ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 р. Справа № 906/94/26

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Кравець С.Г.

секретаря судового засідання: Виговської Д.Ю.,

за участю представників сторін:

від позивача: Кавчук А.В. - адвокат, ордер серії ВС №1432267 від 20.01.2026,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі за правилами спрощеного

позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Будхаб"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайтвуд"

про стягнення 93 296,68грн.

Процесуальні дії по справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будхаб" (далі - позивач, ТОВ "Будхаб") звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайтвуд" (далі - відповідач, ТОВ "Вайтвуд") про стягнення 93 296,68грн, з яких: 79 500,00грн основного боргу (сума попередньої оплати), 3 017,38грн 3% річних, 10 779,30грн інфляційних втрат, а також судових витрат.

Ухвалою суду від 26.01.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №906/94/26 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.02.2026.

Ухвалою суду від 23.02.2026 відкладено розгляд справи по суті на 18.03.2026. Повторно роз`яснено ТОВ "Вайтвуд" його обов`язок згідно частини 6 ст.6 ГПК України зареєструвати свій електронний кабінет в ЄСІКС.

16.03.2026 через систему "Електронний суд" від представника ТОВ "Будхаб" надійшли додаткові пояснення (вх.№3364/26) від 16.03.2026 у справі.

Відповідач повноважного представника у судове засідання 18.03.2026 не направив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням АТ "Укрпошта" №R57 про вручення 05.03.2026 представнику ТОВ "Вайтвуд" ухвали суду від 23.02.2026 (а.с.32).

Крім того, відповідач мав можливість ознайомитись з ухвалами суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно пункту 1 частини 3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги те, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, явка відповідача у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а його неявка та неподання ним відзиву на позовну заяву не перешкоджають розгляду справи, господарський суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності останнього за наявними матеріалами згідно частини 9 ст.165 та ст.202 ГПК України.

Представник позивача у судовому засіданні 18.03.2026 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні 18.03.2026 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №05/24 від 05.09.2024. Зазначає, що на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату, ТОВ "Будхаб" здійснило повну оплату вартості партії товару на суму 1 272 000,00грн. За умовами укладеного між сторонами договору, поставка виконується після 100% оплати товару, протягом 14 робочих днів. Відповідач 25.09.2024 поставив позивачу товар у кількості 450 одиниць, загальною вартістю 1 192 500,00грн, що підтверджується видатковою накладною №352 від 25.09.2024. Решту товару у кількості 30 одиниць, відповідач не поставив. Зазначає, що вартість непоставленого товару становить 79 500,00грн. Крім суми основного боргу (попередньої оплати) відповідач зобов`язаний сплатити інфляційні втрати в сумі 10 779,30грн та 3% річних за користування чужими коштами в сумі 3 017,38грн 3% річних.

Відповідач правом на подачу письмового відзиву не скористався.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

05.09.2024 між ТОВ "Вайтвуд" (постачальник) та ТОВ "Будхаб" (покупець") укладено договір поставки №05/24 за умовами п.1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується постачати і передавати у власність покупцю фанеру загального призначення (товар), а покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату (а.с.8-9).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що найменування, одиниця виміру, кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, асортимент, номенклатура визначаються у рахунках, окремо на кожну партію товару.

Відповідно до п.1.3 договору, загальна ціна товару за цим договором становить суму по всім видатковим накладним, що були видані в період дії даного договору.

За умовами п.5.1 договору, товар вибирається самовивозом за рахунок покупця. Завантаження на транспортний засіб включено в ціну товару. Поставка відбувається виключно після повної (100%) оплати товару покупцем протягом 14 робочих днів.

Місцем поставки товару постачальником за цим договором є склад постачальника, що розташований за адресою: 12452, Житомирська обл., Житомирський район, с. Кодня, вул. Гонти, 1 (п.6.1 договору).

Згідно п.7.1 договору, приймання товару за кількістю здійснюється покупцем в момент отримання товару за участю представника постачальника на підставі видаткової накладної на окрему партію товарів.

Відповідно до п.8.1 договору, у випадку порушення договору винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України.

Цей договір, у відповідності до п.11.1, вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (у разі наявності).

За умовами п.11.2 договору, строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.11.1 цього договору та закінчується 31.12.2024 включно і автоматично продовжується до кінця кожного наступного року при відсутності повідомлення однієї зі сторін про намір його розірвання.

Пунктом 11.3 договору передбачено, що закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

Договір підписано представниками сторін, а їх підписи скріплено печатками юридичних осіб.

Відповідачем виставлено позивачу рахунок-фактуру №240904 від 05.09.2024 на оплату вартості партії товару (фанера клеєна загального призначення зі шпону листяних порід) у кількості 480 шт. на загальну суму 1 272 000,00грн (а.с.10).

На підставі виставленого відповідачем рахунку, позивачем здійснено повну оплату вартості товару на загальну суму 1 272 000,00грн, згідно платіжних інструкцій №516 від 09.09.2024 на суму 500 000,00грн та №560 від 23.09.2024 на суму 772 000,00грн (а.с.11-12).

На виконання умов договору, відповідачем передано, а позивачем прийнято товар на суму 1 192 500,00грн, що підтверджується видатковою накладною №352 від 25.09.2024 (а.с.13).

Позивач звернувся до відповідача з вимогою вих.№25-2609 від 26.09.2025, у якій Товариство вимагало повернути суму попередньої оплати протягом 5 днів з моменту отримання вимоги та сплатити на рахунок покупця 90 952,68грн, з яких: 79 500,00грн попередньої оплати, 9 173,67грн інфляційних втрат та 2 279,01грн 3% річних (а.с.14; докази направлення а.с.15).

Відповідач відповіді на вимогу не надав, суму попередньої оплати не повернув, 3% річних та інфляційні втрати не сплатив.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору №05/24 від 05.09.2024 в частині поставки оплаченого позивачем товару на суму 79 500,00грн, позивач просить стягнути зазначені грошові кошти в рахунок повернення попередньої оплати, а також 3 017,38грн 3% річних за користування грошовими коштами та 10 779,30грн інфляційних втрат.

Норми права та мотиви, якими керувався суд при ухваленні рішення.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частин 1, 2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 ст.526 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки №05/24 від 05.09.2024, за умовами якого ТОВ "Вайтвуд" (постачальник) зобов`язався постачати і передавати у власність ТОВ "Будхаб" (покупець) фанеру загального призначення (товар), а покупець зобов`язався приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату (а.с.8-9).

Частиною 1 ст.712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.692 ЦК України закріплено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Умовами п.5.1 договору, серед іншого, передбачено, що поставка відбувається виключно після повної (100%) оплати товару покупцем.

Згідно зі статтею 669 ЦК України, кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Пунктом 1.2 договору врегульовано, що найменування, одиниця виміру, кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, асортимент, номенклатура визначаються у рахунках, окремо на кожну партію товару.

Судом встановлено, що на виконання умов договору, відповідачем виставлено рахунок-фактуру №240904 від 05.09.2024 на оплату вартості партії товару у кількості 480 шт. на загальну суму 1 272 000,00грн (а.с.10).

На підставі виставленого відповідачем рахунку позивачем здійснено оплату товару на суму 1 272 000,00грн, що підтверджується платіжними інструкціями №516 від 09.09.2024 на суму 500 000,00грн та №560 від 23.09.2024 на суму 772 000,00грн (а.с.11-12).

Отже, матеріалами справи підтверджується факт оплати позивачем 100% попередньої вартості товару, згідно рахунку-фактури №240904 від 05.09.2024.

Відповідно до частини 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.662 ЦК України врегульовано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За умовами п.5.1 договору, товар вибирається самовивозом за рахунок покупця. Завантаження на транспортний засіб включено в ціну товару. Поставка відбувається виключно після повної (100%) оплати товару покупцем протягом 14 робочих днів.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний передати у власність позивачу обумовлений товар у строк до 11.10.2024 (включно).

Відповідно до частини 1 ст.664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

На виконання умов договору, відповідачем передано, а позивачем прийнято товар на загальну суму 1 192 500,00грн, що підтверджується видатковою накладною №352 від 25.09.2024, яка підписана обома сторонами (а.с.13).

Доказів, які б підтвердили факт передачі відповідачем на користь позивача іншої частини товару на суму 79 500,00грн (1 272 000,00грн - 1 192 500,00грн), матеріали справи не містять.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.670 ЦК України встановлено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

За змістом частини 1 ст.693 ЦК України, попередньою оплатою визначається встановлений договором обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем.

При цьому, частиною 2 ст.693 ЦК України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту частини 2 ст.693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець може діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. А тому волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (Висновки викладено у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №910/5444/17, від 27.11.2019 у справі №924/277/19, від 09.03.2023 у справі №910/5041/22, від 15.02.2024 у справі №910/3611/23, від 09.04.2024 у справі №909/335/23, від 14.05.2024 у справі №916/1164/23, від 16.07.2024 у справі №910/3574/23).

Позивач надіслав відповідачу вимогу за вих.№25-2609 від 26.09.2025 в якій просив повернути суму попередньої оплати протягом 5 днів з моменту отримання вимоги та сплатити на рахунок покупця 90 952,68грн, з яких: 79 500,00грн попередньої оплати, 9 173,67грн інфляційних втрат та 2 279,01грн 3% річних (а.с.14; докази направлення а.с.15).

Відповідач відповіді на вимогу не надав, суму попередньої оплати не повернув, 3% річних та інфляційні втрати не сплатив.

У даному випадку, позивачем обрано такий варіант правової поведінки, як повернення суми попередньої оплати, у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо передачі усієї кількості товару, що в повній мірі узгоджується з положеннями частини 2 ст.693 ЦК України.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 79 500,00грн в рахунок повернення попередньої оплати за непереданий (непоставлений), на виконання умов договору №05/24 від 05.09.2024, товар.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 3 017,38грн 3% річних та 10 779,30грн інфляційних втрат.

Відповідно до частини 3 ст.693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

У ст.536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Отже, положення ст.536 та частини 3 ст.693 ЦК України передбачають можливість для покупця нарахування на суму сплаченої ним продавцю попередньої оплати процентів за користування грошовими коштами, що узгоджується із загальним правилом про оплатний характер договору купівлі-продажу. Порушення продавцем обов`язку щодо передачі товару, який був попередньо оплачений, надає покупцеві можливість стягнути з продавця проценти за користування чужими грошовими коштами.

Передбачені частиною 3 ст.693 ЦК України проценти за своєю правовою природою є винагородою (платою) за користування грошовими коштами, та виступають способом захисту прав та інтересів покупця який, здійснивши оплату продукції на умовах попередньої її оплати набув також статусу кредитора за договором по відношенню до продавця до моменту передання йому такої продукції.

Правовідношення, у якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини 2 статті 693 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3% річних на підставі частини 2 ст.625 цього Кодексу (пункт 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19).

Так, у частині 2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період 12.10.2024 по 16.01.2026 на суму 79 500,00грн, суд вважає його обґрунтованим та арифметично правильним. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 017,38грн 3% річних та 10 779,30грн інфляційних втрат є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до частини 1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Будхаб" про стягнення з ТОВ "Вайтвуд" 79 500,00грн основного боргу в рахунок повернення попередньої оплати, 3 017,38грн 3% річних та 10 779,30грн інфляційних втрат у повному обсязі.

Судові витрати за результатом розгляду справи.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено 2 662,40грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №150 від 19.01.2026 (а.с.6).

Згідно з частинами 1, 2 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом підпункту 1 пункту 2 частини 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ст.129 ГПК України, на відповідача покладається 2 662,40грн витрат по сплаті судового збору, враховуючи коефіцієнт 0,8 для пониження розміру ставки судового збору, оскільки позовна заява подана до суду в електронній формі через систему "Електронний суд".

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайтвуд" (12452, Житомирська область, Житомирський район, село Кодня, вулиця Гонти, будинок 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будхаб" (79069, Львівська область, місто Львів, вулиця Шевченка, будинок 317; ):

- 79 500,00грн основного боргу в рахунок повернення попередньої оплати,

- 3 017,38грн 3% річних,

- 10 779,30грн інфляційних втрат,

- 2 660,80грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 20.03.26

Суддя Кравець С.Г.

Направити:

1 - позивачу та представнику - електронний кабінет,

2 - відповідачу (; 12452, Житомирська обл., Житомирський р-н, село Кодня, вул. Гонти, буд. 1) (рек.).