ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 року м.Дніпро Справа № 904/3211/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Розумні конструктивні технології» на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2025 (повний текст додаткового рішення складено та підписано 14.10.2025, суддя Васильєв О.Ю.) у справі № 904/3211/24

за позовом Дочірнього підприємства «Вінницька Механізована Колона» Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро», м. Вінниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рікктуст», м. Дніпро

про стягнення 365 374,29грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2024 у справі №904/3211/24 позовні вимоги задоволено; стягнуто з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рікктуст» на користь позивача - Дочірнього підприємства «Вінницька механізована колона» Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро»: 238 534,13грн. - заборгованості, 10 335,27грн. - інфляційних нарахувань та 3 072,31грн. - 3% річних та 3 779,12грн. - витрат на сплату судового збору та стягнуто з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рікктуст» на користь позивача - Дочірнього підприємства «Вінницька механізована колона» Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро»: 109 709,51грн. - заборгованості, 3 020,91грн. інфляційних нарахувань та 702,16грн. - 3% річних та 3 028,00грн. - витрат на сплату судового збору.

09.10.24р. через систему «Електронний суд» від ДП «Вінницька Механізована колона» ПрАТ «Київсільелектро» (позивач) надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення з відповідача 20 000, 00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рікктуст" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2024 у справі №904/3211/24 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2024 у справі №904/3211/24 залишено без змін.

Додатковою постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.08.2025 заяву/клопотання Дочірнього підприємства "Вінницька Механізована Колона" Приватного акціонерного товариства "Київсільелектро" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, у справі №904/3211/24 - задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рікктуст", м. Дніпро на користь Дочірнього підприємства "Вінницька Механізована Колона" Приватного акціонерного товариства "Київсільелектро", м. Вінниця 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

13.10.2025 Господарським судом Дніпропетровської області видано накази про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2024, яке набрало законної сили 13.05.2025 та про примусове виконання додаткової постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.08.2025, яка набрала законної сили 13.08.2025.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2025 у справі № 904/3211/24 заяву ДП «Вінницька Механізована колона» ПрАТ «Київсільелектро» (позивач) про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Рікктуст» (49006, м. Дніпро, вул. Філософська, 27б, кв. 18; ) на користь позивача - Дочірнього підприємства «Вінницька механізована колона» Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро» (21022, м. Вінниця, вул. Енергетична, буд. 7; ): 20 000,00грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, через систему «Електронний суд», керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Розумні конструктивні технології», звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення суду від 14.10.2025; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ТОВ «Рікктуст» на користь ДП «Вінницька Механізована колона» ПрАТ «Київсільелектро» 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при ухваленні рішення не було враховано реальність витрат на правничу допомогу, необхідність їхнього здійснення, співмірність заявленої суми та розумність гонорару.

Витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн. є значно завищеними для такого характеру робіт, враховуючи складність справи, до того ж не було надано доказів обсягу витраченого часу представником.

В обґрунтування понесення витрат на оплату послуг адвоката ДП «Вінницька Механізована колона» ПрАТ «Київсільелектро» подано: - договір про надання правничої допомоги № 44 від 18.07.2024; - детальний опис приймання робіт №АВ00002 від 14.11.2024; - платіжне доручення про сплату гонорару в повному обсязі; - ордер про надання правничої (правової) допомоги".

На думку скаржника, позивачем не було надано суду акт приймання-передачі наданих послуг, а було надано детальний опис приймання робіт, що за своєю суттю не є актом приймання-передачі виконаних послуг.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про підтвердження понесення іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. Поданий до суду детальний опис приймання робіт не є актом приймання-передачі.

Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.11.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою суду від 11.11.02025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/3211/24. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/3211/24.

14.11.2025 матеріали справи надійшли до ЦАГС.

Ухвалою суду від 20.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Розумні конструктивні технології» на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2025 у справі № 904/3211/24. Визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не надано. Згідно ч.3 ст.263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті додаткового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене додаткове рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із таких підстав.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.10.2024 у справі №904/3211/24 позовні вимоги задоволено; стягнуто з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рікктуст» на користь позивача - Дочірнього підприємства «Вінницька механізована колона» Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро»: 238 534,13грн. - заборгованості, 10 335,27грн. - інфляційних нарахувань та 3 072,31грн. - 3% річних та 3 779,12грн. - витрат на сплату судового збору та стягнуто з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рікктуст» на користь позивача - Дочірнього підприємства «Вінницька механізована колона» Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро»: 109 709,51грн. - заборгованості, 3 020,91грн. інфляційних нарахувань та 702,16грн. - 3% річних та 3 028,00грн. - витрат на сплату судового збору.

09.10.24р. через систему «Електронний суд» від ДП «Вінницька Механізована колона» ПрАТ «Київсільелектро» (позивач) надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення з відповідача 20 000, 00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування понесення витрат на оплату послуг адвоката ДП «Вінницька Механізована колона» ПрАТ «Київсільелектро» подано: - договір про надання правничої допомоги №44 від 18.07.2024; - детальний опис приймання робіт№АВ00002 від 14.11.2024 ; - платіжне доручення про сплату гонорару в повному обсязі; - ордер про надання правничої (правової) допомоги. (а.с. 11,55-56 т 1)

Із наданих доказів судом установлено, що між адвокатом Швець Анастасією Володимирівною (Адвокат) та ДП «Вінницька Механізована колона» ПрАТ «Київсільелектро» (Клієнт) 18.07.2024 укладено договір № 44 про надання правничої допомоги. (а.с. 55 т 1).

Відповідно до п. 1.1. договору про надання правничої допомоги Адвокат приймає на себе зобов`язання щодо надання правової допомоги Клієнту, що включає в себе: професійну правничу допомогу, представництво інтересів та інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав, свобод та інтересів Клієнта в органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, установах, організаціях усіх видів та підпорядкувань, перед їх посадовими та службовими особами, перед фізичними особами підприємцями та громадянами в судах усіх рівнів та юрисдикцій щодо представлення інтересів Клієнта у справі щодо стягнення коштів з ТОВ «Рікктуст» за договорами підряду №43 та №126 (надалі Справа).

Відповідно до п. 3.2. договору Гонорар визначається в фіксованому розмірі: 3.2.1. 20000 грн за надання правничої допомоги в суді першої інстанції включно до ухвалення рішення по суті.

Як слідує з матеріалів справи, а саме з детального опису робіт №АВ-00001 від 18.07.2024, адвокат Швець А.В. надав ДП «Вінницька Механізована колона» ПрАТ «Київсільелектро» такі послуги: консультування Клієнта; правовий аналіз договірних відносин та документів, підготовка позову до суду та розрахунків ціни позову; надсилання матеріалів позову відповідачу цінним листом з описом вкладення; підготовка документів для направлення в суд; підготовка інших процесуальних документів; участь в судових засіданнях; консультування Клієнта по ходу справи; подання заяв, клопотань, тощо. (а.с. 56 т 1)

У відповідності до п. 3.2. Договору № 44 від 18.07.2024 Гонорар визначається в фіксованому розмірі: 3.2.1. 20 000,00 грн за надання правничої допомоги в суді першої інстанції включно до ухвалення рішення по суті.

Сторони претензій одна до одної не мають.

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у справі є: договір № 44 про надання правничої допомоги від 18.07.2024; ордер серії АВ №1141796 від 28.07.2024; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000121 від 19.04.2017.

Відповідно до платіжної інструкції № 2112 від 19.07.2024 ДП «Вінницька Механізована колона» ПрАТ «Київсільелектро» сплатила на рахунок Швець А.В. 20 000,00 грн.

Переліченими документами підтверджується факт понесення ДП «Вінницька Механізована колона» ПрАТ «Київсільелектро» витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в загальній сумі 20 000,00 грн.

При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, висновки якої враховуються судом згідно частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, враховуючи правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, зазначає, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на послуги адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Подані позивачем документи на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування їх в зазначеному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідні докази згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав заперечення щодо заяви позивача про ухвалення додаткового рішення, щодо стягнення з відповідача 20 000, 00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Місцевий господарський суд, вирішуючи питання про розподіл витрат на надання правничої допомоги адвоката у даній справі у розмірі 20 000,00 грн, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи, підлягають розподілу у заявленому розмірі, оскільки такі витрати співрозмірні з предметом спору та з виконаною роботою.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що в ній скаржником викладені норми Господарського процесуального кодексу України, практика ЄСПЛ та Верховного Суду, які стосуються застосування певних критеріїв при розподілі витрат на правничу допомогу, які, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, і так були застосовані судом першої інстанції при розгляді заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі та її частковому задоволенні.

Відповідач в апеляційній скарзі узагальнено вказує на те, що розмір судових витрат є необґрунтованим, завищеним та таким, що не відповідає співмірності та розумності. При цьому відповідач не наводить власної позиції щодо обґрунтованої, на його думку, суми понесених позивачем витрат на правову допомогу, яка є розумною та виправданою.

При цьому, самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути як підставою для відмови в задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат, так і підставою для їх зменшення.

Відповідач/скаржник не надає доказів на підтвердження невідповідності присудженої до стягнення з нього судом першої інстанції суми (20 000,00 грн) критеріям співмірності, дійсної необхідності.

Підсумовуючи викладене, доводи відповідача щодо безпідставності стягнення з нього витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн, покладені в обґрунтування його апеляційної скарги, є безпідставними.

Доводи скаржника про те, що поданий до суду детальний опис приймання робіт не є актом приймання-передачі наданих послуг, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки чинне процесуальне законодавство не встановлює обов`язкової форми документа, який підтверджує прийняття клієнтом результатів наданої правничої допомоги. Вирішальне значення має зміст такого документа, зокрема наявність у ньому відомостей щодо переліку виконаних адвокатом дій, обсягу наданих послуг та підтвердження прийняття цих послуг клієнтом.

З огляду на викладене, поданий детальний опис приймання робіт за своїм змістом підтверджує факт надання та прийняття клієнтом правничої допомоги, а тому є належним і допустимим доказом у розумінні статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на це, суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом про те, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, підлягають відшкодуванню відповідачем у розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для зміни чи скасування додаткового рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає додаткове рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Розумні конструктивні технології» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Розумні конструктивні технології» на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2025 у справі № 904/3211/24 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2025 у справі № 904/3211/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін