ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 Справа № 917/315/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Комунального некомерційного підприємства "Карлівська центральна районна лікарня ім. Л.В.Радевича", вул. Радевича, 2, м. Карлівка, Полтавський район, Полтавська область, 39500

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача:

Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області, вул. Шевченка, 1, м. Полтава, 36011

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут", вул. Панянки, 65Б, м. Полтава, Полтавська область, 36022

про:

1) стягнення 13 751,05 грн;

2) визнання недійсною Додаткової угоди від 21.11.2022 № 4 до Договору від 11.01.2022 № 20910132/22 про постачання електричної енергії споживачу, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством "Карлівська центральна районна лікарня ім. Л.В.Радевича" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут",

Секретар судового засідання Ісенко М.В.,

Представники сторін: відповідно протоколу судового засідання,

установив:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Комунальне некомерційне підприємство "Карлівська центральна районна лікарня ім.Л.В.Радевича" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" про стягнення 13 751,05 грн та визнання недійсною Додаткової угоди від 21.11.2022 № 4 до Договору від 11.01.2022 № 20910132/22 про постачання електричної енергії споживачу, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством "Карлівська центральна районна лікарня ім. Л.В.Радевича" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внесення змін до умов договору про постачання електричної енергії шляхом укладення численних додаткових угод, відбулося з порушенням пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України від 25 грудня 2015 року № 922-VIII "Про публічні закупівлі" (далі - Закон № 922-VIII) та прав замовника, тому вказані додаткові угоди мають бути визнані судом недійсними.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази (в копіях) : оголошення про проведення відкритих торгів UA-2021-11-30-009040-c; звіт про результати проведення процедури закупівлі UA-2021-11-30-009040-c від 11.01.2022; реєстр отриманих пропозицій тендерних пропозицій/пропозицій UA-2021-11-30-009040-c; протокол розкриття тендерних пропозицій/пропозицій UA-2021-11-30-009040-c; протокол щодо прийняття рішення уповноваженою особою №06-01/22-1 від 06.01.2022; повідомлення про намір укласти договір про закупівлю UA-2021-11-30-009040-c; Договір від 11.01.2022 №20910132/22 про постачання електричної енергії споживачу з додатками; Додаткова угода №1 від 21.01.2022 до Договору №20910132/22; Додаткова угода №2 від 26.09.2022 до Договору №20910132/22; Додаткова угода №3 від 09.11.2022 до Договору №20910132/22; Додаткової угоди №4 від 21.11.2022 до Договору №20910132/22 від 11.01.2022; Додаткова угода №5 від 27.12.2022 до Договору №20910132/22 від 11.01.2022; лист від 20.01.2022 №02-10-3/3530; лист від 20.09.2022 №02-10-3/10830; цінова довідка Полтавської ТПП №24.14-05/393 від 16.09.2022; лист від 16.11.2022 №02-10-3/12701; цінова довідка Полтавської ТПП №24.14-05/393 від 16.09.2022; скріншот ціни з офіційного веб-сайту АТ "Оператор ринку"; Звіт про виконання договору про закупівлю UA-2021-11-30-009040-c від 29.01.2023; Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стосовно Позивача; відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (безкоштовний запит), стосовно Відповідача; Інформація щодо виконання Договору №20910132/22 від 11.01.2022; реєстр актів купівлі-продажу електричної енергії та казначейських виписок що підтверджують оплату за електричну енергію згідно Договору №20910132/22 від 11.01.2022; Розрахунок суми зайво (надлишково) сплачених коштів КНП "Карлівська лікарня ім. Л.В. Радевича" згідно Договору №20910132/22 від 11.01.2022; Акт купівлі-продажу електричної енергії від 14.12.2022 №А20910132; Акт купівлі-продажу електричної енергії від 19.12.2022 №А20910132; Платіжне доручення №31 від 15.12.2022, Рахунок №А20910132 від 14.12.2022; Платіжне доручення №32 від 27.12.2022, рахунок №А20910132 від 19.12.2022; Платіжне доручення №569 від 27.12.2022; Платіжне доручення №400 від 27.12.2022; акт ревізії від 24.12.2024 №201604-28/74, щодо закупівлі UA-2021-11-30-009040-c; лист Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області, від 07.01.2025 №201604-14/88-2025.

Відповідач у відзиві вх. № 3778 від 20.03.2025 (арк.с.102-104) проти позову заперечує повністю, зокрема посилаючись на те, що:

- збільшення ціни за одиницю товару по Договору не перевищувало до 10%, що узгоджується з вимогами п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі";

- у якості обґрунтування коливання ціни на електричну енергію відповідач використав дані, розміщені на офіційному вебсайті АТ "Оператор ринку", які є публічно доступними, з яких вбачається зростання середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії на ринку "на добу наперед";

- зміни внесені оспорюваною додатковою угодою не призвели до збільшення суми (ціни товару), визначеної в договорі про закупівлю.

Враховуючи викладене, відповідач наголошує, що додаткові угоди до Договору укладені між позивачем та відповідачем із дотриманням чинного законодавства, а тому позовні вимоги є недоведеними і безпідставними.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області) у поясненнях по суті спору (вх. № 4426 від 02.04.2026) зазначила, що службою було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Комунального некомерційного підприємства "Карлівська центральна районна лікарня ім.Л.В.Радевича" за період з 01.01.2021 по 30.09.2024 року, за результатами якої складено акт від 24.12.2024 року №201604-28/74. В ході ревізії встановлено, що Додаткова угода № 4 укладена з порушення вимог пп.2 п.19 Особливостей, п. 2 ч. 5 ст. 41, Закону № 922, ч.1 ст.525, ч.1 ст.526, ч.1 ст.629, ч.2 ст.632, ч.1 ст.691 ЦКУ та внесено зміни до істотних умов Договору в частині збільшення ціни за одиницю товару без обґрунтування та документального підтвердження коливання ціни такого товару на ринку, що суперечить принципам процедур закупівель та зумовлює неефективне, нераціональне використання бюджетних коштів. Третя особа наголошує, що озазначене суперечить інтересам держави та має негативний вплив для бюджету.

Інших заяв по суті спору не надходило.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

17.02.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Комунального некомерційного підприємства "Карлівська центральна районна лікарня ім. Л.В.Радевича" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" про :

1) стягнення 13 751,05 грн;

2) визнання недійсною Додаткової угоди від 21.11.2022 № 4 до Договору від 11.01.2022 № 20910132/22 про постачання електричної енергії споживачу, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством "Карлівська центральна районна лікарня ім. Л.В.Радевича" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут".

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025 року справу № 917/315/25 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 24.02.2025 року позовну заяву Комунального некомерційного підприємства "Карлівська центральна районна лікарня ім. Л.В.Радевича" залишив без руху, встановив спосіб усунення недоліків та надав позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

27.02.2025 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 24.02.2025 року про залишення позовної заяви без руху (вх. № 2662), недоліки усунено в строк та спосіб, встановлений судом.

Суд ухвалою від 05.03.2025 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 03.04.2025 року на 10:00 год, залучив Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Полтавській області (36011, м. Полтава, вул. Шевченка, 1) до участі у справі третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, встановив учасникам процесу строки для подання заяв по суті спору.

У судовому засіданні 03.04.2025 року оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 29.04.2025 на 09:30 год.

Відповідач 28.04.2025 за вх №5580 надав суду клопотання, у якому просив суд зупинити провадження у справі №917/315/25 до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №920/19/24 щодо застосування п.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Учасники процесу представництво у судове засідання не забезпечили, відповідач та третя особа надали суду заяву вх №5647 від 29.04.2025 про розгляд справи за відсутності їх представників.

Суд ухвалою від 29.04.2025 зупинив провадження у справі №917/315/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення відповідної постанови.

15.01.2026 від позивача надійшло клопотання (вх. № 410), згідно якого останній повідомляє суд, що на даний час перегляд справи №920/19/24 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду закінчено. Повний текст постанови від 21.11.2025 у справі №920/19/24 оприлюднено на веб-сайті "Єдиний державний реєстр судових рішень" 15.12.2025 за наступною веб-адресою: https://reyestr.court.gov.ua/Review/132556416.

Суд ухвалою від 26.01.2026 поновив провадження по справі №917/315/25 та призначив підготовче судове засідання на 05.02.2026 року на 11:30 год.

У судовому засіданні 05.02.2026 року з огляду на вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, встановлених частиною 1 статті 177 ГПК України, та закінчення встановленого строку підготовчого провадження, суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 05.03.2026 року на 09:30.

05.03.2026 учасники процесу представництво у судове засідання не забезпечили, позивач надав суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника (вх №2867 від 04.03.2026). У означеній заяві позивач повідомив суд, про підтримання позовних вимог.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 05.03.2026 суд ухвалив рішення згідно зі ст.233, ст.240 ГПК України без його проголошення з огляду на неявку всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

16.12.2021 року Комунальним некомерційним підприємством "Карлівська центральна районна лікарня ім.Л.В.Радевича" проведено відкриті торги на закупівлю Електричної енергії, ідентифікатор Prozorro UA-2021-11-30-009040-c, код за ДК 021:2015:09310000-5 -Електрична енергія, в кількості 350000 кіловат.

Оголошення про проведення процедури відкритих торгів опубліковано на веб-порталі з питань публічних закупівель (https://prozorro.gov.ua) 30.11.2021 № UA-2021-11-30-009040-c. Очікувана вартість закупівлі становила 1750000,00 грн з ПДВ.

За результатами електронних закупівель рішенням Уповноваженої особи замовника від 06.01.2022 №06-01/22-1, визнано переможцем ТОВ "Полтаваенергозбут" з пропозицією на суму 1407000,00 грн. з ПДВ та повідомлено про намір укласти договір про закупівлю з даним учасником.

11.01.2021 між Комунальним некомерційним підприємством "Карлівська центральна районна лікарня ім.Л.В.Радевича" (далі - Споживач) та ТОВ "Полтаваенергозбут" (далі - Постачальник) укладено Договір постачання електричної енергії споживачу №20910132/22 (далі - Договір, арк.с. 43-47).

У Договорі сторони узгодили, зокрема, наступне :

- цей договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі Споживач) постачальником електричної енергії (далі Постачальник) та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до умов цього договору (п. 1.1 Договору);

- Постачальник зобов`язується передати у власність електричну енергію (далі-Товар), за кодом ДК 021:2015 - 09310000-5 "Електрична енергія" (вільні ціни з розподілом) на потреби 2022 року, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість використаної (купованої) електричної енергії та послуг з передачі електричної енергії (сплачується через постачальника) (п. 2.1 Договору);

- обсяг закупівлі електричної енергії за цим Договором становить 350000 кВт*год (п. 2.3 Договору);

- вартість цього Договору становить 1407000,00 грн, в тому числі ПДВ - 234500,00 грн (п. 5.1 Договору);

- ціна електричної енергії, має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до Споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін (п.5.4 Договору);

- термін набуття чинності Договором з 01 січня 2022 року за діє до 31 грудня 2022 року (п.14.1 Договору та п. 10 комерційної пропозиції).

Відповідно Додатку 1 до Договору ціна за 1 кВт*год електричної енергії на момент укладання Договору становить: 4,02 грн. з ПДВ, або 3,35 грн. без ПДВ.

Відповідно п.10.2 комерційної пропозиції, зміни та доповнення до Договору вносяться шляхом складання та підписання Сторонами відповідних письмових угод.

Після укладення Договору, між позивачем та відповідачем було укладено 5 додаткових угод, з яких 3 стосувалися підвищення розміру граничного тарифу за фактично спожиту електричну енергію, а саме: додаткова угода №1 від 21.01.2022 до Договору; додаткова угода №2 від 26.09.2022 до Договору; додаткова угода №4 від 21.11.2022 до Договору.

Відповідно до додаткової угоди від 21.01.2022 № 1, яку укладено керуючись вимогами постанови НКРЕКП від 01.12.2021 року № 2454 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "УКРЕНЕРГО" на 2022 рік, якою встановлено тариф на послуги з передачі електричної енергії на рівні 0,34564 грн/кВт*год без урахування ПДВ, ст.41 Закону № 922, а також керуючись п.3.2.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312, Сторонами внесено зміни в п.1 Додатку 1 "Комерційна пропозиція" до Договору, а саме : викладено його в наступній редакції : "Ціна (тариф) електричної енергії, у тому числі диференційовані ціни (тарифи): 3,40171 грн/кВт*год без урахування ПДВ, крім того ПДВ 20% - 0,68034 грн. Всього з ПДВ 20% - 4,08205 грн/кВт*год без розподілу".

Крім цього внесено зміни в п. 2.3 Договору та викладено його в наступній редакції : "Обсяг закупівлі електричної енергії за цим Договором становить 344 679,76 кВт*год".

Керуючись ч.3 ст. 631 ЦКУ, Сторони домовились, що дія цієї Додаткової угоди розповсюджується на правовідносини, що виникли між Сторонами з 01 січня 2022 року.

Відповідно до додаткової угоди від 26.09.2022 № 2, яку укладено керуючись ст. 651 - 654 ЦКУ, ст.188 ГКУ, п. 2. ч. 5. ст. 41 Закону № 922, Сторони домовились збільшити ціну за одиницю товару встановивши тариф за 1кВт*год електричної енергії в розмірі 4,48618 грн з ПДВ.

Додатковою угодою № 2 Сторонами внесено зміни в п. 2.3 Договору та викладено його в наступній редакції : "Обсяг закупівлі електричної енергії за цим Договором становить 327 212,4667 кВт*год".

Керуючись ч.3 ст. 631 ЦК України, Сторони домовились, що умови додаткової угоди № 2 застосовуються до відносин між Сторонами з 01.09.2022 року.

Додаткову угоду від 26.09.2022 № 2 укладено на підставі цінової довідки Полтавської торгово-промислової палати (далі - Довідка № 24.14-05/393) від 16 вересня 2022 року № 24.14-05/393, надісланої листом Постачальника від 20.09.2022 № 02-10-3/10830. У Довідці № 24.14-05/393 відображено середньозважені ціни купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (торгова зона ОЕС), а також встановлено відсоток коливання середньозважених цін в порівнянні цін за I декаду вересня 2022 року в розмірі 3303,4 грн/мВт*год, без ПДВ з цінами за I декаду серпня 2022 року в розмірі 2949,10 грн/мВт*год, без ПДВ. Зростання ціни становить +12,01%. В додатковій угоді № 2, ціна за одиницю товару в порівнянні з умовами додаткової угоди № 1 збільшилася на 9,9 %.

Відповідно до додаткової угоди від 21.11.2022 № 4, яку укладено керуючись ст. 651 654 ЦКУ, ст.188 ГКУ, п.19 Постанови № 1178, Сторони домовились збільшити ціну за одиницю товару встановивши тариф за 1кВт*год електричної енергії в розмірі 4,79573 грн з ПДВ.

Додатковою угодою № 4 Сторонами внесено зміни в п. 2.3 Договору та викладено його в наступній редакції: "Обсяг закупівлі електричної енергії за цим Договором становить 255 922,257 кВт*год".

Керуючись ч.3 ст. 631 ЦКУ, Сторони домовились, що умови додаткової угоди № 4 застосовуються до відносин між Сторонами з 01 листопада 2022 року.

В додатковій угоді № 4, ціна за одиницю товару в порівнянні з умовами додаткової угоди № 2 збільшилася на 6,9 %.

Додаткову угоду від 21.11.2022 № 4 укладено Сторонами на підставі:

- цінової довідки Полтавської торгово-промислової палати від 16 вересня 2022 року № 24.1405/393 (далі - цінова довідка). У ціновій довідці відображено середньозважені ціни купівлі - продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (торгова зона ОЕС), а також встановлено відсоток коливання середньозважених цін в порівнянні цін за I декаду вересня 2022 року в розмірі 3303,4 грн/мВт*год, без ПДВ з цінами за I декаду серпня 2022 року в розмірі 2949,10 грн/мВт*год, без ПДВ.

- скріншоту ціни з офіційного веб-сайту АТ "Оператор ринку", який відображає середньозважену ціну закупівлі електричної енергії на ринку "на добу наперед" (ОЕС України) за 03 листопада 2022 року в розмірі 3,53144грн/мВт*год, без ПДВ.

На виконання умов Договору ТОВ "Полтаваенергозбут" поставило КНП "Карлівська центральна районна лікарня ім.Л.В.Радевича", зокрема, в період дії Додтакової угоди №4 електричну енергію на загальну суму 213 040,62 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями актів купівлі-продажу електричної енергії (означені акти підписані представниками сторін та скріплені печатками сторін), а саме:

- від 14.12.2022 Акт 20910132/22 на суму 97823,26 грн, з урахуванням ПДВ;

- від 19.12.2022 Акт 20910132/22 на суму 115217,36 грн, з урахуванням ПДВ.

Оплата товару здійснювалась платіжними дорученнями, копії яких знаходяться в матеріалах справи, на загальну суму 213 040,62 грн, а саме :

- від 15.12.2022 №31на суму 97823,26 грн, з урахуванням ПДВ;

- від 27.12.2022 №32 на суму 58741,07 грн, з урахуванням ПДВ;

- від 27.12.2022 №569 на суму 56476,28 грн, з урахуванням ПДВ;

- від 27.12.2022 №400 на суму 00,01 грн, без ПДВ.

В подальшому, Північно-Східним офісом Держаудитслужби було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності КНП "Карлівська центральна районна лікарня ім.Л.В.Радевича" за період з 01.01.2021 по 30.09.2024 року, за результатами якої складено акт від 24.12.2024 року № 201604-28/74.

Ревізією встановлено, що ТОВ "Полтаваенергозбут", сторонами укладено додаткову угоду № 4 з порушення вимог пп.2 п.19 Особливостей, п. 2 ч. 5 ст. 41, Закону № 922, ч.1 ст.525, ч.1 ст.526, ч.1 ст.629, ч.2 ст.632, ч.1 ст.691 ЦКУ та внесено зміни до істотних умов Договору в частині збільшення ціни за одиницю товару без обґрунтування та документального підтвердження коливання ціни такого товару на ринку, через що позивачу завдано збитків у вигляді зайво (надмірно) сплачених коштів на користь ТОВ "Полтаваенергозбут" у продовж грудня 2022 року, на загальну суму 13 751,05 грн з урахуванням ПДВ.

Позивач посилається на те, що внесення зазначених змін до умов Договору про постачання електричної енергії шляхом укладення численних додаткових угод, відбулося з порушенням пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України від 25 грудня 2015 року №922-VIII "Про публічні закупівлі" та прав позивача, тому вказані додаткові угоди мають бути визнані судом недійсними, грошові кошти в сумі 106 525,18 грн (надлишково сплачені кошти) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Вказані обставини спричинили звернення позивача до суду з даним позовом.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Ст. 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України "Про публічні закупівлі" № 922-VIII.

Законом № 1530-ІХ який набрав чинності 26 червня 2021 року, були внесені зміни до Закону № 922-VIII (у редакції Закону № 114-ІХ) та викладено пункт 2 частини п`ятої статті 41 цього Закону в такій редакції: "Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії".

Внесеними Законом № 1530-IX змінами у першому реченні пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII слова "підписання договору про закупівлю" замінені словами "підписання договору про закупівлю / внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару", а друге речення після слів "дизельного пального" доповнено словом "природного". Ці зміни полягали, зокрема, у корегуванні обмеження щодо мінімального 90-денного строку змін до ціни за одиницю товару після підписання договору про закупівлю. Водночас порогове значення у 10 % залишилося незмінним і застосовується й надалі.

Так, на відміну від норм пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 114-ІХ, який урегульовував можливість збільшення ціни за одиницю товару не частіше ніж один раз на 90 днів лише з моменту підписання договору про закупівлю, положеннями цього пункту в редакції Закону № 1530-IX визначено, що строк зміни умов договору може відраховуватись як з моменту підписання договору, так і з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Тобто редакцією цієї норми законодавець передбачив лише можливість внесення зміни до ціни договору неодноразово: вперше - один раз у перші 90 днів з дня підписання договору; другий і подальші рази - один раз на 90 днів, які починаються з моменту останньої зміни ціни.

Іншими словами, зміни та доповнення до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, внесені Законом № 1530-IX, стосуються лише встановлення альтернативного варіанта визначення моменту початку обчислення строку для зміни ціни за одиницю товару - 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю або 90 днів з моменту внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару.

Проте пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII як у редакції, викладеній Законом №114-ІХ, так і в редакції, викладеній Законом № 1530-ХІ, однаково передбачено, що такі обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовуються у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Водночас положення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону № 922-VIII у редакції Закону № 1530-ХІ не містять змін щодо максимально можливого збільшення розміру ціни за одиницю товару, погодженої сторонами договору закупівлі, визначеної попередньою редакцією цієї норми на рівні не більше 10%. У будь-якому випадку загальний розмір збільшення ціни не може перевищувати 10% ціни, встановленої в договорі закупівлі.

До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю.

Відповідна правова позиція викладена в п. 133-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі №920/19/24.

Як зазначено у постанові ВП ВС від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 (п. 136, 197), оновлена редакція пункту 2 частини 5 статті 41 Закону № 922-VIII стосувалася лише запровадження альтернативного моменту відліку 90-денного строку для зміни ціни, проте жодним чином не скасувала імперативне обмеження щодо сукупного збільшення ціни не більше ніж на 10% від початкової вартості. Порогове значення у 10% залишилося незмінним і є граничним лімітом для всього строку дії договору, незалежно від редакції Закону (№ 114-ІХ чи № 1530-ІХ).

Отже, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 №920/19/24 остаточно відмовилася відступати від своїх попередніх висновків, правова позиція щодо заборони збільшення ціни понад 10% сукупно є сталою, обов`язковою та підлягає застосуванню до даного спору.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що внесення змін до істотних умов Договору, здійснене додатковою угодою №2 від 26.09.2022 року, вже з 01.09.2022 року підвищило ціну товару (електричної енергії) на 9,9%, а подальше підвищення в період з 01.11.2022 до 31.12.2022 року додатковою угодою № 4 від 21.11.2022 року на 6,9% (в порівнянні з ціною визначеною Додатковою угодою № 2). Тобто, загальне збільшення ціни товару було здійснене більше ніж на 10%.

Як встановив суд, Додаткову угоду № 4 укладено на підставі:

- цінової довідки Полтавської торгово-промислової палати від 16 вересня 2022 року №24.14-05/393 (далі - цінова довідка). У ціновій довідці відображено середньозважені ціни купівлі - продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" (торгова зона ОЕС), а також встановлено відсоток коливання середньозважених цін в порівнянні цін за I декаду вересня 2022 року в розмірі 3303,4 грн/мВт*год, без ПДВ з цінами за I декаду серпня 2022 року в розмірі 2949,10 грн/мВт*год, без ПДВ.

- скріншоту ціни з офіційного веб-сайту АТ "Оператор ринку", який відображає середньозважену ціну закупівлі електричної енергії на ринку "на добу наперед" (ОЕС України) за 03 листопада 2022 року в розмірі 3,53144грн/мВт*год, без ПДВ.

Щодо належності та достатності як доказів коливання ціни на ринку означених Цінової довідки Полтавської торгово-промислової палати, в обґрунтування укладення додаткової угоди № 4 до Договору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Велика Палата Верховного Суду у п. 167 постанови від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 врахувала, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 912/1580/18, від 02 грудня 2020 року у справі № 913/368/19, від 11 травня 2023 року у справі № 910/17520/21).

Пунктом 175 Постанови ВП ВС від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 визначено, що довідки, експертні висновки ТПП України, тощо можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку. Втім судам у порядку статті 86 ГПК України слід їх досліджувати та оцінювати за критеріями належності, допустимості, достовірності, вірогідності з точки зору саме факту коливання ціни на товар (див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 926/3244/22).

Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, зокрема, у постановах від 29.03.2019 у справі № 826/6926/17, від 23.01.2020 у справі №907/788/18 та від 05.07.2021 у справі № 826/11063/17, від 02.12.2020 у справі №913/368/19, згідно з якою довідка торгово-промислової палати про ціну на товар/коливання такої ціни на ринку є достатнім доказом для обґрунтованості змін до договору закупівлі, якщо вони містять відомості про відповідне коливання ціни товару на ринку.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії Скріншоту ціни з офіційного веб-сайту АТ "Оператор ринку", останній відображає середньозважену ціну закупівлі електричної енергії на ринку "на добу наперед" (ОЕС України) за 03 листопада 2022 року не відображає коливання цін оскільки середньозважена ціна за 03 листопада 2022 року не входить в період від дати початку дії додаткової угоди № 2 (01 вересня 2022 року) по дату початку дії додаткової угоди № 4 (01 листопада 2021 року), окрім того скріншот не відображає коливання за цей період так як містить інформацію про ціни на електричну енергію станом на одну дату, що суперечить п.2 ч.5 ст.41 Закону № 922-VIII та пп.2 п.19 Особливостей (в частині не підтвердження коливання ціни газу на ринку).

Суд вважає, що Цінова довідка Полтавської торгово-промислової палати № 24.14-05/393 від 16.09.2022 не може бути достатньою підставою для збільшення ціни, оскільки не містить відомостей щодо динаміки ціни на предмет закупівлі, в останній відсутній аналіз вартості електричної енергії на конкретну дату укладання додаткової угоди у порівнянні з попередніми періодами від дати укладання попередньої додаткової угоди, у зв`язку з чим не містить належного обґрунтування для зміни істотних умов договору на підставі п.2 ч.5 ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", відповідно вказана інформація не може підтверджувати коливання ціни на електроенергію.

Аналогічних висновків щодо неправомірності використання для змін істотних умов договору закупівлі довідок із відсутністю відомостей щодо динаміки ціни на предмет закупівлі, відсутністю аналізу вартості товару на конкретну дату у порівнянні з попередніми періодами дати укладання договору дійшов Верховний Суд у постанові від 15.06.2022 у справі №924/674/21, у постанові від 22.06.2022 у справі №917/1062/21.

При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Виключно коливання цін на ринку електроенергії не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару.

Зазначеної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 11.05.2023 у справі №910/17520/21, від 21.11.2025 у справі №920/19/24.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що Цінова довідка Полтавської торгово-промислової палати № 24.14-05/393 від 16.09.2022 не підтверджує коливання ціни електричної енергії на ринку в період з дати початку дії додаткової угоди № 2 (01 вересня 2022 року) по дату початку дії додаткової угоди № 4 (01 листопада 2021 року), оскільки одна із середньозважених цін, що підлягає порівнянню (за I декаду серпня 2022 року) не входить у вищевказаний період між датами початку дії додаткових угод № 2 та №4, що суперечить п.2 ч.5 ст.41 Закону № 922-VIII та пп.2 п.19 Особливостей (в частині не підтвердження коливання ціни електричної енергії на ринку).

За таких обставин, внесення змін до істотних умов Договору щодо збільшення ціни за одиницю товару на підставі додаткової угоди № 4 від 21.11.2022 є документально непідтвердженим та необґрунтованим.

За встановлених судом обставин та наведених вище правових висновків, суд вважає, що додаткова угода №4 від 21.11.2022 до Договору №20910132/22, укладеного 11.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" та Комунальним некомерційним підприємством "Карлівська центральна районна лікарня ім.Л.В.Радевича", суперечить наведеним вище нормам ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі", тому підлягає визнанню недійсною.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, суд зазначає наступне.

Велика Палата у постанові від 21.11.2025 №920/19/24 (п. 182-187) чітко роз`яснила, що листи Міністерства економіки мають лише інформаційний характер, а правова визначеність забезпечується саме судовою практикою Верховного Суду, яка є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень. ВП ВС прямо вказала, що тлумачення норми, яке дозволяло б «каскадне» підвищення ціни щоразу на 10% (понад загальний ліміт), суперечить меті Закону, оскільки призводить до спотворення результатів тендеру та неефективного використання бюджетних коштів.

Інші доводи відповідача викладені у відзиві на позов є безпідставними та спростовуються, з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у вищенаведених постановах Верховного Суду.

Також позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь місцевого бюджету коштів у розмірі 13 751,05 грн.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

У зв`язку із збільшенням ціни на електричну енергію відповідач поставив товару менше, у зв`язку з чим в порушення умов договору, позивачу завдано на суму 13 751,05 грн.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах була викладена, зокрема, у п.п.53-54 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.08.2023 по справі № 924/1283/21.

Таким чином, грошові кошти в сумі 13 751,05 грн є такими, що були безпідставно одержані Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут", підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве та вирішальне значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині підтверджені належними та допустимим доказами та підлягають до задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з положеннями 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

При цьому суд зазначає, що згідно вимог ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, оцінивши надані сторонами докази, зазначає, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими як поданими доказами, так і нормами права, відповідачем не спростовані, а тому судом задовольняються.

При цьому інші доводи та заперечення сторін судом почуті, проте не оцінюються як обґрунтовані та правомірні, оскільки не впливають на зроблені судом висновки.

Стосовно розподілу судових витрат.

П. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з позовом до суду згідно платіжної інструкції № 4478 від 29.01.2025 позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028,00 грн (арк.с. 13).

Зарахування судового збору у розмірі 3 028,00 грн до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується відповідною довідкою (арк.с. 87).

Враховуючи те, що позов поданий позивачем у електронній формі, то сума судового збору, яка підлягала сплаті становить 2 422,40 грн.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що зайво сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн, підлягає поверненню Позивачу з Державного бюджету України після надходження від позивача відповідного клопотання.

Роз`яснити Позивачу, що з 07.01.2025 повернення судового збору здійснюється органами Казначейства виключно на підставі електронного подання, сформованого відповідним судом чи територіальним управлінням Державної судової адміністрації України.

Таким чином, для формування Господарським судом Полтавської області електронного подання на повернення судового збору, позивачу необхідно надати суду вичерпну інформацію згідно з абзацом сьомими пункту 5 розділу I "Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182, із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства фінансів № 606 від 26.11.2024 р.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України визначено, що у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача у розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною Додаткову угоду від 21.11.2022 № 4 до Договору від 11.01.2022 №20910132/22 про постачання електричної енергії споживачу, укладеної між Комунальним некомерційним підприємством "Карлівська центральна районна лікарня ім. Л.В.Радевича" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" (, адреса: м. Полтава, вул. Панянка, 65Б) на користь Комунального некомерційного підприємства "Карлівська центральна районна лікарня ім.Л.В.Радевича" (, вул. Радевича, буд.2, м. Карлівка, Полтавський р-н., Полтавська обл., 39500) грошові кошти в сумі 13 751,05 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" (, адреса: м. Полтава, вул. Панянка, 65Б) на користь Комунального некомерційного підприємства "Карлівська центральна районна лікарня ім.Л.В.Радевича" (, вул. Радевича, буд.2, м. Карлівка, Полтавський р-н., Полтавська обл., 39500) 2 422,40 грн судового збору.

Видати накази із набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.03.2026 року (після виходу судді з лікарняного).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик