ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2026 р. Справа№ 910/9723/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Роєнко Є.В.;

від відповідача: Гурай-Рацун О.В.;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 (повний текст складено 22.12.2025)

у справі №910/9723/25 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис"

про стягнення 684 078,16 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство "РВС Банк"

про визнання недійсним договору № від 03.10.2023 та стягнення 186 906,60 грн безпідставно набутих коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис" про стягнення 684 078,16 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про закупівлю робіт № від 03.10.2023.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Котрис" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про визнання недійсним договору № від 03.10.2023 про закупівлю робіт, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОТРИС" та Акціонерним товариством "Укртрансгаз" та стягнення з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" безпідставно набутих коштів у розмірі 186906,60 грн.

В обґрунтування зустрічного позову ТОВ "Котрис" посилається на те, що п.п.7.3.3. п.7.3. договору про закупівлю робіт № від 03.10.2023 є нечітким та незрозумілим, а тому відсутність погодження в ньому всіх істотних умов, передбачених для договору підряду, а також наявність помилки щодо обставин, є підставою для визнання договору недійсним на підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, ст.229 Цивільного кодексу України.

На підставі статті 1212 Цивільного кодексу України відповідач просить суд повернути суму 186 906,60 грн, яка була сплачена на підставі договору про надання гарантії № Д-2443-23Г від 19.09.2023.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/9723/25 позовні вимоги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" пеню у сумі 342039,08 грн та судовий збір 8208,94 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КОТРИС" відмовлено в повному обсязі.

Частково задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач всупереч умовам договору та взятих на себе зобов`язань не надав передбачені п.п. 7.3.3. п. 7.3 договору документи, необхідні для отримання від позивача допуску на об`єкт для виконання робіт.

В той же час, з огляду на заявлене відповідачем клопотання, суд вважав доцільним, обґрунтованим та таким, що цілком відповідає принципу верховенства права зменшення розміру нарахованої відповідачу пені на 50%, а саме до 342 039,08 грн.

Стосовно зустрічного позову суд першої інстанції виснував, що перед підписанням договору ТОВ "Котрис" було обізнано з проєктом вказаного договору про закупівлю робіт, який був додатком ІV до тендерної документації, йому були відомі істотні умови договору, в т.ч. про необхідність (зобов`язання) звернутися до замовника протягом 10 (десяти) робочих днів з дати укладення договору з наданням документів, передбачених чинним законодавством України та умовами договору, для отримання від замовника допуску на об`єкт.

Суд першої інстанції також дійшов висновку про відсутність передбачених статтею 1212 Цивільного кодексу України правових підстав для визнання набуття АТ "Укртрансгаз" грошових коштів у розмірі 186 906,60 грн такими, що відбулося без достатньої правової підстави, оскільки зазначена сума була стягнута як сума банківської гарантії у зв`язку з настанням гарантійного випадку, а саме - невиконанням підрядником умов пункту 7.3.3 договору, що полягало у ненаданні у строк до 17.10.2023 включно документів, необхідних для отримання від АТ "Укртрансгаз" допуску на об`єкт з метою початку виконання робіт.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/9723/25 в частині не задоволених позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- умовами Договору сторони погодили та встановили розмір штрафних санкцій за порушення виконання Відповідачем зобов`язання з одночасним забезпеченням виконання договору банківською гарантією, а отже зменшення судом першої інстанції неустойки (пені) на 50% не могло бути застосовано, оскільки таке рішення порушує принцип свободи договору, визначення його умов які погоджені його сторонами;

- відповідачем не було надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовував клопотання про зменшення неустойки.

Також, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Котрис" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/9723/25 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз", а зустрічні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис" задовольнити в повному обсязі.

При розгляді апеляційної скарги та прийнятті рішення врахувати заявлене ТОВ "Котрис" клопотання про зменшення розміру неустойки на підставі ч. 3 статті 551 ЦК України на 95 % від загального розміру неустойки, до розміру 34 203,90 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- ні нормативними актами України, ні умовами Договору не визначено такого переліку документів, які ТОВ «Котрис» як підрядник зобов`язане було надати Позивачу згідно підпункту 7.3.3 п. 7.3 Договору;

- посилання суду першої інстанції на Інструкцію з безпечного виконання сторонніми (підрядними) організаціями робіт, завдань та надання послуг на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз, затвердженій рішенням акціонера від 14.04.2020 № 379, є неправомірним, оскільки, вона не відноситься до нормативних актів України; в договорі відсутнє посилання на вказану Інструкцію як документ, яким повинен користуватися Підрядник;

- позивач ні в своїх листах на адресу відповідача, ні під час розгляду справи в суді першої інстанції жодного разу не зазначив конкретний перелік документів, наведених п. 2.2. Інструкції, з долученням належного та допустимого доказу, в якому цей перелік міститься;

- оскільки проєкт договору був підготовлений позивачем, відповідач не мав можливості вносити будь-які зміни до нього, а тому між сторонами існує спір щодо тлумачення п.п. 7.3.3 п. 7.3 Договору;

- висновки суду, покладені в основу оскаржуваного рішення, про визначення в договорі чіткого переліку документів, які мали надаватися ТОВ «Котрис», є незаконними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи;

- в спірному договорі існує помилка щодо обставин, які мають суттєве значення, що позбавляє можливості визначити права та обов`язки сторін, строки початку робіт за Договором, а ці умови є істотними для договору підряду;

- судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги доводи відповідача про наявність підстав для зменшення розміру неустойки на 95 %.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/9723/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою суду від 19.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/9723/25 та призначено справу до розгляду на 17.02.2026.

Ухвалою суду від 19.01.2026 залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/9723/25 та надано строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом уточнення вимог апеляційної скарги (а саме в якій частині позовних вимог апелянт просить переглянути рішення) та у випадку оскарження рішення у повному обсязі для усунення недоліків апеляційної скарги надати докази доплати судового збору у сумі 13 423, 88 грн.

Ухвалою суду від 02.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/9723/25 для спільного розгляду з апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі №910/9723/25.

Ухвалою суду від 17.02.2026 відкладено розгляд справи на 03.03.2026.

Правові позиції учасників справи

11.02.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги відповідача та просив відмовити у її задоволенні.

Явка представників сторін

Представник третьої особи у судове засідання 03.03.2026 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином шляхом направлення судової документації до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), враховуючи рекомендації, викладені у пункті 2.2. Правил організації ефективного господарського судочинства, затверджених рішенням загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 5 від 29.05.2024, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні 03.03.2026 за відсутності представника третьої особи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

03.10.2023 Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Котрис" (підрядник) було укладено договір про закупівлю робіт № (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору, підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик виконати відповідно до умов цього договору роботи, зазначені в п.1.2 (далі - роботи), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Найменування робіт: "Послуга з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт засобів автоматизації ПСГ на об`єктах АТ "Укртрансгаз")", код ЄЗС ДК 021-2015: 50410000-2 (п.1.2. договору).

Зміст робіт, вимоги до робіт, обсяги робіт, назва та місцезнаходження об`єктів Замовника (далі - об`єкти), на яких підрядник зобов`язаний виконати роботи, технічні вимоги та якісні характеристики робіт, інші вимоги зазначені в технічному завданні, яке наведене у додатку № 1 до договору (п.1.3. договору).

Відповідно до п.3.1. договору, ціна цього договору становить 3 738 132,00 грн, в тому числі ПДВ 623 022,00 грн.

Згідно із п.5.1. підрядник зобов`язується виконати роботи протягом строку, зазначеного у графіку виконання робіт, після отримання від замовника допуску до виконання робіт на об`єктах замовника (далі - допуск на об`єкт).

У п.п.5.5.1. п.5.5. договору сторони погодили, що для виконання встановлених цим договором робіт замовник надає підряднику допуск на об`єкт, відповідно до вимог Інструкції з безпечного виконання сторонніми (підрядними) організаціями робіт, завдань та надання послуг на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз, затвердженої рішенням акціонера від 14.04.2020 № 379, рішенням правління акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 10.04.2020, протокол № 168.

У п.5.8. договору встановлено, що підрядник, у письмовій формі, за 5 робочих днів інформує замовника про можливе сповільнення або зупинення виконання робіт за незалежних від підрядника обставин. Замовник повинен здійснити необхідні заходи для усунення таких обставин.

Відповідно до п.5.9.1 договору після одержання повідомлення від підрядника про готовність виконаних робіт до здачі, замовник має розпочати їх приймання протягом 5 (п`яти) робочих днів.

Приймання виконаних робіт здійснюється на підставі актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в), довідок про вартість виконаних робіт та витрат (форма КБ-3).

При прийманні виконаних робіт Замовник може затребувати сертифікати/паспорти на застосовані матеріали, документи, що підтверджують вартість матеріалів, розрахунки, інші витрати та іншу документацію, визначену чинним законодавством України. Також, на вимогу замовника, підрядник надає електронні файли актів виконаних робіт в форматі, сумісному з програмним комплексом АВК-5 (що також можуть іменуватись інформаційні моделі).

Замовник протягом 5-ти (п`яти) робочих днів після підписання акта приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт та витрат (форма КБ-3) надсилає оформлені належним чином примірники актів підряднику.

У випадку невідповідності виконаних робіт вимогам державних стандартів, будівельних норм, технічної документації, цього Договору, додатків до Договору Замовник надсилає Підряднику мотивовану відмову від прийняття робіт з переліком недоліків, які підлягають усуненню.

Відповідно до п.7.1.1 п.7.1 договору замовник зобов`язаний надати підряднику допуск на об`єкт для виконання робіт на умовах цього договору.

Згідно із п.п 7.3.3. п.7.3. договору підрядник зобов`язаний протягом 10 (десяти) робочих днів з дати укладення цього договору надати документи, передбачені чинним законодавством України та умовами цього договору, для отримання від замовника допуску на об`єкт.

Пунктом 8.3. договору сторони передбачили, що у випадку несвоєчасного надання документів, передбачених п.п.7.3.3 п.7.3 цього договору підрядник сплачує на користь замовника пеню у розмірі 0,1 відсотка від ціни договору за кожен день прострочення виконання.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє по "01" липня 2024 року, в частині гарантійних зобов`язань - до закінчення зазначених у розділі 6 гарантійних строків, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами зобов`язань (п.13.1. договору).

Додатком №1 до договору про закупівлю робіт № від 03.10.2023 сторони погодили технічне завдання (технічні вимоги та якісні характеристики).

Додатком №2 до договору про закупівлю робіт № від 03.10.2023 сторони погодили графік виконання робіт.

Додатком №3 до договору про закупівлю робіт № від 03.10.2023 сторони погодили договірну ціну.

АТ "Укртрансгаз" направлено на адресу ТОВ "Котрис", зазначену у розділі 16 договору, лист № 75КТ від 06.10.2023 щодо отримання допуску на початок виконання робіт.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем порушено п.п.7.3.3. п.7.3. договору про закупівлю робіт № від 03.10.2023 в частині надання документів для отримання допуску на об`єкт для виконання робіт, у зв`язку з чим позивач за первісним позовом, на підставі п.8.3. договору, нарахував та заявив до стягнення з ТОВ "Котрис" пеню у розмірі 684 078,16 грн за період з 18.10.2023 по 17.04.2024.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що п.п.7.3.3. п.7.3. договору про закупівлю робіт № від 03.10.2023 є нечіткими та незрозумілими, а тому відсутність погодження в ньому всіх істотних умов, передбачених для договору підряду, а також наявність помилки щодо обставин, є підставою для визнання договору недійсним на підставі ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, ст.229 Цивільного кодексу України.

Поряд з цим, на виконання підпункту 7.3.20 пункту 7.3 договору, в забезпечення виконання договору про закупівлю робіт № від 03.10.2023 ТОВ "Котрис" було надано безвідкличну безумовну банківську гарантію №2443-23Г від 20.09.2023 на суму 186906,60 грн, видану АТ "РВС Банк".

На вимогу АТ "РВС Банк" відповідно до умов договору про надання гарантії №Д-2443-23Г від 19.09.2023, ТОВ "Котрис" сплатило на рахунок АТ "РВС Банк" грошові кошти в розмірі 186 906,60 грн для сплати бенефіціару (АТ "Укртрансгаз") за гарантією, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 27-1881039/1/С від 27.06.2024, меморіальним ордером №5 від 27.06.2024.

На переконання ТОВ "Котрис", оскільки АТ "РВС Банк" були позивачу позовом грошові кошти в розмірі 186 906,60 грн за банківською гарантією №2443-23Г від 20.09.2023 (договір про надання гарантії №Д-2443-23Г від 19.09.2023) за рахунок грошових коштів відповідача в забезпечення виконання договору, який відповідач просить визнати недійсним, зазначена сума коштів є безпідставно набутим майном та підлягає поверненню на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами 1, 2, 4 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина перша статті 853 ЦК України).

Стаття 846 ЦК України визначає, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до п.7.1.1 п.7.1 договору замовник зобов`язаний надати підряднику допуск на об`єкт для виконання робіт на умовах цього договору.

Водночас, згідно із п.п 7.3.3. п.7.3. договору підрядник зобов`язаний протягом 10 (десяти) робочих днів з дати укладення цього договору надати документи, передбачені чинним законодавством України та умовами цього договору, для отримання від замовника допуску на об`єкт.

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, за умовами договору ТОВ "Котрис" було зобов`язане у строк до 17.10.2023 (включно) надати АТ "Укртрансгаз" документи, передбачені чинним законодавством України та умовами цього договору, для отримання від замовника допуску на об`єкт.

Однак, відповідач всупереч умовам договору та взятим на себе зобов`язанням не надав передбачені п.п.7.3.3. п. 7.3 договору документи необхідні для надання позивачем за первісним позовом допуску на об`єкт для виконання робіт.

В той же час, відповідач у зустрічній позовній заяві просить визнати недійсним договір про закупівлю робіт № від 03.10.2023 з тих підстав, що вказані пункти договору є нечіткими та незрозумілими, а у спірному договорі існує помилка щодо обставин, які мають суттєве значення, що позбавляє можливості визначити права та обов`язки сторін, строки початку робіт за договором, що є істотними умовами договору підряду.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у постанові від 29.11.2021 у справі №927/656/20 викладено правовий висновок, відповідно до якого, правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним і у разі встановлення судом певних обставин може бути визнаний недійсним. Водночас при вирішенні такого спору необхідно враховувати, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. У разі якщо сторона спірного правочину була обізнана або не могла не бути обізнана стосовно обставин, щодо яких стверджує про наявність помилки, це виключає застосування норм статті 229 ЦК України.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.07.2022 у справі №914/1967/19.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України).

Так, відповідно до п.1.4 договору строки виконання робіт зазначені у графіку виконання робіт, який наведений у додатку № 2 до цього договору.

Згідно із п.5.1. договору підрядник зобов`язується виконати роботи протягом строку, зазначеного у графіку виконання робіт, після отримання від замовника допуску до виконання робіт на об`єктах замовник.

У додатку № 2 до договору сторонами узгоджено Графік виконання робіт, відповідно до якого, з урахуванням п.13.1. договору, строк виконання робіт після отримання від замовника допуску на об`єкт, складає 180 календарних днів та не може перевищувати строку дії договору.

Тобто зі змісту договору випливає, що строк виконання робіт розпочинається після отримання від замовника допуску на об`єкт.

