19 березня 2026 року
cправа № 924/998/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі № 924/998/25
до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго",
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ,
про визнання недійсним з моменту прийняття рішення наглядової ради Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" від 10.10.2023 (протокол №5) щодо затвердження ринкової вартості та ціни викупу 1 акції Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго"; визнання недійсним з моменту прийняття рішення по питанню №1 загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго", які були проведені 17.11.2023 (протокол від 28.11.2023, №35),
1. ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 , позивач) звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" (далі - АТ "Хмельницькобленерго", відповідач, Товариство), в якому просив:
- визнати недійсним з моменту прийняття рішення наглядової ради АТ "Хмельницькобленерго" від 10.10.2023 (протокол №5) щодо затвердження ринкової вартості та ціни викупу 1 акції АТ "Хмельницькобленерго";
- визнати недійсним з моменту прийняття рішення по питанню №1 загальних зборів акціонерів АТ "Хмельницькобленерго", які були проведені 17.11.2023 (протокол від 28.11.2023 №35).
2. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.01.2026, у справі № 924/998/25 у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
3. Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.01.2026 у справі №924/998/25; ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, або, як альтернативу, направити справу на новий розгляд.
Ухвалою Верховного Суду від 02.02.2026 відкрито касаційне провадження у справі №924/988/25 за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.01.2026; справу призначено до судового розгляду.
Адвокат Дудяк Р. А. в інтересах ОСОБА_1 13.02.2026 через «Електронний суд» подав до Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Крім того, у поданому відзиві відзначено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 очікують понести судові витрати за розгляд справи № 924/998/25 в суді касаційної інстанції в розмірі 18 000,00 грн кожен.
4. Постановою Верховного Суду від 04.03.2026 касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.01.2026 у справі №924/998/25 - без змін.
5. Адвокат Дудяк Р. А. в інтересах третіх осіб 09.03.2026 подав до Верховного Суду клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатом перегляду справи №924/998/25 в суді касаційної інстанцій, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатським об`єднанням «Мельник і Арцишевський» у справі №924/998/25 у Верховному Суді, в розмірі 18 000,00 кожному.
До вказаного клопотання представником третіх осіб додано копії таким документів:
- договору про надання правової допомоги від 11.04.2025, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Мельник і Арцишевський» (далі також - АО «Мельник і Арцишевський») і ОСОБА_1 ;
- рахунка АО «Мельник і Арцишевський» від 04.03.2026 № 2/03- 26 на суму 18 000,00 грн;
- платіжної інструкції АТ "Райффайзен Банк" від 04.03.2026 №ПН4302767 про сплату ОСОБА_1 на користь АО «Мельник і Арцишевський» 18 000,00 грн;
- банківської виписки за рахунком НОМЕР_1 з 04.03.2026 по 04.03.2026 АТ "Райффайзен Банк", код банку 300335;
- квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 04.03.2026 №ПН4302767 про сплату ОСОБА_1 на користь АО «Мельник і Арцишевський» 18 000,00 грн;
- акта прийому - передачі наданих правових послуг від 04.03.2026 за Договором про надання правової допомоги від 11.04.2025, укладеного між АО «Мельник і Арцишевський» та ОСОБА_1 ;
- договору про надання правничої допомоги від 20.01.2026, укладеного між АО «Мельник і Арцишевський» і ОСОБА_2 ;
- рахунка АО «Мельник і Арцишевський» від 04.03.2026 № 1/03- 26 на суму 18 000,00 грн;
- платіжної інструкції АТ "Райффайзен Банк" від 04.03.2026 №B1umtEvFRMVwBGl про сплату ОСОБА_2 на користь АО «Мельник і Арцишевський» 18 000,00 грн;
- банківської виписки за рахунком НОМЕР_1 з 04.03.2026 по 04.03.2026 АТ "Райффайзен Банк", код банку 300335;
- акта прийому - передачі наданих правових послуг від 04.03.2026 за договором про надання правничої допомоги від 20.01.2026, укладеного між АО «Мельник і Арцишевський» і ОСОБА_2 ;
- договору про надання правової допомоги від 21.08.2025, укладеного між АО «Мельник і Арцишевський» і ОСОБА_3 ;
- рахунка АО «Мельник і Арцишевський» від 04.03.2026 № 3/03-26 на суму 18 000,00 грн;
- платіжної інструкції АТ "Райффайзен Банк" від 05.03.2026 №05-1599626/2 про сплату ОСОБА_3 на користь АО «Мельник і Арцишевський» 18 000,00 грн;
- банківської виписки за рахунком НОМЕР_1 з 05.03.2026 по 05.03.2026 АТ "Райффайзен Банк", код банку 300335;
- акта прийому - передачі наданих правових послуг від 04.03.2026 за договором про надання правової допомоги від 21.08.2025, укладеного між адвокатським об`єднанням «Мельник і Арцишевський» та ОСОБА_3 ;
- квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 05.03.2026 №05-1599626/1 про сплату ОСОБА_3 на користь АО «Мельник і Арцишевський» 18 000,00 грн;
- свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Дудяка Р.А. від 22.02.2006 №1146;
- ордери на надання правничої допомоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
6. Ухвалою Верховного Суду від 10.03.2026 у справі №924/998/25 прийнято до розгляду клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
ОСОБА_4. 13.03.2026 через «Електронний суд» подав до Суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у справі №924/998/25, в якому просить Суд визнати заявлений третіми особами розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 54 000,00 грн таким, що не відповідає критеріям розумності та співмірності; зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлених адвокатом Дудяком Р. А., уповноваженим представником третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, до 5 000,00 грн.
7. Розглянувши подане клопотання третіх осіб, колегія суддів відзначає таке.
8. Згідно з частиною першою статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.
Так, положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Стаття 16 ГПК України вказує, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (див. постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).
9. Ураховуючи наведене, колегія суддів, керуючись положеннями статей 129, 244 ГПК України, вважає за можливе у даній справі здійснити розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених третіми особами за результатом перегляду справи у суді касаційної інстанцій.
При цьому Суд виходить з такого.
10. Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога в суді касаційної інстанції третім особам надавалася АО "Мельник і Арцишевський".
Зокрема між АО «Мельник і Арцишевський» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладені договори про надання правничої допомоги від 20.01.2026, від 21.08.2025 та від 11.04.2025, які є аналогічними за своєю формою та змістом (далі - Договір / Договори), відповідно до пункту 1.1 якого сторони домовились, що Адвокатське об`єднання зобов`язується надати (-вати) Клієнту правову (правничу) допомогу на умовах і в порядку, що визначені Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання такої правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору, у випадку, якщо така оплата прямо передбачена цим Договором.
Відповідно до пункту 1.2 Договорів Адвокатське об`єднання виключно на підставі замовлення Клієнта зобов`язується надавати йому такі види правової допомоги:
1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань;
2) складення необхідних Клієнту заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
3) представництво інтересів Клієнта в судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також у кримінальному провадженні і у справах про адміністративні правопорушення;
4) захист прав, свобод і законних інтересів Клієнта в державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
5) надавати в разі необхідності іншу правову допомогу.
За умовами пунктів 3.1 - 3.5 Договорів оплата за цими договорами складається з:
а) гонорару, що виплачується Клієнтом в якості оплати правової допомоги, що надана Адвокатським об`єднанням за цим Договором;
б) сум, що виплачуються Клієнтом Адвокатському об`єднанню як покриття попередньо узгоджених з Клієнтом та документально підтверджених витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги за цим договором (пункту 3.1. Договору).
За надання правової допомоги, передбаченої предметом цих Договорів, Клієнт виплачує Адвокатському об`єднанню гонорар, розмір якого визначається відповідно до акта прийому-передачі наданої правової допомоги, що підписується обома сторонами.
До складу витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги за цими Договорами, що підлягають відшкодуванню Клієнтами Адвокатському об`єднанню, відносяться:
а) поштові витрати, видатки на оплату нотаріального посвідчення документів та їх перекладу;
б) транспортні витрати (видатки на проїзд до місця надання правової допомоги, якщо таке місце не співпадає з місцем укладення цього Договору);
в) видатки на оплату роботи фахівців (спеціалістів), експертів, якщо такі висновки запитуються з метою надання правової допомоги в межах цього Договору;
г) оплата друкарських, копіювальних та інших технічних робіт;
д) телефоні розмови, якщо такі здійснюються в режимі міжнародних дзвінків.
Усі перелічені вище витрати мають бути попередньо узгоджені з Клієнтом. Якщо необхідність понесення фактичних витрат певних додаткових видів або збільшення їх орієнтовного обсягу, визначеного раніше, з`ясувалася після укладення Договору, Адвокатське об`єднання повинно повідомити про це Клієнта і отримати його згоду на погашення необумовлених раніше витрат.
Оплата видатків, передбачених в пункті 3.3 цього Договору, відбувається виключно на підставі наданих Адвокатським об`єднанням документів, що підтверджують здійснення таких виплат та/або понесення витрат.
Клієнт проводить виплату гонорару, обумовленого в пункті 3.2 цих Договорів, не пізніше 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання Сторонами акта, який засвідчує факт надання правової допомоги.
11. Відповідно до Актів прийому-передачі наданих правових послуг від 04.03.2026 (які є аналогічними за своїм змістом) за Договорами АО "Мельник і Арцишевський" виконані та підлягають оплаті такі види правничої допомоги:
03.02.2026 - складення і подання у Верховний Суд від третіх осіб через модуль (підсистему) «Електронний суд» заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.01.2025 у справі №924/998/25;
06.02.2026 - складення проєкта відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.01.2025 у справі №924/998/25. Надіслання проєкта відзиву на касаційну скаргу Клієнту на погодження та можливе доопрацювання, коригування, редагування, висловлення зауважень тощо;
13.02.2026 - подання через модуль (підсистему) «Електронний суд» у Верховний Суд від третіх осіб відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.01.2025 у справі №924/998/25;
04.03.2026 - представництво інтересів третіх осіб у Верховному Суді для підтримання заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.11.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.01.2025 у справі №924/998/25.
У вказаних актах сторони підтвердили, що вартість наданих послуг кожному з Клієнтів становить 18 000 грн.
12. Матеріали справи також містять копії рахунків, платіжних інструкцій АТ "Райффайзен Банк", банківських виписок, якими підтверджено сплату кожною третьою осою на користь АО «Мельник і Арцишевський» 18 000,00 грн за надання правової допомоги у справі №924/998/25 у Верховному Суді.
13. З наданих Суду доказів вбачається, що адвокатське об`єднання надало правову допомогу кожній третій особі на суму 18 000, 00 грн, що у загальному становить 54 000, 00 грн.
Дії третіх осіб, які попередньо заявили про судові витрати у відзиві на касаційну скаргу, подали заяву про ухвалення додаткового рішення разом із усіма доказами на підтвердження понесених витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення постанови Верховним Судом, з огляду на те, що частина доказів фізично не існувала на момент ухвалення постанови суду (04.03.2026), узгоджуються з положеннями частини восьмої статті 129 ГПК України та статті 221 ГПК України.
14. Проаналізувавши надані третіми особами докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката, колегія суддів відзначає таке.
15. Відповідно до статті 19 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:
(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у п. п. 130-131 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.
Разом з тим Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Схожа правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів відзначає, що у розгляді питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15).
У вирішенні питання клопотання третіх осіб Суд звертається до критеріїв визначених вище у цій постанові та зазначає, що для включення всієї суми витрат на професійну правничу допомогу у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати третіх осіб були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Ураховуючи наведене вище у своїй сукупності, керуючись критеріями оцінки судових витрат на професійну правничу допомогу, ураховуючи характер спору та розумну необхідність судових витрат для розгляду конкретної справи в суді касаційної інстанцій, колегія суддів, дослідивши клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додані до неї документи, вважає, що розмір заявлених позивачем до розподілу витрат на професійну правничу допомогу у загальній сумі 54 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), та не є співрозмірними із виконаним адвокатом обсягом робіт (наданими послугами).
Так, оцінюючи перелік наданих адвокатом послуг третім особам, колегія суддів доходить висновку, що такі послуги за своїм змістом та обсягом є аналогічними (тотожними), тобто такими, що охоплюються однією дією адвоката безвідносно до кожної особи, а відтак не підлягають виокремленню щодо кожного з третіх осіб. При цьому Суд керується тим, що (1) у відзиві на касаційну скаргу висвітлена спільна правова позиція третіх осіб щодо предмета спору, яка є незмінною протягом усього розгляду справи; (2) представництво інтересів третіх осіб здійснювало одне Адвокатське об`єднання у особі адвоката Дудяка Ростислава Анатолійовича.
З огляду на наведене Суд вважає, що підтвердженими та обґрунтованими у даній справі з огляду на надані докази та зміст наданих послуг є витрати адвоката у загальному розмірі 18 000, 00 грн.
Отже, оцінивши доводи клопотання третіх осіб про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, доводи заперечень позивача, виходячи з вищенаведених критеріїв їх оцінки та керуючись статтями 126, 129 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що витрати третіх осіб на професійну правничу допомогу, які пов`язані з касаційним переглядом судових рішень у справі №924/998/25, підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 18 000, 00 грн.
В іншій частині клопотання Суд не покладає такі витрати на позивача.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 314, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №924/998/25 задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000, 00 грн (шість тисяч гривень 00 копійок), понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанцій.
Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000, 00 грн (шість тисяч гривень 00 копійок), понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанцій.
Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000, 00 грн (шість тисяч гривень 00 копійок), понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанцій.
3. У задоволенні іншої частини клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №924/998/25 відмовити.
Доручити Господарському суду Хмельницької області видати відповідні накази.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий В. Студенець
Судді С. Бакуліна