ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

10.03.2026 Справа № 904/1081/26

За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

Суддя Камша Н.М.

без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 05.03.2026 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2026 заява передана на розгляд судді Камші Н.М.

Розглянувши вказану вище заяву та додані до неї документи, господарський суд встановив наступне.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Частинами 1, 2 ст.4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 6 ст. 12 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУЗПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Визначаючи підсудність вищевказаної заяви ОСОБА_1 , суд виходить із такого.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУзПБ справи про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, місцем проживання фізичної особи або фізичної особи підприємця. Зміна боржником зареєстрованого місцезнаходження або місця проживання після подання кредитором або боржником заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не впливає на зміну територіальної підсудності господарського суду.

Преамбулою Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" встановлено, що цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Абзацом 1 ч.1 ст.1 указаного Закону передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушкень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб " факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цоього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Судом при вирішенні питання про прийняття заяви ОСОБА_1 про неплатоспроможність боржника фізичної особи зроблено запит до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_2 , на який отримано відповідь від 05.03.2026 №2424815 про те, що зазначена особа отримала наразі діючу довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.08.2022 №1304- і має статус внутрішньо переміщеної особи та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже боржник фізична особа ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію. пансіонату, готелю тощо).

Вказана інформація та довідка від 11.08.2022 №1304- про взяття ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщеної особи засмвідчує місце проживання такої особи та надає їй процесуальне право звертатися до суду, територіальна підсудність якого поширюється на місце проживання, яке зазначено у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Викладене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах від 02.09.2019 у справі №753/20939/17, від 01.05.2024 у справі №297/2195/22, які в силу положень ч.4 ст.236 ГПК України враховуються при виборі і застосуванні норм права.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що саме адреса фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи, зазначена у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, є тією адресою, яка враховується при визначенні підсудності судових справ за участю цієї внутрішньо переміщеної особи.

Суд бере до уваги, що фактичним місцем проживання боржника ОСОБА_1 , відповідно до відповіді з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери від 05.03.2026 №2424815 є: АДРЕСА_2 .

Пунктом 8 ч.1 ст.20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначних законом випадках, зокрема справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Частиною 13 ст.30 ГПК України встановлено, що справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Суд повторно наголошує, зо в силу ч.1 ст.8 КУзПБ справи про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, місцем проживання фізичної особи або фізичної особи - підприємця.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що справи про неплатоспроможність фізичних осіб, які у встановленому законодавством порядку зареєстровані як внутрішньо переміщені особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 Закону України " Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", мають розглядатися господарськими судами за правилами виключної підсудності за адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи, що зазначена у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Застосовуючи викладене до спірних правовідносин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про її неплатоспроможність підлягає розгляду за правилами виключної підсудності господарським судом, юрисдикція якого поширюється на адресу місця проживання ОСОБА_1 , зазначену у відповіді з Єдиної інформаційої системи соціальної сфери від 05.03.2026 №2424815 - Господарським судом Львівської області, а отже є непідсудною Господарському суду Дніпропетровської області.

Частиною 4 ст.8 КУзПБ передбачено, що якщо справа не підсудна такому господарському суду, матеріали справи передаються господарським судом за встановленою підсудністю в порядку. визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, матеріали заяви про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 , слід передати за виключною підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Частиною 3 ст.31 ГПК України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1, 27, 30, 31, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 2, 8 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Направити матеріали заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність за підсудністю до Господарського суду Львівської області (вул. Личаківська, 128, м. Львів, 79014).

Ухвала набирає законної сили з 10.03.2026 та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.М. Камша