ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 березня 2026 року Справа № 903/1160/25

за позовом Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів»

до відповідачів: 1) Фермерського господарства «Лідер-Орищі»

2) ОСОБА_1

про стягнення 124 771грн 73коп

Суддя Шум М.С.

Без виклику(повідомлення) учасників справи

встановив: позивач АТ АКБ «Львів» звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з Фермерського господарства «Лідер-Орищі» (відповідач 1) та ОСОБА_1 (відповідач 2) 124 771грн 73коп заборгованості по кредиту. Також, просить стягнути з відповідача 3028.00 грн витрат по сплаті судового збору.

23.12.2025 суддею Господарського суду Волинської області Слободян О.Г. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

08.01.2026 Вищою радою правосуддя прийнято рішення №1/0/15-26 про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Господарського суду Волинської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026 справу за №903/1160/25 розподілено судді Шуму М.С.

Ухвалою суду від 14.01.2026 справу №903/1160/25 за позовом Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до відповідачів: 1) Фермерського господарства «Лідер-Орищі» 2) ОСОБА_1 про стягнення 124 771,73 грн, прийнято до провадження суддею Шумом М.С.

Ухвали суду від 26.12.2025 та від 14.01.2026 про відкриття провадження у справі отримані Фермерським господарством «Лідер-Орищі» та ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення за №R67 та за №R91.

Ухвали суду від від 26.12.2025 та від 14.01.2026 здійснено офіційне оприлюднення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про повідомлення сторін про розгляд справи №903/1160/25 за позовом: Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» до відповідачів: 1) Фермерського господарства «Лідер-Орищі», 2) ОСОБА_1 про стягнення 124 771грн 73коп в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідачі у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвал Господарського суду Волинської області від 26.12.2025 та від 14.01.2026, не подано до суду відзиву на позов, а відтак не скористалися наданими їм процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25.01.2006 року в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої

держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

встановив:

27.09.2023 між АТ АКБ «Львів» як позикодавцем (надалі-банк) та Фермерським господарством «Лідер-Орищі» як позичальником (надалі-позичальник) укладено кредитний договір №720/В/2023, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику Кредит в розмірі 130 000.00 гривень, із процентною ставкою 23.88 % річних, з кінцевою датою повернення - 26.03.2027 (надалі - кредитний договір).

Прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору банк виконав, перерахувавши на поточний рахунок позичальника кошти в розмірі 130 000,00 гривень, що підтверджується копією меморіального ордера №1353354 від 27.09.2023.

Відповідно до пункту 2.1.6 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється згідно графіку погашення кредиту оформленого додатком №1 до цього Договору, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.5.1, п.5.2 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Повернення кредиту може здійснюватися шляхом безготівкових перерахунків або внесенням готівки в касу банку.

Згідно п. 5.8 кредитного договору банк у випадках передбачених п.2.7 цього договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Пунктом 5.9 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний протягом 10-ти робочих днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п.5.8) достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором.

З метою забезпечення виконання вимог за кредитним договором №720/В/2023 від 27.09.2023 між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки №720/В/2023/Р-1 відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, сплати інших платежів, обумовлених кредитним договором(далі договір поруки).

Поручитель, шляхом підписання договору поруки, надав свою згоду на зміну основного зобов`язання, без необхідності будь-якого додаткового погодження з ним, включаючи випадки збільшення кредитних зобов`язань позичальника, пов`язані зі збільшенням ліміту кредитування, збільшення розміру відсотків за користування кредитом, збільшення терміну кредитування та інших (п. 1.6 договору поруки).

Згідно п.1.4 договору поруки поручитель несе з позичальником солідарну відповідальність за належне виконання позичальником основного зобов`язання перед кредитором.

Кредитор вправі вимагати виконання основного зобов`язання частково або в повному обсязі, на свій розсуд, як від позичальника та поручителя, так і від будь-кого з них окремо (п.2.3 договору поруки).

Згідно з п.2.8 договору поруки поручитель зобов`язаний здійснити погашення суми простроченого основного зобов`язання не пізніше 7 (семи) банківських днів з дати надсилання йому вимоги кредитора. При цьому, вимога кредитора вважається такою, що отримана поручителем, якщо вона надіслана рекомендованим чи цінним листом на поштову адресу поручителя, або на електронну адресу, зазначені в цьому договорі, або повідомлені поручителем додатково, або вручена йому особисто.

У листі №8121/0-05 від 11.11.2025 позивач звернувся до Фермерського господарства "Лідер-Орищі" впродовж 10-ти робочих днів з дня отримання вимоги повністю погасити заборгованість, яка становила 124 771,73 грн.

На виконання п. 2.8 договору поруки від 27.09.2023 №720/В/2023/Р-1 на адресу поручителя ОСОБА_1 було надіслано лист-вимогу №8121/0-05 від 11.11.2025, в якому позивач просив відповідача-2 впродовж 10-ти робочих днів з дня отримання вимоги повністю погасити заборгованість, яка становила 124 771,73 грн. Доказів надання відповіді на вимогу або погашення заборгованості суду не надано.

Судом встановлено, що Фермерське господарство «Лідер-Орищі взяті на себе згідно кредитного договору №720/В/2023 від 27.09.2024 зобов`язання в частині своєчасного повернення банку одержаних кредитних коштів не виконав, суму кредиту не оплатив. Заборгованість станом на 05.12.2025 за позичальником перед банком становить 124 771,73 грн.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір. Аналогічне правило випливає із ст. 509 Цивільного кодексу України.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України ).

Кредит це позичковий капітал банку у грошовій формі, що передається у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Положеннями ст. 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1055 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що в даному випадку відносини між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний банк "Львів" та ФГ «Лідер-Орищі» носять договірний характер, укладений між ними кредитний договір, предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, договірними сторонами розірваний не був.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Кредитор вправі вимагати виконання основного зобов`язання частково або в повному обсязі, на свій розсуд, як від позичальника та поручителя, так і від будь-кого з них окремо (п.2.3 договору поруки).

Матеріалами справи підтверджується факт виконання АТ АКБ "Львів" положень умов договору поруки в частині направлення письмової вимоги поручителю щодо невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором та необхідності вжиття останніми заходів, спрямованих на погашення кредитної заборгованості, сплату відповідних відсотків. Доказів надання відповіді на вимогу або погашення заборгованості суду не надано.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частиною 4 статті 559 Цивільного кодексу України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно ст. 543 Цивільного кодексу України при наявності солідарного зобов`язання боржників, кредитор має право вимагати виконання як від усіх боржників разом, так і від кожного окремо, причому, як повністю, так і в частині боргу.

З огляду на викладені обставини, вимога позивача про стягнення солідарно з відповідачів 124 771,73 грн. є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти порівну на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд України,-

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Фермерського господарства «Лідер-Орищі» (45330, Волинська область, Іваничівський р-он, с. Орищі, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» (вул. Сербська, 1, м. Львів, 79008, ) 124 771,73 грн. основного боргу.

3. Стягнути з Фермерського господарства «Лідер-Орищі» (45330, Волинська область, Іваничівський р-он, с. Орищі, ) на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» (вул. Сербська, 1, м. Львів, 79008, ) 1 514,00 грн витрат зі сплати судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» (вул. Сербська, 1, м. Львів, 79008, ) 1 514,00грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя Микола ШУМ