РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.03.2026Справа № 910/16377/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13, м. Харків, Харківська обл., 61002; ідентифікаційний код 40108599)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна група» (вул. Михайла Бойчука, буд. 43, оф.5 м. Київ, 01014; ідентифікаційний код 44494907)

про стягнення 225 328,68 грн,

без виклику представників учасників процесу,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Головне управління Національної поліції в Харківській області (далі за текстом - ГУ НП в Харківській обл., Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна група» (далі за текстом - ТОВ «Енергетично-інвестиційна група», Відповідач) про стягнення 225 328,68 грн - збитків завданих порушення зобов`язання та безпідставного розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2024 №203 (далі за текстом - Договір).

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначив, що ТОВ «Енергетично-інвестиційна група» безпідставно відмовилось від виконання своїх зобов`язань з постачання електричної енергії споживачу за договором про постачання електричної енергії споживачу у зв`язку з чим, Позивач був змушений укласти з ДПЗД «Укрінтеренерго» договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», а згодом з іншим постачальником - ТОВ «Полтаваенергозбут».

Внаслідок таких дій Відповідача, Позивач вважає, що йому завдані матеріальні збитки у вигляді сплаченої ДПЗД «Укрінтеренерго», як постачальнику «останньої надії», та ТОВ «Полтаваенергозбут» суми за електричну енергію.

У відповіді на відзив Позивач зокрема зазначає, що доводи Відповідача про правомірність застосування пункту 5.17 Договору є безпідставними, оскільки навіть за наявності у тексті Договору Пункту 5.17, який формально передбачає можливість розірвання договору у разі будь-якого порушення строків оплати, застосуванню підлягають виключно норми ПРРЕЕ як спеціального та імперативного законодавства, що має вищу юридичну силу порівняно з умовами договору та встановлюють додаткові гарантії для споживача.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Заперечуючи щодо задоволення позову Відповідач зазначає, що припинення договору в односторонньому порядку - це спосіб припинення договірних зобов`язань, а не є різновид цивільно-правової відповідальності. За твердженням Відповідача, Позивач систематично грубо порушував строки оплати за фактично спожиту електричну енергію, що, в свою чергу, призводить до негативних наслідків в діяльності Відповідача. Позивач не забезпечив вчасне проведення нової публічної закупівлі, уклавши договір з новим постачальником, аж через 47 днів (16.06.2025).

На думку Відповідача, розірвання договору в односторонньому порядку є способом припинення договірних відносин (зобов`язань), в той час коли цивільно-правова відповідальність - це застосування до правопорушника заходів впливу (штраф, пеня, відшкодування збитків) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання, що може передувати або супроводжувати розірвання.

На думку Відповідача, пункт 9.2 договору є нікчемним.

У запереченнях відповідач зазначив зокрема що норма ПРРЕЕ чітко регламентує можливість самостійно визначити умови припинення правовідносин, внаслідок неналежного виконання грошового зобов`язання з боку споживача.

Відповідач вказує, що Позивач самостійно включив пункт 5.17 в проект договору під час здійснення процедури публічної закупівлі.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

20.01.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

27.01.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

29.01.2026 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

30.12.2024 між ГУ НП в Харківській обл., як споживачем та ТОВ «Енергетично-інвестиційна група», як постачальником за результатами проведення процедури публічної закупівлі, відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі», укладено договір про постачання електричної енергії споживачу від 30.12.2024 № 203 (Договір), за умовами пункту 2.1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Найменування предмета закупівлі: Електрична енергія 2015 «Єдиний закупівельний словник» - код 09310000-5 «Електрична енергія».

Відповідно до пункту 1.1 Договору його укладено у формі єдиного документа, підписаного Сторонами відповідно до частини першої статті 181 Господарського кодексу України з урахуванням абзацу п`ятого пункту 3.1.7 ПРРЕЕ.

Очікуваний обсяг закупівлі електричної енергії складає 3 400 000 кВт*год. та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу електричної енергії у оператора системи розподілу (пункт 2.3 Договору).

Відповідно до пункту 3.1 Договору строк (термін) поставки товару з 01.01.2025 по 31.12.2025 включно.

Місце поставки (передачі) товару - об`єкти споживача, перелік яких наведено у Додатку № 2 «Перелік об`єктів та точок комерційного обліку споживача до заяви-приєднання до цього Договору» (пункт 3.2 Договору).

Згідно з пунктом 5.1 Договору ціна електричної енергії за цим Договором визначена з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 3.1 цього Договору та становить 20 284 468, 00 грн без ПДВ, крім того ПДВ 4 056 893, 60 грн, всього з ПДВ 24 341 361, 60 грн з них: за рахунок бюджету 23 052 701, 28 грн з ПДВ, зокрема ПДВ 3 842 116, 88 грн; за рахунок відшкодованих коштів 1 288 660, 32 грн з ПДВ, зокрема ПДВ 214 776, 72 грн. Ціна за 1 кВт*год електричної енергії з 01.01.2025 по 31.12.2025 становить 7, 159224 грн з ПДВ.

Відповідно до пункту 5.2 Договору сторони домовились, що фактична загальна ціна товару (електричної енергії) за цим Договором та ціна за 1 кВт*год товару (електричної енергії) за якою споживач розраховується з постачальником за товар, розраховується (змінюється) відповідно до порядку визначеному у пункті 15.3 цього Договору. Споживач розраховується з постачальником за товар за цінами, які визначено шляхом застосування формульного розрахунку згідно з вимогами пунктів 5.3, 5.4, 5.5 цього Договору.

Згідно з пунктом 5.7 Договору визначено, що оплату послуг з розподілу електричної енергії споживач здійснює безпосередньо оператору системи розподілу.

Розрахунковим періодом за цим Договором вважається календарний місяць (з першого по останнє число місяця). Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на зазначений у Договорі поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Оплата вважається здійсненою після зарахування коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 5.10 Договору).

Пунктом 5.15 Договору визначено, що виставлені постачальником рахунок та акт прийняття-передавання товару, підлягають оплаті Споживачем протягом 10 календарних днів з дати отримання.

Відповідно до пункту 5.17 Договору якщо споживач не здійснив оплату за цим Договором у передбачені Договором строки або не допустив представників постачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача, постачальник має право достроково розірвати договір та/або здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу за умови попередження споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня відключення у порядку, визначеному ПРРЕЕ.

Споживач має право змінювати постачальника без сплати будь-яких штрафних санкцій на користь такого постачальника у разі дострокового розірвання цього Договору за умови попередження за 21 календарний день до дати зміни (пункт 6.1.8 Договору).

Відповідно до пункту 6.2.1 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору.

Згідно з пунктом 7.1.1 Договору постачальник має право отримувати вчасно від споживача оплату за поставлену електричну енергію.

Відповідно до пункту 9.2 Договору споживач звільняється від відповідальності за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань по оплаті наданих послуг, у разі ненадходження коштів (відсутності фінансування видатків) Державного бюджету на зазначені цілі Споживача.

Пунктом 10.1 Договору визначено, що споживач має право в будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником та повідомити постачальника про свій намір не менше, ніж як за 21 день до закінчення розрахункового періоду, вказавши дату або строки, в які буде відбуватись така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє з 01.01.2025 до 31.12.2025, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором (пункт 14.1 Договору).

В матеріалах справи наявна Комерційна пропозиція постачальника, яка є Додатком № 1 до Договору, в якій сторони погодили зокрема кількість товару що поставляється, спосіб оплати, термін дії Договору.

Також, в матеріалах справи наявна заява-приєднання споживача до договору про постачання електричної енергії споживачу, яка є Додатком № 2 до Договору.

Додатком № 3 до Договору сторони погодили перелік об`єктів комерційного обліку за об`єктами споживача.

Відповідно до листа № 116/02 від 24.02.2025 Відповідач просить Позивача сплатити заборгованість за Договором розмірі 1 333 749, 81 грн у строк до 27.02.2025. Також, вказаним листом Відповідач повідомляє, що прострочення Позивачем оплат несе загрозу діяльності підприємства Відповідача, як постачальника електричної енергії.

Листом № 1404/2 від 14.04.2025 Відповідач повідомляє Позивача, що у березні 2025, внаслідок об`єктивних обставин, незалежних від волі сторін, відбулися критичні коливання цін та інші суттєві зміни на ринку електроенергії. Вказаним листом запропоновано Позивачу достроково розірвати Договір за взаємною згодою сторін; рекомендовано протягом 21 календарного дня провести нову процедуру закупівлі електричної енергії та обрати нового постачальника. Також, листом повідомлено, що у будь-якому випадку, якщо не буде здійснено запропованих дій, то Відповідач набуде статусу «Дефолт», що призведе до автоматичного розірвання Договору та негайного переведення підприємства Позивача на постачання електричної енергії від ДПЗД «Укрінтеренерго».

Листом № 1020/119/05/50-2025 від 16.04.2025 Позивач повідомив Відповідача, що станом на 16.04.2025 ТОВ «Енергоінвестгруп» не включено до переліку учасників ринку, що мають статус «Переддефолтний» або «Дефолтний». Отже, на думку Позивача, на момент написання листа не було передбачених Договором умов для його розірвання.

Листом № 1604-7 від 16.04.2025 Відповідач повідомив Позивача, що відповідно до умов Правил роздрібного ринку електричної енергії Позивача буде переведено на постачання електричної енергії ДПЗД «Укрінтеренерго» як постачальника «останньої надії» через 21 день від дати цього повідомлення - з 08.05.2025. З метою уникнення можливих негативних наслідків рекомендовано Позивачу завчасно провести нову процедуру закупівлі та укласти договір із новим постачальником до 08.05.2025.

Листом № 0105-2 від 01.05.2025 Відповідач повідомив Позивача, що своєчасна оплата за спожиту електричну енергію має істотне значення для стабільної діяльності товариства. Проте, у зв`язку з виниклою заборгованістю, листом № 116/02 від 24.02.2025 Відповідач звернувся до Позивача з вимогою про сплату заборгованості за попередні періоди постачання в розмірі 1 333 749, 81 грн, чим зафіксовано факт порушення строку оплати відповідно до умов Договору. Вказаним листом Відповідач повідомив Позивача, що у зв`язку з простроченням оплати за поставлену електричну енергію за попередні періоди, Відповідач змушений скористатись своїм правом, передбаченим пунктом 5.17 Договору, та правомірно достроково розірвати Договір. У вказаному листі Відповідач також вказав, що строк переведення на постачання до ДПЗД «Укрінтеренерго», зазначений у листі від 16.04.2025 (вих. № 1604-7) як такий, що завершується 08.05.2025, буде скоригований: від дати цього листа до 22.05.2025 включно (21 календарний день згідно з вимогами ПРРЕЕ), відповідно до умов пункту 5.17 Договору. Починаючи з 23.05.2025 постачання електричної енергії здійснюватиметься ДПЗД «Укрінтеренерго» (ПОН).

Листом № 9532-2025 від 09.05.2025 Позивач повідомив Відповідача, що у січні 2025 року, згідно з даними комерційного обліку електричної енергії від операторів системи розподілу АТ «Харківобленерго» та АТ «Укрзалізниця» ГУНП спожито 439 796 кВт*год електроенергії, що з урахуванням тарифу на постачання, встановленого відповідно до умов Договору 7,648548 грн/кВт*год з пДВ, становить 3 363 800, 82 грн з ПДВ. Позивач повідомляє, що він сплатив Відповідачу 2 030 051, 01 грн з ПДВ платіжною інструкцією № 61 від 20.02.2025, що відповідає 265 416 кВт*год спожитої електроенергії. Позивач зазначив, що у зв`язку з недостатньою кількістю коштів на рахунку ГУНП в Державній казначейській службі України, у ГУНП виникла заборгованість перед Відповідачем у розмірі 1 333 749, 81 грн з ПДВ. ГУНП є бюджетною неприбутковою установою і оплата за спожиту електроенергію в межах Договору здійснюється відповідно до статті 49 Бюджетного кодексу України. За повідомленням Позивача, заборгованість за спожиту електричну енергію у січні 2025 року виникла не з вини ГУНП, яке є розпорядником бюджетних коштів, а через відсутність відповідних бюджетних асигнувань. За твердженням Позивача, після надходження необхідних бюджетних асигнувань, зазначену заборгованість ГУНП перед ТОВ «Енергоінвестгруп» у розмірі 1 333 749, 81 грн з ПДВ погашено шляхом оплати двох платіжних інструкцій: № 70 від 05.03.2025 на суму 50 415, 24 грн з ПДВ - за 6 592 кВт*год; № 139 від 10.03.2025 на суму 1 283 334, 57 грн з ПДВ - за 167 788 кВт*год. Таким чином, як стверджує Позивач, ГУНП забезпечило повний розрахунок перед Відповідачем за спожиту електроенергію у січні 2025 року.

Листом № 319/05 від 23.05.2025 Відповідач повідомив Позивача про необхідність сплати заборгованості у розмірі 333 337, 69 грн у п`ятиденний строк з дня одержання листа-вимоги.

Листом № 26116-2025 від 23.05.2025 Позивач звернувся до ПАТ НЕК «Укренерго» щодо підстав одностороннього розірвання Договору постачальником.

Листом № 2605-4 від 26.05.2025 Відповідач повідомив Позивача, що станом на

26.05.2025 відповідно до спрямованої вимоги № 318/05, ГУНП боргує перед Відповідачем 333 337, 69 грн за квітень 2025. Таким чином, за твердженнями Відповідача вбачається чергова заборгованість, що в свою чергу, призводить до негативних наслідків діяльності ТОВ «Енергоінвестгруп». Відповідач повідомив Позивача, що дія Договору припинена 23.05.2025. Також у вказаному листі Відповідач звернув увагу на те, що в тексті Договору не визначено обмежень щодо періоду, протягом якого постачальник може скористатися правом на дострокове розірвання Договору, чи кількість порушень. За позицією Відповідача, пункт 5.17 Договору передбачає, що дострокове припинення постачання електричної енергії може бути здійснене не раніше ніж через 20 робочих днів після направлення відповідного письмового повідомлення споживачу, що відповідає вимогам ПРРЕЕ.

Листом № 34398-2025 від 29.05.2025 Позивач повідомив Відповідача що ГУНП в Харківській області є бюджетною неприбутковою установою і оплата за спожиту електроенергію в межах Договору здійснюється відповідно до статті 49 Бюджетного кодексу України. За повідомленням Позивача, поточна заборгованість за спожиту електричну енергію в травні 2025 року виникла не з вини Головного управління, а через відсутність відповідних бюджетних асигнувань.

Листом № 01/33710 від 30.05.2025 НЕК «Укренерго» запропоновано Позивачеві з питань дострокового розірвання Договору з боку постачальника звернутись до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, як незалежного державного колегіального органу, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Листом № 28562-2025 від 26.05.2025 Позивач звернувся до ВП «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» про надання інформації, яка організація є постачальником електричної енергії для об`єктів Позивача.

Листом № ЕЕХ-10/58н від 29.05.2025 ВП «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» АТ «Укрзалізниця» повідомило Позивача, що з 25.05.2025 постачальник електроенергії для об`єктів Позивача - постачальник «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго».

Листом № 7970/20.4/7-25 від 11.07.2025 НКРЕКП повідомила Позивача, що положення пункту 5.17 Договору щодо розірвання Договору, у разі, якщо споживач здійснює оплату за Договором у передбачені Договором строки, суперечить підпункту 6 пункту 3.1.6 глави 3.1 розділу III ПРРЕЕ та підпункту 15 пункту 5.2.1 глави 5.2 розділу V ПРРЕЕ і потребують приведення у відповідність до ПРРЕЕ.

Відповідно до довідки № 91145-2025 від 19.08.2025 Позивача, загальна сума переплати за період з 25.05.2025 до 31.07.2025 становить 225 328, 68 грн з ПДВ.

Актом-претензією № від 20.08.2025 Позивач вимагав у Відповідача відшкодування протягом 5 календарних днів з моменту отримання претензії збитків в сумі 225 328, 68 грн.

Направлення вказаного акта-претензії підтверджується описом вкладення до цінного листа, фіскальним чеком та накладною № 852.

На думку Позивач дії постачальника щодо розірвання договору в односторонньому порядку та припинення постачання електричної енергії є грубим порушенням статті 625 та статті 629 ЦК України та статті 193 ГК України, які встановлюють обов`язковість виконання договору та неприпустимість односторонньої відмови від зобов`язань. За позицією Позивача, додаткові витрати споживача на закупівлю електричної енергії за вищою ціною є реальними збитками. Стаття 623 ЦК України та статті 224, 225 ГК України встановлюють обов`язок боржника відшкодувати завдані порушенням збитки в повному обсязі.

За підрахунком Позивача, за період з 25.05.025 по 31.07.2025 збитки споживача, що полягають у різниці між вартістю електроенергії за Договором № 203 та вартістю, фактично сплаченою новим постачальникам, становлять 225 328, 68 грн, які позивач просить стягнути на його користь з Відповідача.

Відповідач вказує на відсутність підстав для задоволення позову та стягнення збитків, оскільки Позивач систематично грубо порушував строки оплати за спожиту електричну енергію, що надавало Відповідачеві право на розірвання договору в односторонньому порядку на підставі пункту 5.17 Договору.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язані з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Виходячи із приписів статті 4 ГПК України, статей 15, 16 ЦК України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

У пункті 8 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною третьою статті 22 ЦК України визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відповідно до статті 224 ГК України (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані ним збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 статті 22, стаття 611, частина 1 статті 623 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Оскільки відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, в тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення відповідальності з відшкодування збитків не настає.

Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

При цьому, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Правовідносини сторін за договором про постачання електричної енергії споживачу регулюються у тому числі спеціальним Законом України «Про ринок електричної енергії», який набрав чинності 11.06.2017.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону, основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема: 1) правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг; 2) правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку; 3) кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; 4) кодексом комерційного обліку; 5) правилами роздрібного ринку; 6) іншими нормативно-правовими актами. Правила ринку, кодекс системи передачі та кодекс комерційного обліку розробляються і адмініструються оператором системи передачі та затверджуються Регулятором.

Правила роздрібного ринку передбачають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку, права та обов`язки учасників ринку, процедуру заміни споживачем постачальника електричної енергії, умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, процедуру розгляду скарг споживачів, особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, постачальником «останньої надії» (частина 5 статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

В силу статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про постачання електричної енергії споживачу.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312 від 14.03.2018 (далі - Правила роздрібного ринку електричної енергії).

Положеннями пункту 1.2.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Згідно із частинами першою, другою статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Відповідно до частини першої статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною сьомою статті 179 ГК України унормовано, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

За умовами частини першої статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії".

Договір про постачання електричної енергії споживачу є домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами (абзац чотирнадцятий пункту 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії).

Положеннями частин першої, другої статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» унормовано, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Договір про постачання електричної енергії споживачу між позивачем та відповідачем, за своєю юридичною природою є договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до частини першої статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частинами першою, третьою статті 651 ЦК України унормовано, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Одностороннє припинення договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання.

Як вже зазначалось судом, пунктом 5.17 Договору визначено, що якщо споживач не здійснив оплату за цим Договором у передбачені Договором строки або не допустив представників постачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача, постачальник має право достроково розірвати договір та/або здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу за умови попередження споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня відключення у порядку, визначеному ПРРЕЕ.

З наявного у матеріалах справи листування сторін вбачається, що Позивач визнає факт прострочення оплати за Договором за січень 2025. Зокрема, листом № 9532-2025 від 09.05.2025 Позивач повідомив Відповідача, що заборгованість за спожиту електричну енергію у січні 2025 року виникла не з вини ГУНП, яке є розпорядником бюджетних коштів, а через відсутність відповідних бюджетних асигнувань. За твердженням Позивача, після надходження необхідних бюджетних асигнувань, зазначену заборгованість ГУНП перед ТОВ «Енергоінвестгруп» у розмірі 1 333 749, 81 грн з ПДВ - погашено.

Відповідно до частини 1 статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Судом встановлено, що Позивач визнав прострочення оплати за січень 2025 року, що є обставиною, визнаною стороною та не потребує додаткового доказування.

Враховуючи встановлений факт прострочення оплати Позивачем, суд доходить висновку, що Відповідач правомірно розірвав договір в односторонньому порядку відповідно до пункту 5.17 Договору. За умовами цього пункту, право на дострокове розірвання виникає за фактом невиконання споживачем оплати у передбачені строки, незалежно від подальшого погашення боргу. Саме факт прострочення, а не його тривалість чи наслідки, є достатньою підставою для застосування цього права, оскільки договір не встановлює додаткових обмежень щодо періоду чи кількості порушень. Відповідач дотримався процедури в порядку пункту 5.17 Договору, надіславши попередження за 20 робочих днів (лист № 0105-2 від 01.05.2025).

Факт отримання вказаного листа Позивачем підтверджується його листом-відповіддю № 9532-2025 від 09.05.2025.

Додатково, суд зазначає, що факт погашення заборгованості Позивачем у березні 2025 не впливає на правомірність розірвання Договору на підставі пункту 5.17, оскільки право на розірвання Договору в односторонньому порядку фіксується на момент прострочення, а подальше виконання умов Договору не скасовує вже виниклого права постачальника на одностороннє розірвання Договору.

Пункт 9.2 Договору, який звільняє споживача від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань по оплаті у разі відсутності фінансування з Державного бюджету, не застосовується під час дослідження питання правомірності розірвання договору. Цей пункт стосується виключно звільнення від відповідальності (наприклад, штрафів, пені чи інших санкцій), а не регулює підстави для розірвання договору як такого. Розірвання в односторонньому порядку Договору за пунктом 5.17 Договору є правом постачальника, а не мірою відповідальності. Це випливає зі статті 651 ЦК України, де розірвання допускається за договором незалежно від вини, якщо таке право прямо передбачене договором.

Твердження Позивача про те, що пункт 5.17 Договору суперечить підпункту 6 пункту 3.1.6 глави 3.1 розділу III та підпункту 15 пункту 5.2.1 глави 5.2 розділу V ПРРЕЕ і тому не підлягає застосуванню, є безпідставним з огляду на положення частини 3 статті 6 ЦК України. Згідно з цією нормою, сторони договору не можуть відступати від імперативних приписів актів цивільного законодавства лише у випадках, коли такі акти прямо вказують на обов`язковість відповідних положень для сторін або коли обов`язковість таких положень чітко випливає з їх змісту чи суті правовідносин.

У Правилах роздрібного ринку електричної енергії відсутні прямі імперативні заборони на включення до договору про постачання електроенергії пунктів про право електропостачальника на дострокове розірвання договору у разі будь-якого (навіть одноразового) порушення споживачем строків оплати. Зазначені підпункти ПРРЕЕ встановлюють окремі випадки припинення постачання/розірвання договору, проте не вичерпують перелік можливих підстав дострокового розірвання, які сторони можуть погодити додатково в межах принципу свободи договору. Сутність правовідносин між електропостачальником та споживачем полягає саме в комерційному характері угоди, де своєчасна оплата є ключовою умовою, а ризик неплатежів безпосередньо впливає на фінансову стабільність постачальника, тому включення пункту 5.17 до Договору не суперечить суті таких відносин, а навпаки - забезпечує баланс інтересів сторін.

Таким чином сторони правомірно погодили додаткові підстави для дострокового розірвання Договору, і застосування пункту 5.17 Договору не порушує імперативних норм спеціального законодавства.

Наявність у Позивача статусу бюджетної установи та посилання на відсутність своєчасного бюджетного фінансування відповідно до статті 49 Бюджетного кодексу України не звільняє його від обов`язку своєчасно виконувати грошові зобов`язання за договором постачання електричної енергії. Верховний Суд у своїх постановах послідовно вказує, що посилання відповідача на відсутність бюджетного фінансування як на підставу невиконання своїх грошових зобов`язань є безпідставними та необґрунтованими (пункт 6.5 постанови КГС ВС від 25.06.2020 у справі № 910/4926/19).

Таким чином, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області не доведено належними та допустимими доказами наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення (протиправної поведінки відповідача, збитків, причинного зв`язку між діями відповідача та збитками, вини відповідача), оскільки дострокове розірвання Договору відбулося правомірно - внаслідок невиконання споживачем (Позивачем) обов`язку щодо своєчасної оплати за фактично спожиту електричну енергію відповідно до умов пункту 5.17 Договору.

Дії Позивача щодо укладення нових договорів та понесення додаткових витрат зумовлені порушенням строків оплати, а не протиправною поведінкою Відповідача. Отже, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між правомірним застосуванням пункту 5.17 Договору з боку Відповідача та заявленими Позивачем збитками у розмірі 225 328,68 грн.

Решта долучених до матеріалів справи документів та викладених учасниками процесу пояснень ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

З огляду на викладене вище та враховуючи встановлені у справі обставини позовні вимоги Головного управління Національної поліції в Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна група» не підлягають задоволенню.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи встановлене вище судом, суд дійшов висновку, що Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами порушень з боку Відповідача під час процедури розірвання Договору в односторонньому порядку на підставі пункту 5.17 Договору, а також не підтверджено наявність в діях Відповідача усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, в силу чого позов не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Позивача та йому не відшкодовуються.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Головного управління Національної поліції в Харківській області - відмовити.

2. Судові витрати Головного управління Національної поліції в Харківській області не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 04.03.2026

Суддя Антон ПУКАС