні, допустимі докази на підтвердження понесених відповідачем витрат, апеляційний суд зазначає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про задоволення заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Елітний дім -2016» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 у справі № 914/2273/25 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для їх скасування немає, а зазначені в апеляційних скаргах доводи скаржника не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги ОСОБА_1 б/н від 29.12.2025 (вх. суду від 30.12.2025 № 01-05/3886/25) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 04.12.2025 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 у справі № 914/2273/25 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець