ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2026 р. Справа№ 910/13028/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Мальченко А.О.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 (повний текст складено та підписано 30.05.2025)

у справі №910/13028/24 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД ПОЛТАВА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРЕНД ЛІЗИНГ" (відповідач-1)

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" (відповідач-2)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Дмитро Анатолійович

про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі №910/13028/24 задоволено.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі №910/13028/24 скасовано.

Прийнято нове рішення про відмову в позові.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД ПОЛТАВА" (03194, м. Київ, бульв. Миколи Руденка, 14Д, оф 610, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" (02068, м. Київ, вул. Ахматової Анни, 7/15, кв.104, ) 8 980,92 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Матеріали справи № 910/13028/24 ухвалено повернути до суду першої інстанції.

06.02.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №910/13028/24, у якій заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД ПОЛТАВА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції по справі №910/13028/24 в сумі 35 000, 00 грн.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/13028/24, вирішено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" про ухвалення додаткового рішення у справі №910/13028/24 здійснювати без повідомлення (виклику) учасників процесу.

10.02.2026 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД ПОЛТАВА" надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 10 000,00 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13028/24 і додані до неї документи, матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про прийняття додаткової постанови, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповіді на відзив на апеляційну скаргу відповідач 2 вказав, що орієнтовний розмір судових витрат, які він планує понести по даній справі становить 35 000, 00 грн.

Так, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

У заяві про ухвалення додаткової постанови, відповідач 2 просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 35 000, 00 грн.

На підтвердження понесення зазначених витрат позивачем подано в копіях:

договір №06-11-2024 про надання правової допомоги від 06.11.2024;

додаткова угода №2 від 06.11.2024 до договору №06-11-2024 про надання правової допомоги від 06.11.2024;

акт надання послуг №7 від 02.02.2026;

наказ №1/09-2023к від 22.09.2023;

свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ №6207 від 27.09.2018.

Так, 06.11.2024 між Адвокатським об`єднанням "КОЛТ" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" (клієнт) укладено договір №06-11-2024 про надання правової допомоги, відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. якого, виконавець зобов`язується надати, а клієнт прийняти та оплатити замовлену ним правову допомогу на умовах та в порядку визначеному договором. Перелік правової допомоги, її обсяг, вартість та строки надання узгоджуються сторонами за окремими замовленнями клієнта, які погоджуються сторонами у додаткових угодах до договору.

Відповідно до пункту 4.1. договору вартість правової допомоги за даним договором погоджується сторонами в додаткових угодах до даного договору.

Також 06.11.2024 між Адвокатським об`єднанням "КОЛТ" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" (клієнт) укладено додаткову угоду №2 до договору №06-11-2024 про надання правової допомоги, відповідно до пункту 1 якої, сторони домовились, що виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених договором надати, а клієнт прийняти та оплатити правову допомогу, надану виконавцем, пов`язану із представництвом інтересів клієнта під час розгляду судової справи №910/13028/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Полтава" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бренд Лізинг" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" про визнання права власності на майно та скасування арешту.

Відповідно до пункту 2.3. додаткової угоди на виконання п. 1 цієї додаткової угоди виконавець зобов`язаний представляти інтереси клієнта у суді апеляційної інстанції, готувати всі необхідні процесуальні документи щодо захисту прав і інтересів клієнта.

Згідно пункту 2.4. додаткової угоди вартість правової допомоги, передбачена п.2.3. цієї додаткової угоди, становить 35 000, 00 грн. Ці послуги виконавця оплачуються клієнтом шляхом переказу грошових коштів на рахунок виконавця упродовж 30 днів після оприлюднення повного тексту рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з наявним у матеріалах справи підписаним клієнтом та виконавцем актом наданих послуг від 02.02.2026, виконавець надав клієнту правову допомогу відповідно до договору №06-11-2024 про надання правової допомоги від 06.11.2024 та додаткової угода №2 від 06.11.2024 у розмірі 35 000, 00 грн, з них: правова допомога, пов`язана з представництвом інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції у справі №910/13028/24, підготовка всіх необхідних процесуальних документів щодо захисту прав та інтересів клієнта.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 вказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Отже, позивачем подано докази понесення в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000, 00 грн.

Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів зазначає, що позивачем було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що заявлені адвокатам до відшкодування витрати на правничу допомогу у сумі 35 000, 00 грн є завищеними та неспівмірними із складністю цієї справи, із наданим обсягом послуг у суді та із фактично витраченим ним часом на надання таких послуг, а відтак, такі витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру, а тому не повинні бути задоволені судом в заявленому розмірі. Крім того позивач вважає, що у зв`язку з не зазначенням у першій заяві по суті справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, які воно понесло і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, ТОВ «ІНВЕСТБУД» належить відмовити у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

В той же час, Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Тобто, «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачем відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, що фактично відповідає висновку викладеному у вищевказаній постанові.

При цьому, у постанові від 05.10.2021 у справі № 907/746/17 колегія суддів Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2022 у справі № 910/429/21 та від 11.11.2022 у справі № 909/50/22.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі № 922/2666/21.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо доводів позивача про втрату відповідачем 2 права на відшкодування адвокатських витрат у зв`язку з не поданням попереднього (орієнтовного) розміру витрат на правничу допомогу у першій заяві по суті, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З положень ч.2 ст.124 ГПК України вбачається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Схожа позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/9024/21, від 11.01.2024 у справі №924/423/23.

З огляду на викладене, відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Вказане узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №910/3055/20, від 14.12.2021 у справі №922/676/21, від 18.01.2022 у справі №910/2679/21, від 21.06.2022 у справі №908/574/20, від 13.06.2023 у справі №923/515/21, від 08.02.2024 у справі №295/3068/20.

Тобто, застосування відповідних положень ст. 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників.

Колегія суддів, діючи в межах наданих їй ч.2 ст.124 ГПК України дискреційних повноважень приходить до висновку, що неподання такого розрахунку саме разом з першою заявою по суті не порушило принцип змагальності та не завадило позивачу належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.

Крім того, як вже було вище зазначено, відповідач 2 подав попередній (орієнтовний) розрахунок адвокатських витрат разом із відповіддю на відзив на апеляційну скаргу.

Щодо обґрунтованості заявленого відповідачем 2 розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів, здійснивши аналіз наданих відповідачу 2 адвокатських послуг зазначає, що по суті справи у відповідача 2 не змінилась правова позиція.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що адвокатка Костишена В.Л. була представником відповідача 2 на стадії розгляду справи у суді першої інстанцій, а отже, є обізнаною із обставинами справи та правовою позицією у спірних правовідносинах.

Також, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у справах № 756/2114/17 і № 911/3386/17, відповідно до якої підготовка справи в суді не вимагає великого обсягу юридичної й технічної роботи в разі незмінності правової позиції сторони у судах попередніх інстанцій, з огляду на що, не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу учаснику процесу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду відповідачем 2 документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, колегія суддів дійшла до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності даної справи, з урахуванням обсягу наданих послуг (п. 2 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, колегією суддів враховано, що даний спір не є спором значної складності, спірні правовідносини не передбачають необхідності дослідженню адвокатом і застосуванню великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що участь представника відповідача 2 у розгляді такої справи не вимагала вчинення значних процесуальних дій, оскільки правові питання вже були предметом дослідження у подібних справах, дії представника відповідача 2 зводилася переважно до участі у судових засіданнях в режимі відео конференції та подання заяв по суті спору, що не створює підстав для визнання таких дій надмірними чи такими, що вимагають значних ресурсів.

За таких обставин, виходячи з критеріїв складності справи, обсягу матеріалів, кількості підготовлених документів, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для обмеження такого розміру з огляду на розумну необхідність судових витрат в даній справі та необхідність покладення на позивача витрат відповідача 2 на правову допомогу у загальному розмірі 5 000, 00 грн, в решті заявленої суми слід відмовити.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" про прийняття додаткового рішення у справі №910/13028/24 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЕЙД ПОЛТАВА" (03194, м. Київ, бульв. Миколи Руденка, 14Д, оф 610, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестбуд" (02068, м. Київ, вул. Ахматової Анни, 7/15, кВ. 104, ) 5 000 (п`ять тисяч гривень) 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

3. У задоволенні решти заяви відмовити.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

5. Матеріали справи № 910/13028/24 повернути до суду першої інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

А.О. Мальченко