Відповідно до п.п. 5.5.1. п.5.5. Договору для виконання встановлених цим Договором робіт Замовник надає Підряднику допуск на об`єкт, відповідно до вимог Інструкції з безпечного виконання сторонніми (підрядними) організаціями робіт, завдань та надання послуг на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз, затвердженої рішенням акціонера від 14.04.2020 № 379, рішенням правління акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» від 10.04.2020, протокол № 168.

Замовник зобов`язаний надати Підряднику допуск на об`єкт для виконання робіт на умовах цього Договору (п.п. 7.1.1. п. 7.1. Договору).

Згідно з п.п. 7.3.3. п.7.3. Договору, Підрядник зобов`язаний протягом 10 (десяти) робочих днів з дати укладення цього Договору надати документи, передбачені чинним законодавством України та умовами цього Договору, для отримання від Замовника допуску на об`єкт.

Також, Підрядник зобов`язаний належним чином виконувати інші обов`язки, передбачені цим Договором та усіма іншими діючими договорами, укладеними з Замовником (п.п. 7.3.18. п. 7.3. Договору)

Отже, Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов Договору, а тому такий Договір є укладеним, що в свою чергу породжує для Сторін права та обов`язки встановлені цим Договором та законодавством.

При цьому, як вірно було враховано судом першої інстанції, договір між сторонами було укладено за результатом проведення відкритих торгів UA-2023-08-28-001317-a.

Протоколом № 23/ПО/125-н-1 від 18.09.2023, за результатами розгляду тендерної пропозиції ТОВ "КОТРИС" прийнято рішення про відповідність тендерної пропозиції цього учасника, встановленим вимогам тендерної документації.

18.09.2023 опубліковано повідомлення про намір укласти договір про закупівлю UA-2023-08-28-001317-a.

Тобто, приймаючи участь у відкритих торгах на укладення з позивачем спірного договору та перед його підписанням відповідач був обізнаний з проєктом вказаного договору про закупівлю робіт, який був додатком ІV до тендерної документації, а тому йому були відомі істотні умови договору, в т.ч. про необхідність (зобов`язання) звернутися до замовника протягом 10 (десяти) робочих днів з дати укладення договору з наданням документів, передбачених чинним законодавством України та умовами договору, для отримання від замовника допуску на об`єкт.

Таким чином, при укладені договору відповідач був обізнаний із вказаною Інструкцією, яка містить чіткий перелік документів, які додаються сторонньою організацією до заяви на отримання допуску для виконання робіт на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз.

ТОВ "Котрис", уклавши з АТ "Укртрансгаз" спірний договір погодився з усіма його умовами, проте після підписання договору не вчинив жодних дій щодо надання замовнику необхідних документів для отримання допуску на об`єкт у визначені (встановлені) в договорі строки.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач не довів, що доводи, наведені ним як такі, щодо яких він стверджує про наявність помилки, не могли бути відомі ТОВ "Котрис" при укладенні спірного договору.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, що в свою чергу породжує для сторін права та обов`язки встановлені цим договором та законодавством.

А тому, з цих підстав суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні зустрічної позовної вимоги визнання договору недійсним.

Доводи апелянта, що жодним нормативним актом України не визначено такого переліку документів, які ТОВ "КОТРИС" як підрядник зобов`язане було надати замовнику, тоді як підпункт 7.3.3 пункту 7.3 договору є нечітким та незрозумілим, внаслідок чого його неможливо виконати, оскільки покладає на відповідача обов`язок надати документи, однак не визначає, які саме, правомірно відхилені судом першої інстанції з наступних підстав.

Так, у п.п.5.5.1. п.5.5. договору сторони погодили, що для виконання встановлених цим договором робіт замовник надає підряднику допуск на об`єкт, відповідно до вимог Інструкції з безпечного виконання сторонніми (підрядними) організаціями робіт, завдань та надання послуг на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз, затвердженої рішенням акціонера від 14.04.2020 № 379, рішенням правління акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 10.04.2020, протокол № 168.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладаючи договір, сторони у межах законодавства на власний розсуд погоджують умови, на яких вступають у договірні правовідносини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Тобто, погодивши відповідні умови, зокрема щодо необхідності надання документів для допуску на об`єкт, відповідно до вимог Інструкції з безпечного виконання сторонніми (підрядними) організаціями робіт, завдань та надання послуг на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз, затвердженої рішенням акціонера від 14.04.2020 № 379, рішенням правління акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 10.04.2020, протокол № 168, відповідач прийняв на себе зобов`язання з їх виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив на адресу ТОВ "Котрис", зазначену у розділі 16 договору, лист № 75КТ від 06.10.2023 щодо отримання допуску на початок виконання робіт, в якому зазначено, що для виконання встановлених цим договором робіт та отримання допуску на початок виконання робіт, підряднику необхідно надати документи згідно Інструкції з безпечного виконання сторонніми (підрядними) організаціями робіт, завдань та надання послуг на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз, затвердженої рішенням акціонера від 14.04.2020 № 379, рішенням правління акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 10.04.2020, протокол № 168". Документи необхідно оформити та надати на ім`я відповідальної особи Пролетарського ВУПЗГ та Мринського ВУПЗГ з дотриманням термінів зазначених у п. 7.3.3 договору.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, на виконання п. 5.5.2 договору, АТ "Укртрансгаз" повідомлено, що офіційне листування необхідно здійснювати на ім`я підписанта договору, який уповноважений представляти інтереси Замовника при виконанні умов цього договору - Карягіна Павла Олеговича - директора із закупівель та забезпечення виробництва АТ "Укртрансгаз". Юридична адреса: 01021, вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ. Тел. . Офіційна електронна адреса для листування - .

У зазначеному листі АТ "Укртрансгаз" просило надати інформацію щодо відповідальних осіб Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис" з контактними даними, які уповноважені представляти інтереси підприємства при виконанні даного договору. Також АТ "Укртрансгаз" повідомило, що у випадку порушення зобов`язань за цим договором (в т.ч. несвоєчасного виконання робіт та надання документів для отримання від замовника допуску на об`єкт) сторони несуть відповідальність згідно розділу 8 до договору та чинного законодавства.

До зазначеного листа АТ "Укртрансгаз" додано Інструкцію з безпечного виконання сторонніми (підрядними) організаціями робіт, завдань та надання послуг на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз.

Так, згідно з Витягу Протоколу №168 засідання правління Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 10.04.2020, було прийняте рішення затвердити Інструкцію з безпечного виконання сторонніми (підрядними) організаціями робіт, завдань та надання послуг на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз та погоджено рішення акціонера АТ "УКРТРАНСГАЗ" про затвердження Інструкції.

Розділом 2 Інструкції з безпечного виконання сторонніми (підрядними) організаціями робіт, завдань та надання послуг на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз (далі - Інструкція) передбачений Перелік документів для отримання допуску.

Відповідно до п.2.1. Інструкції, стороння організація, яка планує виконувати роботи на об`єктах підприємства Групи Нафтогаз (далі також - об`єкти), не пізніше ніж за сім робочих днів до початку роботи подає на ім`я керівника відповідного підрозділу підприємства Групи Нафтогаз, де згідно з договором передбачається проведення робіт, заяву на отримання допуску для виконання робіт на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз (далі - Заява), форму якої наведено у додатку 1 до Інструкції.

Перелік документів які додаються сторонньою організацією до заяви зазначений у п. 2.2. Інструкції.

Таким чином є вірним висновок суду першої інстанції, що хоча Інструкція з безпечного виконання сторонніми (підрядними) організаціями робіт, завдань та надання послуг на об`єктах підприємств Групи Нафтогаз є внутрішнім документом замовника, однак, у п. 5.5.1 договору є посилання на дану Інструкцію, а тому, укладаючи договір, відповідач повинен був належним чином ознайомитися з умовами його виконання, у тому числі з вимогами Інструкції, на яку сторони прямо послалися як на документ, що регламентує порядок допуску до об`єктів замовника та умови виконання робіт.

Факт віднесення Інструкції до внутрішніх документів замовника сам по собі не звільняє відповідача від обов`язку дотримуватися її положень, оскільки застосування Інструкції було погоджено сторонами шляхом включення відповідних посилань до договору.

А тому є обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідач повинен був бути обізнаний із вимогами зазначеної Інструкції, а також розуміти, що допуск до об`єкта для виконання робіт здійснюється замовником виключно з дотриманням порядку, встановленого цим документом.

Отже, як зазначено судом вище, відповідно до п. 7.3.3 п. 7.3 договору для отримання від Замовника допуску на об`єкт відповідач за первісним позовом повинен був надати в строк до 17.10.2023 (включно) документи, перелік яких визначних у п.2.2. Інструкції.

Однак, ТОВ "Котрис" всупереч умовам договору та взятих на себе зобов`язань, не надало передбачені п.п. 7.3.3. п. 7.3 договору документи необхідні для отримання від позивача за первісним позовом допуску на об`єкт для виконання робіт.

При цьому, відповідачем не надано суду доказів звернення до позивача щодо роз`яснення п.п. 7.3.3. п. 7.3 договору або щодо надання переліку документів, які необхідно подати замовнику для оформлення та надання допуску на об`єкт для виконання робіт.

Окрім цього, у п. 5.8 договору встановлено обов`язок підрядника, у письмовій формі, за 5 робочих днів інформувати замовника про можливе сповільнення або зупинення виконання робіт за незалежних від підрядника обставин, а також у п.7.3.13 договору - обов`язок підрядника інформувати у встановленому порядку замовника про хід виконання зобов`язань за цим договором, обставини, що перешкоджають його виконанню, та про заходи, необхідні для їх усунення. Проте, жодних повідомлень про наявність обставин, зокрема про відсутність допуску до об`єкту, матеріали справи не містять.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у разі стягнення неустойки (пені, штрафу).

За змістом частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У п.8.3 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасного надання документів, передбачених п.7.7.3 цього договору підрядник сплачує на користь замовника пеню у розмірі 0,1 % від ціни договору за кожен день прострочення виконання.

Оскільки ТОВ "Котрис" не виконано зобов`язання з надання АТ "Укртрансгаз" передбачених п.п.7.3.3. п. 7.3 договору документів, які необхідні для отримання від замовника допуску на об`єкт для виконання робіт, то позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню на підставі п.8.3. договору.

Перевіривши здійснений розрахунок пені, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про його арифметичну вірність у розмірі 684 078,16 грн за період з 18.10.2023 по 17.04.2024.

В той же час, у суді першої інстанції відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 95 % від загального розміру неустойки.

В обґрунтування даного клопотання відповідач посилався на те, що позивач не надав жодних доказів в підтвердження заподіяння йому будь-яких збитків за порушення замовником підпункту 7.3.3 пункту 7.3 договору, тоді як за це саме порушення позивач вже отримав грошові кошти в розмірі 186 906,60 грн за банківською гарантією.

Також відповідач вказував, що отримання результатів робіт, які є предметом договору, наразі не є актуальним для позивача за первісним позовом, оскільки листом від 24.06.2024 позивач повідомив про дострокове розірвання договору № від 03.10.2023, а в річному плані закупівель на 2025 рік, який розміщений на сайті Prozorro, відсутня закупівля на послуги, які були предметом договору.

Аналіз приписів статі 551 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18 від 21.11.2019 зі справи № 916/553/19).

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 року № 7-рп/2013).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, викладено правову позицію, відповідно до якої за частиною третьою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 Цивільного кодексу України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

Водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

У даному контексті суд першої інстанції вірно врахував, що окрім стягнення з відповідача пені, за відповідне порушення договору позивач вже отримав грошові кошти в розмірі 186 906,60 грн за банківською гарантією.

При цьому, посилання позивача на те, що стягнення пені і банківська гарантія є різними способами захисту прав та законних інтересів суб`єктів господарювання, а тому вказані обставини не могли були застосовані для зменшення розміру пені, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у нормі частини 3 статті 551 ЦК України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності (подібний висновок міститься у пункті 67 постанови Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №922/266/20).

Категорія "значно", який використовуються в статті 551 ЦК України, є оціночним і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведеної статті направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (постанова Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 916/878/20).

У питаннях визначення підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями частини 3 статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України. Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду постанови від 11.07.2023 у справі №914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 26.09.2023 у справі №910/22026/21, від 02.11.2023 у справі № 910/13000/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23, від 09.11.2023 у справі № 902/919/22).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що нарахована пені у розмірі 684 078,16 грн є надмірним тягарем для відповідача, неспівмірним з можливими негативними наслідками для позивача, яким не доведено понесених збитків у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду № 7-рп/2013 від 11.07.2013).

А тому, враховуючи відсутність доказів понесення позивачем збитків та інших для нього наслідків порушення зобов`язання відповідачем, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності, пропорційності та співмірності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість зменшення розміру пені на 50%, а саме до 342 039,08 грн (684 078,16 грн - 50% = 342039,08 грн).

Колегія суддів зазначає, що зменшення розміру штрафу на 50% є оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для позивача та відповідача.

Слід також зазначити, що чинним законодавством України не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Тому, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі №911/867/19 та 25.02.2020 у справі №904/2542/19).

Відповідач, посилаючись на необхідність зменшення штрафних санкцій до 95 %, взагалі не обґрунтував необхідності її зменшення до відповідного розміру.

А тому доводи сторін стосовно необґрунтованості зменшення судом першої інстанції нарахованих штрафних санкцій саме на 50 % колегія суддів відхиляє.

Стосовно заявленої зустрічної позовної вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 186 906,60 грн колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України).

Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Відповідно до частини першої статті 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

При цьому відповідно до пункту 2 глави 4 розділу II Положення одержана вимога/повідомлення бенефіціара або банку бенефіціара є достатньою умовою для банку-гаранта (резидента) сплатити кошти бенефіціару за гарантією, якщо вимога/повідомлення та документи, обумовлені в гарантії, відповідатимуть умовам, які містяться в наданій гарантії, а також отримані банком - гарантом (резидентом) протягом строку дії гарантії і способом, зазначеним у гарантії.

Згідно із ст. 568 Цивільного кодексу України, зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі: сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію; закінчення строку дії гарантії; відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією.

З наведених положень законодавства випливає, що право на стягнення забезпечення виконання зобов`язання настає з моменту порушення принципалом такого зобов`язання (у цьому випадку таким порушенням є не вчинення дій (зобов`язань) передбачених п.п. 7.3.3. договору, а саме не надання підрядником в строк - до 17.10.2023 включно документів необхідних для отримання від замовника допуску на об`єкт для початку виконання робіт).

За статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується прямо на законі, або суперечить меті правовідносин і їх юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19).

А тому, оскільки грошові кошти у розмірі 186 906,60 грн були стягнуті як сума банківської гарантії у зв`язку з настанням гарантійного випадку, а саме - невиконанням підрядником умов пункту 7.3.3 договору, що полягало у ненаданні у строк до 17.10.2023 документів, необхідних для отримання від АТ "УКРТРАНСГАЗ" допуску на об`єкт з метою початку виконання робіт, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про відсутність підстав для повернення суми банківської гарантії відповідачу, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі № 910/9723/25 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційних скарг не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявників.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Котрис" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі № 910/9723/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.12.2025 у справі № 910/9723/25 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені за подачу апеляційної скарги, покласти на апелянтів.

4. Матеріали справи № 910/9723/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повна постанова складена 16.03.2026

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко