ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2026 р. Справа№ 910/6229/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Мальченко А.О.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 10.02.2026,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець»

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 (повний текст складено 09.10.2025)

у справі №910/6229/25 (суддя О.В. Гумега)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квалітет-Плюс»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про стягнення 5 065 515,60 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Квалітет-Плюс» (далі, позивач або Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі, відповідач або Державне підприємство) про стягнення 5 065 515,60 грн, з яких: 4 087 351,98 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 245 924,50 грн 3% річних, 732 239,12 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань з оплати поставленої позивачем у період з березня по серпень 2022 року та у вересні, жовтні, грудні 2022 року електричної енергії за «зеленим тарифом» на підставі Договору №15533/01 від 31.08.2018, з урахуванням Додаткової угоди №57/01 від 27.06.2019 до даного договору.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/6229/25 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Квалітет-Плюс» 4 087 351,98 грн основного боргу, 245 924,50 грн 3% річних, 732 239,12 грн інфляційних втрат, 60 786,19 грн судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з обґрунтованості та доведеності обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повної оплати вартості відпущеної електроенергії у період з березня по серпень 2022 року та у вересні, жовтні, грудні 2022 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 23.10.2025 засобами поштового зв`язку Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/6229/25 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що судом першої інстанції безпідставно не було взято до уваги наявну заборгованість НЕК «Укренерго» перед Державним підприємством, а також те, що відповідно до пункту 11.4. Порядку №641 обов`язок відповідача щодо оплати 100% вартості електричної енергії виникає після 100% оплати НЕК «Укренерго» послуг перед Державним підприємством.

Також судом не враховано, що позивач станом на 04.06.2025 має заборгованість перед Гарантованим покупцем у сумі 1 450 465,77 грн, з яких 1 443 819,88 грн за послугу з відшкодування частки вартості небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця, 6 645,89 грн за послугу з відшкодування вартості відхилення, а тому в силу положень підпункту 12 пункту 1 Постанови НКРЕКП №332 позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 450 465,77 грн не підлягають задоволенню, оскільки у Гарантованого покупця були всі правові підстави для зменшення рівня розрахунків з позивачем.

Відповідач наголошує на відсутності обставин для нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем по 01.05.2024, оскільки за висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/4439/23 до часу втрати чинності наказу Міністерства енергетики України №206 від 15.06.2022, а саме до 01.05.2024, законодавством України були встановлені обмеження щодо розміру коштів, що підлягали сплаті виробникам відновлювальних джерел енергії.

Крім того, відповідач наголосив на наявності форс-мажорних обставин, що унеможливлює стягнення з нього основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат у судовому порядку.

Узагальнені доводи та заперечення позивача

11.12.2025 від позивача через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він просить залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Щодо посилання апелянта на наявність заборгованості НЕК «Укренерго» перед Державним підприємством «Гарантований покупець», то позивач зазначив, що пункт 11.4. Порядку №641 (в редакції з 26.01.2024) не містить положень про те, що у випадку неотримання коштів гарантованим покупцем від ОСП, строк виконання остаточного розрахунку гарантованого покупця з продавцем за «зеленим» тарифом не настає чи відкладається на строк до моменту надходження коштів.

Щодо посилань апелянта на ігнорування судом першої інстанції права останнього на зменшення рівня розрахунків із позивачем на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення у загальному розмірі 1 450 465,77 грн, позивач у відзиві наголосив на тому, що станом на момент розгляду справи будь-які заяви чи акти зарахування зустрічних вимог від ДП «Гарантований покупець» на адресу позивача не надходили. Відповідач у справі №910/6229/25 обмежився посиланням на «наявність права» та абстрактні твердження про заборгованість позивача за часткою відшкодування вартості врегулювання небалансу, не надавши жодних доказів звернення до позивача з відповідною заявою, не підтвердивши коригування у своєму обліку й не подавши актів звірки із відображенням такого зменшення. Отже, підстави для зменшення розміру зобов`язань відповідача перед позивачем на суму 1 450 465,77 грн відсутні.

Щодо посилань апелянта на форс-мажорні обставини, то у матеріалах справи відсутній сертифікат ТПП, який засвідчує настання форс-мажорних обставин саме для відповідача у справі.

Також у відзиві на апеляційну скаргу позивач навів попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат - 42 000,00 грн на професійну правничу допомогу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/6229/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Судом установлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6229/25; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

13.11.2025 матеріали справи №910/6229/25 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/6229/25 залишено без руху. Роз`яснено Державному підприємству «Гарантований покупець», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 113 974,10 грн, а також надати суду належні докази на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго».

25.11.2025 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Гарантований покупець» надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію №1294 від 20.11.2025 про сплату судового збору у розмірі 113 974,10 грн, а також докази на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/6229/25, апеляційну скаргу призначено до розгляду на 27.01.2026.

У судове засідання, призначене на 27.01.2026, з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи міститься довідка про доставку ухвали суду від 04.12.2025 до електронного кабінету ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго» в підсистемі «Електронний суд».

Згідно з частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні 27.01.2026 суд перейшов до розгляду апеляційної скарги по суті, заслухавши пояснення представників сторін.

Протокольною ухвалою від 27.01.2026 у справі оголошено перерву до 10.02.2026.

У судовому засіданні 10.02.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 10.02.2026 з`явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення суду в даній справі та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю «Квалітет-Плюс» здійснює господарську діяльність з виробництва електричної енергії на підставі ліцензії №1332 від 02.11.2017 з виробництва електричної енергії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, або Регулятор).

Постановою НКРЕКП №116 від 30.01.2018 установлено ТОВ «Квалітет-Плюс» «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, до 01 січня 2030 року.

31.08.2018 між Державним підприємством «Енергоринок» та ТОВ «Квалітет-Плюс» укладено Договір №15533/01 (далі - Договір), за яким ТОВ «Квалітет-Плюс» зобов`язалось продавати, а Державне підприємство «Енергоринок» зобов`язалось купувати електричну енергію, вироблену ТОВ «Квалітет-Плюс», та здійснювати її оплату відповідно до умов Договору.

27.06.2019 між Державним підприємством «Енергоринок», Державним підприємством «Гарантований покупець» та ТОВ «Квалітет-Плюс» укладено Додаткову угоду №57/01 від 27.06.2019 до Договору (далі - Додаткова угода), якій сторони дійшли згоди в преамбулі Договору слова «Державне підприємство «Енергоринок» замінити на слова «Державне підприємство «Гарантований покупець» та статті 1-10 Договору замінити статтями 1-8 в новій редакції.

Відповідно до пункту 2.1. Договору (тут і далі - в редакції Додаткової угоди) сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законом України «Про ринок електричної енергії», Порядком купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженим постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (далі - Порядок), Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконання цього Договору.

Згідно з пунктом 2.3. Договору виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Відповідно до пункту 2.4. Договору сторони погодили, що виробник за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені НКРЕКП, у національній валюті України.

Пунктом 2.5. Договору передбачено, що вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробника за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом.

Обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку.

Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ (пункт 3.2. Договору).

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробника за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюється відповідно до положень глави 10 Порядку.

Пунктом 4.5. Договору встановлено, що гарантований покупець зобов`язаний: 1) купувати у виробника за «зеленим» тарифом вироблену електричну енергію, за винятком обсягів електричної енергії, необхідних для власних потреб; 2) у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у виробника за «зеленим» тарифом електричну енергію.

У пункті 7.4. Договору сторони узгодили, що якщо виробник за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та Регулятор вже встановив «зелений» тариф виробнику, Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії «зеленого» тарифу (до 01 січня 2030 року).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на виконання умов Договору у період з березня по серпень 2022 року поставив відповідачу (ДП «Гарантований покупець») електричну енергію за «зеленим тарифом» на загальну суму 5 271 166,82 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії (підписані та скріплені печатками сторін) та актами коригування (підписані сторонами із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису) (том 1, а.с. 70, 71, 73-76), а саме:

- за березень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 31.03.2022 на суму 626 465, 45 грн;

- за квітень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 30.04.2022 на суму 635 710, 28 грн;

- за травень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 31.05.2022 на суму 1 039 215, 14 грн;

- за червень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 30.06.2022 на суму 1 077 592, 31 грн;

- за липень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 31.07.2022 на суму 1 039 143, 20 грн, акт коригування від 16.05.2024 до акту купівлі-продажу електроенергії за липень 2022 на суму 6 818,60 грн;

- за серпень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 31.08.2022 на суму 840 705, 35 грн, акт коригування від 17.05.2024 до акту купівлі-продажу електроенергії за серпень 2022 на суму 5 516,49 грн.

Враховуючи пункти 10.1., 10.4. Порядку (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірної заборгованості за березень - серпень 2022 року), позивач зазначив, що відповідач був зобов`язаний здійснювати оплату в кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у позивача у три етапи: перший - до 15 числа (включно) розрахункового місяця, другий - до 25 числа (включно) розрахункового місяця, третій (остаточний) - протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП розміру вартості послуги.

НКРЕКП постановами від 09.09.2022 №1117 (оприлюднена 12.09.2022), від 20.09.2022 №1190 (оприлюднена 21.09.2022) та від 14.03.2023 №473 (оприлюднена 15.03.2023) затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом, наданої ДП «Гарантований покупець» у період з березня по серпень 2022 року (том 1, а.с. 102, 104, 105).

Отже, як вважає позивач, відповідач був зобов`язаний провести з позивачем остаточний розрахунок за поставку електричної енергії за березень - серпень 2022 року - у строк до 20.03.2023 (включно), а з 21.03.2023 починається прострочення оплати поставленої електричної енергії за наведеними вище актами.

Проте, як зазначив позивач, відповідач оплатив поставлену електричну енергію за «зеленим» тарифом за березень - серпень 2022 року лише частково у загальній сумі 1 487 943,11 грн, що підтверджується платіжними інструкціями, долученими до позовної заяви (том 1, а.с. 48-60).

Позивач стверджує, що станом на час складання позову розмір заборгованості відповідача за актами купівлі-продажу електроенергії за березень - серпень 2022 року становить 3 783 223,71 грн, а саме:

- за актом купівлі-продажу електроенергії за березень 2022 року від 31.03.2022 - у розмірі 527 091,73 грн;

- за актом купівлі-продажу електроенергії за квітень 2022 року від 30.04.2022 - у розмірі 321 888,64 грн;

- за актом купівлі-продажу електроенергії за травень 2022 року від 31.05.2022 - у розмірі 874 368,60 грн;

- за актом купівлі-продажу електроенергії за червень 2022 року від 30.06.2022 - у розмірі 829 327,54 грн;

- за актом купівлі-продажу електроенергії за липень 2022 року від 31.07.2022 - у розмірі 746 816,37 грн;

- за актом купівлі-продажу електроенергії за серпень 2022 року від 31.08.2022 - у розмірі 483 730,83 грн.

З огляду те, що відповідачем допущено прострочення оплати поставленої у період з березня по серпень 2022 року електричної енергії за «зеленим» тарифом, позивач нарахував відповідачу 237 565,72 грн 3% річних та 690 715,68 грн інфляційних втрат за період з 21.03.2023 по 23.04.2025.

Позивач також зазначив, що у вересні, жовтні та грудні 2022 року поставив відповідачу електричну енергію за «зеленим» тарифом на загальну суму 1 174 020,43 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії (підписані та скріплені печатками сторін) та актом коригування (підписаний сторонами із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису) (том 1, а.с. 69, 72, 73), а саме:

- за вересень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 30.09.2022 на суму 534 777,55 грн, акт коригування від 30.04.2024 до акту купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 на суму 3 509,07 грн;

- за жовтень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 31.10.2022 на суму 543 466,81 грн;

- за грудень 2022 року - акт купівлі-продажу електроенергії від 31.12.2022 на суму 92 267,00 грн.

НКРЕКП постановою від 08.05.2024 №896 (оприлюднена 10.05.2024) затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець», зокрема, у грудні 2022 року.

НКРЕКП постановою від 15.05.2024 №946 (оприлюднена 16.05.2024) затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець», зокрема, у вересні 2022 року, жовтні 2022 року.

Враховуючи пункт 11.4. Порядку (у редакції постанови НКРЕКП від 24.01.2024 №178), позивач вважає, що відповідач був зобов`язаний провести з позивачем остаточний розрахунок:

- за поставлену електричну енергію у грудні 2022 року - у строк до 17.05.2024 (включно) а з 18.05.2024 починається прострочення оплати поставленої електричної енергії за актом купівлі-продажу електроенергії за грудень 2022 року;

- за поставлену електричну енергію у вересні та жовтні 2022 року - у строк до 23.05.2024 (включно) а з 24.05.2024 починається прострочення оплати поставленої електричної енергії за актами купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 року, жовтень 2022 року.

Проте, як зазначив позивач, відповідач оплатив поставлену позивачем у вересні, жовтні та грудні 2022 року електричну енергію за «зеленим» тарифом лише частково у загальній сумі 869 892,16 грн, що підтверджується платіжними інструкціями, долученими до позовної заяви (том 1, а.с. 61-68).

Позивач стверджує, що станом на час складання позовної заяви розмір заборгованості відповідача за актами купівлі-продажу електроенергії за вересень, жовтень, грудень 2022 року становить 304 128,27 грн, а саме:

- за актом купівлі-продажу електроенергії за вересень 2022 року від 30.09.2022 - у розмірі 191 718,38 грн;

- за актом купівлі-продажу електроенергії за жовтень 2022 року від 31.10.2022 - у розмірі 100 615,14 грн;

- за актом купівлі-продажу електроенергії за грудень 2022 року від 31.12.2022 - у розмірі 11 794,75 грн;

З огляду те, що відповідачем допущено прострочення оплати поставленої у вересні, жовтні та грудні 2022 року електричної енергії за «зеленим» тарифом, позивач нарахував відповідачу 8 358,78 грн 3% річних та 41 523,44 грн інфляційних втрат за період з 24.05.2024 по 23.04.2025.

За наведених обставин, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просив стягнути відповідача 5 065 515,60 грн, а саме: 4 087 351,98 грн основного боргу (3 783 223,71 грн + 304 128,27 грн), 245 924,50 грн 3% річних (237 565,72 грн + 8 358,78 грн), 732 239,12 грн інфляційних втрат (690 715,68 грн + 41 523,44 грн).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із таких підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України (у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до пунктів 10, 16, 72 частини 1 статті 1 Закон України «Про ринок електричної енергії» (тут і далі - у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) виробник електричної енергії (далі - виробник) - суб`єкт господарювання, який здійснює виробництво електричної енергії; гарантований покупець електричної енергії (далі - гарантований покупець) - суб`єкт господарювання, що відповідно до цього Закону зобов`язаний купувати електричну енергію у виробників, яким встановлено «зелений» тариф, а також у виробників за аукціонною ціною та виконувати інші функції, визначені законодавством; Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з частиною 2 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм «зеленим» тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування «зеленого» тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби.

Відповідно до частини 3 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» купівля-продаж такої електричної енергії за «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено «зелений» тариф, та гарантованим покупцем. Такий договір укладається на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом. Типова форма договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом затверджується Регулятором. Договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом укладається між гарантованим покупцем та виробником або споживачем, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на весь строк дії «зеленого» тарифу.

Відповідно до частини 5 статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за «зеленим» тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, спір у даній справі виник у зв`язку з несплатою відповідачем у повному обсязі поставленої позивачем за Договором №15533/01 від 31.08.2018 у редакції Додаткової угоди №57/01 від 27.06.2019 у період з березня по жовтень 2022 року та у вересні, жовтні, грудні 2022 року електричної енергії за «зеленим» тарифом.

Відповідно до пункту 3.3. Договору оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробника за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці здійснюється відповідно до положень глави 10 Порядку.

Пунктом 10.1 Порядку, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (тут і далі - у редакції, яка діяла на момент оприлюднення постанов НКРЕКП, якими затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом, наданої ДП «Гарантований покупець» у період з березня по серпень 2022 року) встановлено, що до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої адміністратором комерційного обліку (АКО), підписаної кваліфікованим електронним підписом (КЕП) уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Якщо надходження оперативних даних щодо обсягу товарної продукції за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця від АКО припадає на день здійснення авансового платежу та/або на вихідний день, то оплата платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати здійснюється впродовж двох робочих днів після отримання даних.

Пунктом 10.4. Порядку (у редакції, яка діяла на момент оприлюднення постанов НКРЕКП, якими затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом, наданої ДП «Гарантований покупець» у період з березня по серпень 2022 року) передбачено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів. У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного КЕП уповноваженої особи акта купівлі-продажу.

Пунктом 11.4 Порядку (в редакції постанови НКРЕКП від 24.01.2024 №178, яка набрала чинності 26.01.2024 та діяла на момент оприлюднення постанов НКРЕКП, якими затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії за «зеленим» тарифом, наданої ДП «Гарантований покупець» у вересні, жовтні, грудні 2022 року) гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці. При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до Договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Отже, враховуючи приписи Порядку №641 у редакції, чинній до 26.01.2024, та у редакцій, чинній з 26.01.2024, відповідач зобов`язаний здійснити оплату відпущеної електричної енергії, виробленої виробником за «зеленим» тарифом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, на виконання умов Договору позивач у період з березня по серпень 2022 року поставив відповідачу електричну енергію за «зеленим» тарифом на загальну суму 5 271 166,82 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії (підписані та скріплені печатками сторін) та актами коригування (підписані сторонами із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису).

Також судом установлено, що у вересні, жовтні та грудні 2022 року поставив відповідачу електричну енергію за «зеленим» тарифом на загальну суму 1 174 020,43 грн, що підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії (підписані та скріплені печатками сторін) та актом коригування (підписаний сторонами із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису).

Слід зазначити, що відповідними постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, було затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої Державному підприємству у період, заявлений позивачем.

Так, постановою НКРЕКП від 09.09.2022 №1117 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у січні - травні, липні, жовтні 2021 року та у лютому - червні 2022 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 12.09.2022).

Постановою НКРЕКП від 20.09.2022 №1190 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у липні 2022 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 21.09.2022).

Постановою НКРЕКП від 14.03.2023 №473 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у серпні 2022 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 15.03.2023).

Постановою НКРЕКП від 15.05.2024 №946 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у вересні 2022 року, у жовтні 2022 року, у листопаді 2022 року, у жовтні 2023 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 16.05.2024).

Постановою НКРЕКП від 08.05.2024 №896 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «Гарантований покупець» у грудні 2022 року, у березні - червні 2023 року та у листопаді та грудні 2023 року (дата оприлюднення на офіційному вебсайті Регулятора 10.05.2024).

Враховуючи умови Договору, положення Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою від 26.04.2019 №641 (у редакції до та після 26.01.2024), перелічені Постанови НКРЕКП, відповідач був зобов`язаний здійснити 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів протягом трьох (щодо періоду березня - серпня 2022 року) та п`яти (щодо періоду вересень, жовтень та грудень 2022 року) робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, а саме: за березень - червень 2022 року - у строк до 15.09.2022 (включно); за липень 2022 року - у строк до 26.09.2022 (включно); за серпень 2022 року - у строк до 20.03.2023 (включно), за вересень, жовтень 2022 року - у строк до 23.05.2024 (включно), за грудень 2022 року - у строк до 17.05.2024 (включно).

Станом на час розгляду справи по суті погоджений сторонами строк оплати за електричну енергію за «зеленим» тарифом, поставлену у період березень-серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 року, є таким, що настав, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором, з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат на загальну суму 2 357 835,27 грн, становить 4 087 351,98 грн, з яких: 3 783 223,71 грн - заборгованість за період березень - серпень 2022 року, 304 128,27 грн - заборгованість за вересень, жовтень, грудень 2022 року.

Скаржником не надано суду доказів, які б підтверджували здійснення відповідачем розрахунків у спірному періоді в сумах більших, ніж зазначено позивачем.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі посилається на те, що порушення Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» зобов`язань щодо оплати вартості електричної енергії за «зеленим» тарифом виключає фактичну можливість здійснення повних розрахунків відповідача з постачальниками та виробниками.

Оцінюючи вказані доводи відповідача, колегія суддів наголошує, що з огляду на частину 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, та відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором, який укладено Державним підприємством та Товариством, саме на відповідача покладено обов`язок здійснювати оплату відпущеної електричної енергії, виробленою продавцем за «зеленим» тарифом, а також відповідно до Порядку №641.

Посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, та на те, що наразі існує алгоритм розрахунків, відповідно до якого обов`язок Підприємства щодо оплати 100% вартості електричної енергії обумовлений 100% оплатою ОСП (НЕК «Укренерго») послуги перед Державним підприємством у відповідному розрахунковому періоді, не беруться судом до уваги, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у цій справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі, в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії за «зеленим тарифом».

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правовідносини, які виникають за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, та правовідносини, які виникають за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, незважаючи на їхню пов`язаність, є самостійним зобов`язаннями, з самостійними предметами та суб`єктами.

Ані Порядок №641, ані Договір, укладений між позивачем та відповідачем, не містять норм/умов, які б ставили виконання Підприємством зобов`язання здійснити оплату відпущеної електричної енергії, виробленою продавцем за «зеленим» тарифом, у залежність від виконання НЕК «Укренерго» договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, який укладено Підприємством і НЕК «Укренерго».

Крім того, як умовами Договору, які погоджені сторонами в добровільному порядку та є обов`язковими для виконання, так і положеннями чинного законодавства не передбачено можливість зміни строку виконання відповідачем зобов`язань по оплаті товару через зміну обставин, зокрема через те, що відповідач не має можливості забезпечити повну оплату електричної енергії за «зеленим» тарифом, оскільки на даний момент відповідач недоотримує кошти від НЕК «Укренерго» в якості оплати послуги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач також зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення 1 450 465,77 грн (заборгованості позивача за Договором про участь у балансуючій групі гарантованого покупця від 14.02.2024 № 1988/07/24, з яких: 1 443 819,88 грн за послугу з відшкодування частки відшкодування вартості небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця; 6 645,89 грн за послугу з відшкодування вартості відхилення).

У даному контексті відповідач посилається на положення абзацу 3 підпункту 12 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 (в редакції постанови НКРЕКП від 03.04.2024 №652), згідно з якими гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення. При цьому відповідач зазначає, що згідно з постановою НКРЕКП від 28.06.2024 №1231 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року №332» підпункт 6 виключено та у зв`язку з цим постановлено підпункти 7 - 27 вважати відповідно підпунктами 6 - 26. Відповідно положення абзацу 3 підпункту 13 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 є положеннями пункту 1 підпункту 12 цієї постанови.

Відповідно абзацу 3 підпункту 12 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 (у редакції постанови НКРЕКП від 03.04.2024 №652) гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення.

Оцінивши вказані доводи скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 24.09.2025 у справі №910/5971/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Розвиток Схід» до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 6 809 949,76 грн заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії, виробленої продавцем за «зеленим» тарифом, досліджуючи питання можливості Гарантованого покупця зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, дійшов таких висновків щодо наявності/відсутності правових підстав для застосування до спірних правовідносин постанови НКРЕКП №332:

«з правової конструкції підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 в редакції постанови від 03.04.2024 №652 вбачається, що законодавець наділив Гарантованого покупця саме правом на зменшення рівня розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом, для реалізації якого Гарантований покупець мав вчинити певні дії.

Разом із тим, скаржником не доведено, а судами попередніх інстанцій не встановлено, що відповідач звертався до позивача із відповідною заявою про припинення зобов`язання відповідача з оплати боргу за договором у спірні періоди на суму 44 143,35 грн у відповідності до підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332.

З огляду на наведене право відповідача на зменшення рівня розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення, передбачені підпунктом 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 в редакції постанови від 03.04.2024 №652, не звільняє відповідача від обов`язку здійснити повну оплату придбаної електричної енергії за спірним Договором. Крім того, слід врахувати і те, що стягнення заборгованості позивача перед відповідачем не є предметом розгляду у даній справі.

Отже, суд касаційної інстанції відхиляє доводи касаційної скарги щодо необхідності застосування до спірних правовідносин підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП № 332 в редакції постанови від 03.04.2024 №652, з огляду на що підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України не знайшла свого підтвердження.».

Отже, законодавець наділив Гарантованого покупця саме правом на зменшення рівня розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом, для реалізації якого Гарантований покупець мав вчинити певні дії.

Водночас, як вірно встановив місцевий господарський суд, відповідачем у даній справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він звертався до позивача із заявою/повідомленням або будь-яким іншим документом про зменшення розрахунків на суму 1 450 465,77 грн відповідно до абзацу 3 підпункту 12 (13) пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332. Відповідач у даній справі обмежився лише посиланням на «наявність права», однак таке право не є автоматично реалізованим і повинно бути вчинене через юридично значимі дії відповідача.

Судом також враховано, що стягнення заборгованості позивача перед відповідачем не є предметом розгляду у даній справі.

Враховуючи наведене, суд відхиляє як безпідставні доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 450 465,77 грн не підлягають задоволенню в силу положень підпункту 12 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332.

Таким чином, за висновками суду, відсутні підстави для зменшення або зміни розміру заявлених у цій справі позовних вимог у частині спірної суми основного боргу.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується прострочення відповідачем оплати поставленої за Договором у період березень-серпень, вересень, жовтень, грудень 2022 року електричної енергії за «зеленим» тарифом, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 4 087 351,98 грн основного боргу за Договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також позивачем у позові заявлено до стягнення з відповідача 245 924,50 грн 3% річних та 732 239,12 грн інфляційних втрат.

У зв`язку з простроченням відповідачем оплати поставленої позивачем у період з березня по серпень 2022 року електричної енергії за «зеленим» тарифом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 237 565,72 грн та інфляційні втрати у сумі 690 715,68 грн. Суми 3% річних та інфляційних втрат нараховані позивачем на прострочену відповідачем за вказаний період суму основного боргу у розмірі 3 783 223,71 грн за період з 21.03.2023 по 23.04.2025.

У зв`язку з простроченням відповідачем оплати поставленої позивачем у вересні, жовтні та грудні 2022 року електричної енергії за «зеленим» тарифом, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 8 358,78 грн та інфляційні втрати у сумі 41 523,44 грн. Суми 3% річних та інфляційних втрат нараховані позивачем на прострочену відповідачем за вказаний період суму основного боргу у розмірі 304 128,27 грн за період з 24.05.2024 по 23.04.2025.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Така плата за користування чужими коштами не є штрафною санкцією.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Судом установлено, що відповідачем порушено строк виконання грошового зобов`язання за Договором, а тому наявні підстави для нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що оскільки за висновками Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/4439/23 до часу втрати чинності наказу Міністерства енергетики України №206 від 15.06.2022, а саме до 01.05.2024, законодавством України були встановлені обмеження щодо розміру коштів, що підлягали сплаті виробникам ВДЕ, то відсутні правові підстав для застосування до відповідача наслідків, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Такі доводи відповідача суд оцінює критично, оскільки у постанові від 21.06.2024 у справі №910/4439/23 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла таких висновків:

«Верховний Суд у постанові від 21.03.2024 у справі №910/6185/23 та у постанові від 11.04.2024 у справі № 910/9100/22 зазначив, що у Наказі №140 та №206:

- мова йде про розподіл грошових коштів на оплату авансових платежів виробникам з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з ДП «Гарантований покупець»;

- наказ не звільняє ДП «Гарантований покупець» від повної оплати придбаного товару;

- наказ не змінює обов`язок ДП «Гарантований покупець» здійснити остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від вказаного висновку з урахуванням уточнення такого змісту:

- Накази № 140 та № 206 ніяким чином не обмежують право виробника електричної енергії за «зеленим» тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами договором, а також не змінюють терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку №641.

- накази не звільняють ДП «Гарантований покупець» від обов`язку щодо здійснення повного розрахунку за отриманий товар. Відтак, вказані вище накази не є підставою для гарантованого покупця не виконувати грошове зобов`язання, передбачене умовами договору».

З огляду на зазначене, суд відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем по 01.05.2024.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на час звернення позивача з позовом до суду прострочена заборгованість відповідача з оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом, поставленої у період з березня по серпень 2022 року, склала 3 417 669,85 грн, а саме: за березень 2022 року - у розмірі 527 091,73 грн; за квітень 2022 року - у розмірі 321 888,64 грн; за травень 2022 року - у розмірі 874 368,60 грн; за червень 2022 року - у розмірі 829 327,54 грн; за липень 2022 року - у розмірі 746 816,37 грн; за серпень 2022 року - у розмірі 483 730,83 грн.

Судом Установлено, що відповідач був зобов`язаний здійснити оплату поставленої електричної енергії: у березні - червні 2022 року - у строк до 15.09.2022 (включно); у липні 2022 року - у строк до 26.09.2022 (включно); у серпні 2022 року - у строк до 20.03.2023 (включно). Тобто, оплата поставленої позивачем електричної енергії у березні - серпні 2022 року мала бути здійснена не пізніше 20.03.2023 (включно).

Отже, визначений позивачем період прострочення відповідачем (з 21.03.2023 по 23.04.2025) оплати поставленої позивачем електричної енергії за «зеленим» тарифом у період з березня по серпень 2022 року на загальну суму 3 417 669,85 грн відповідає встановленим судом обставинам справи.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунки 3% річних у сумі 237 565,72 грн та інфляційних втрат у сумі 690 715,68 грн є обґрунтованими та арифметично вірними.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на час звернення позивача з позовом до суду прострочена заборгованість відповідача з оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом, поставленої у вересні, жовтні та грудні 2022 року, склала 304 128,27 грн, а саме: за вересень 2022 року - у розмірі 191 718,38 грн; за жовтень 2022 року - у розмірі 100 615,14 грн; за грудень 2022 року - у розмірі 11 794,75 грн.

Судом установлено, що відповідач був зобов`язаний здійснити оплату поставленої електричної енергії: за вересень, жовтень 2022 року - у строк до 23.05.2024 (включно), за грудень 2022 року - у строк до 17.05.2024 (включно).

Отже, визначений позивачем період прострочення відповідачем оплати поставленої позивачем електричної енергії за «зеленим» тарифом у вересні, жовтні та грудні 2022 року на загальну суму 304 128,27 грн (з 24.05.2024 по 23.04.2025), відповідає встановленим судом обставинам справи.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунки 3% річних у сумі 8 358,78 грн та інфляційних втрат у сумі 41 523,44 грн є обґрунтованими та арифметично вірними.

Стосовно посилань скаржника на наявність форс-мажорних обставин (введення воєнного стану) як підставу для звільнення його від сплати основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних, то суд зазначає, що форс-мажор є обставиною, яка звільняє саме від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, а не від сплати основного боргу за Договором.

Крім того, згідно з пунктом 5.3. Договору наявність обставин непереборної сили підтверджується відповідним документом ТПП України або її територіальних підрозділів відповідно до законодавства.

Відповідач, посилаючись на лист ТПП України від 28.02.2022, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, вказує на наявність обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які негативним чином вплинули на його господарську діяльність.

Разом із тим, у постанові Верховного Суду від 29.06.2023 у справі №922/999/22, зазначено, що:

«- лист ТПП України від 28.02.2022, на який посилався скаржник у судах попередніх інстанцій, та яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Отже лист ТПП України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»;

- сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.».

Отже, лист Торгово-промислової палати не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Відповідачем не надано жодних належних та допустимих у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказів існування форс-мажорних обставин саме у взаємовідносинах із позивачем за Договором, які б звільняли його від відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

У матеріалах справи відсутній сертифікат ТПП, який засвідчує настання форс-мажорних обставин саме для відповідача у справі.

Таким чином, необґрунтованими є доводи відповідача щодо наявності для нього форс-мажорних обставин у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене у сукупності, доводи апеляційної скарги відповідача судом відхиляються у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 лютого 2010 року, пункт 58).

Заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судовий збір за подання зазначеної апеляційної скарги згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/6229/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 у справі №910/6229/25 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство «Гарантований покупець».

Матеріали справи №910/6229/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.03.2026.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко