РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.02.2026Справа № 910/1544/25

За позовом Заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області

в інтересах держави в особі Відділу освіти, молоді та спорту Пирятинської

міської ради та Пирятинської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «РТЕ Юкрейн»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Північно-Східний офіс Держаудитслужби

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 204.731,21 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін:

від прокуратури Бондарчук І.П., прокурор

від позивача-1 не з`явився

від позивача-2 не з`явився

від відповідача Перетятько В.Є., самопредставництво

від третьої особи Штанько Т.В., самопредставництво

СУТЬ СПОРУ:

10.02.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі 1) Відділу освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради та 2) Пирятинської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «РТЕ Юкрейн» про

- визнання недійсною додаткової угоди № 4 від 07.09.2023 до договору № 267 від 30.12.2022;

- визнання недійсною додаткової угоди № 7 від 19.12.2023 до договору № 267 від 30.12.2022;

- стягнення з ТОВ «РТЕ Юкрейн» надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 204.731,21 грн.

В обґрунтування заявлених вимог прокуратура зазначає, що 30.12.2022 між позивачем-1 та відповідачем було укладено договір № 267 про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір). Даний договір укладено за результатами проведення торгів (ідентифікатор аукціону закупівлі UA-2022-12-15-012918-а). В подальшому сторонами укладено 8 додаткових угод до договору: № 1 від 06.01.2023, № 2 від 10.04.2023, № 3 від 10.07.2023, № 4 від 07.09.2023, № 5 від 12.09.2023, № 6 від 04.12.2023, № 7 від 19.12.2023, № 8 від 25.12.2023. Прокуратурою встановлено, що позивач-1 у відповідача придбав товар за завищеною ціною, переплата якого склала 204.731,21 грн, у зв`язку з тим, що сторонами без належного обґрунтування та документального підтвердження наявності коливання ціни за одиницю товару на ринку укладено додаткові угоди № 4 від 07.09.2023 та № 7 від 19.12.2023, чим порушено п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі». Враховуючи викладене, прокуратура звернулась до суду з вищезазначеними позовними вимогами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1544/25 від 17.02.2025 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

26.02.2025 прокуратурою усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 відкрито провадження у справі № 910/1544/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.04.2025; залучено до участі у справу третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Північно-Східний офіс Держаудитслужби.

Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу; запропоновано третій особі протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали подати пояснення щодо позову із урахуванням вимог ст. 168 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 05.03.2025 було надіслано відповідачу в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 10.03.2025 о 21:05 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а тому відповідач мав подати відзив на позов у строк до 26.03.2025 включно.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 05.03.2025 було надіслано третій особі в його електронний кабінет в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», яка отримана останнім 11.03.2025 о 13:50 год., що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи, а тому відповідач мав подати відзив на позов у строк до 26.03.2025 включно.

24.03.2025 від третьої особи до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли пояснення по справі.

24.03.2025 від представника третьої особи - Штанько Т.В. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 01.04.2025 та в подальших судових засіданнях у справі № 910/1544/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1544/25 від 25.03.2025 заяву представника Північно-Східного офісу Держаудитслужби про участь у судових засіданнях при розгляді справи № 910/1544/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

26.03.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду справи № 920/19/24 у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

27.03.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву (сформовано в системі ЄСІТС «Електронний суд» 26.03.2025), відповідно до якого просить в задоволенні позовних вимог прокуратура відмовити. Також у відзиві міститься клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду справи № 920/19/24 у касаційному порядку Верховною Палатою Верховного Суду.

28.03.2025 від прокуратури до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив.

28.03.2025 від прокуратури до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

31.03.2025 від позивача-2 до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Пирятинської міської ради; позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

01.04.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив.

01.04.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про залучення Відділу освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради співвідповідачем у справі.

01.04.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення кримінального судочинства у кримінальному провадженні № 0000272.

01.04.2025 у підготовчому засіданні судом постановлено протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача про залучення співвідповідачем Відділ освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради.

01.04.2025 у підготовчому засіданні судом постановлено протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до закінчення кримінального судочинства у кримінальному провадженні № 0000272.

01.04.2025 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 15.04.2025.

02.04.2025 від прокуратури до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на клопотання відповідача про залучення до участі у справі співвідповідача.

02.04.2025 від прокуратури до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до закінчення кримінального судочинства у кримінальному провадженні № 0000272.

03.04.2025 від прокуратури до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на заперечення відповідача на відповідь на відзив.

08.04.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «РТЕ Юкрейн» до Відділу освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради про стягнення 218.410,47 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що ч. 4 ст. 43 Закону України «Про публічні закупівлі», передбачає, що договір про закупівлю є нікчемним у разі: укладення договору з порушенням строків, передбачених частинами п`ятою і шостою статті 33 та частиною сьомою статті 40 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону. Частина 5 ст. 33 наведеного Закону передбачає, що з метою забезпечення права на оскарження рішень замовника до органу оскарження договір про закупівлю не може бути укладено раніше ніж через 10 днів з дати оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти договір про закупівлю. Відповідачем за зустрічним позовом 23.12.2022, на веб-порталі Уповноваженого органу, було опубліковано повідомлення про намір укласти договір. 30.12.2022 відповідачем за зустрічним позовом, на веб-портал Уповноваженого органу, було опубліковано, що укладено договір № 267. Тобто відповідач уклав договір № 267 на 7 (сьомий) день з дати оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти договір про закупівлю, тому договір є нікчемним. Протягом 2023 року відповідач отримав від позивача за зустрічним позовом, без наявності правових підстав, електричну енергію в кількості 627 816 кВт*год., вартістю 3.570.957,14 грн з ПДВ. Оскільки відповідач без правових підстав отримав електричну енергію, значить він має її повернути. Оскільки повернення електричної енергії не можливо, бо відповідач одержану електричну енергію спожив та перетворив на світло або тепло. Отже, відповідач за зустрічним позовом має відшкодувати вартість 627 816 кВт*год електричної енергії, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідач при отриманні електричної енергії також отримував послугу з передачі електричної енергії, вартість якої становить 516.991,41 грн з ПДВ. При цьому відповідач перерахував позивачу в рамках договору про постачання електричної енергії споживачу № 267 від 30.12.2022, 3.869.538,08 грн з ПДВ за 627 816 кВт*год електричної енергії та за її передачу. Отже, сума коштів що підлягає до стягнення з відповідача за зустрічним позовом становить 218.410,47 грн з ПДВ.

У зустрічній позовній заяві міститься клопотання про поновлення пропущеного строку на подання зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1544/25 від 10.04.2025 в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «РТЕ Юкрейн» про поновлення пропущеного строку для подання зустрічної позовної заяви відмовлено повністю. Зустрічну позовну заяву і додані до неї документи повернуто.

11.04.2025 від позивача-1 до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Відділу освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради; позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

15.04.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання, в якому вважає, що можливо зупинити провадження у справі до завершення перегляду Великою палатою Верховного Суду справи № 920/19/24. Якщо ні то просить оголосити перерву та продовжити строк проведення підготовчого провадження.

15.04.2025 у підготовчому засіданні судом постановлено у відповідності до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів.

15.04.2025 у підготовчому засіданні у відповідності до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 13.05.2025.

18.04.2025 від прокуратури до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

13.05.2025 від відповідач до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи ухвали Великої Палати Верховного Суду від 09.04.2025 у справі № 920/19/24.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1544/25 від 13.05.2025 зупинено провадження у справі № 910/1544/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі № 920/19/24.

12.12.2026 від Лубенської окружної прокуратури Полтавської області до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 910/1544/25 посилаючись на те, що відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстру судових рішень постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетичне партнерство» залишено без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 та рішення Господарського суду Сумської області від 26.06.2024 у справі № 920/19/24 - без змін.

Судом встановлено, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.10.2024 та рішення Господарського суду Одеської області від 26.06.2024 у справі № 920/19/24 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1544/25 від 08.01.2026 провадження у справі № 910/1544/25 поновлено; підготовче засідання призначено на 27.01.2026.

14.01.2026 від представника третьої особи - Штанько Т.В. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 27.01.2026 та в подальших судових засіданнях у справі № 910/1544/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Судом залишено дану заяву без розгляду, оскільки ухвалою суду від 25.03.2025 заяву представника Північно-Східного офісу Держаудитслужби про участь у судових засіданнях при розгляді справи № 910/1544/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду було задоволено.

22.01.2026 від прокуратури до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд надійшли додаткові пояснення по справі.

Третя особа не змогла прийняти участь у підготовчому засіданні, призначеному на 27.01.2026, у зв`язку з тим, що відбувся технічний збій в роботі підсистеми відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua), про що комп`ютерним відділом Господарського суду міста Києва складено акт від 27.01.2026.

Позивачі у підготовче засідання 27.01.2026 не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1544/25 від 27.01.2026 закрито підготовче провадження у справі № 910/1544/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.02.2026.

Прокуратура у судовому засіданні 10.02.206 позові вимоги підтримала повністю.

Позивачі у судове засідання 10.02.2026 не з`явились.

Відповідач у судовому засіданні 10.02.206 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

Третя особа у судовому засіданні 10.02.206 позові вимоги прокуратури підтримала повністю.

В судовому засіданні 10.02.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За результатами проведення процедури закупівлі UA-2022-12-15-012918-а між Відділом освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради (позивач-1, споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РТЕ Юкрейн» (відповідач, постачальник) 30.12.2022 укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 267 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору цей договір встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії.

Згідно з п. 2.1 договору за цим договором постачальник зобов`язується постачати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб споживача, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цю електричну енергію, в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.2 договору найменування предмету закупівлі: ДК 021:2015 код 09310000-5 «Електрична енергія» (електрична енергія), номенклатурна позиція ДК 021:2015 код 09310000-5 «Електрична енергія».

Згідно з п. 2.5 договору обсяг закупівлі електричної енергії за цим договором 1093000кВт/год.

За умовами комерційної пропозиції, що є додатком № 2 до договору ціна електричної енергії за 1 кВт*год становить 5,705436 грн, з ПДВ.

Відповідно до п. 2.6 договору обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені споживачем, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видаткові споживача, про що споживач в письмовій формі повідомляє постачальника.

Згідно з п. 3.1 договору початком постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві приєднанні, яка є додатком № 1 до цього договору за умови виконання споживачем вимог, передбачених Розділом VI ПРРЕЕ.

Відповідно до заяви-приєднання, що є додатком № 1 до договору початком постачання є 01.01.2023.

Згідно з п. 3.2 договору постачання електричної енергії за договором здійснюється до 31.12.2023.

В подальшому, сторонами укладено вісім додаткових угод (№ 1 від 06.01.2023, № 2 від 10.04.2023, № 3 від 10.07.2023, № 4 від 07.09.2023, № 5 від 12.09.2023, № 6 від 04.12.2023, № 7 від 19.12.2023, № 8 від 25.12.2023.

Спір виник у зв`язку з тим, що на думку Заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області додаткові угоди № 4 від 07.09.2023 та № 7 від 19.12.2023 укладені без належного документального підтвердження факту коливання ціни товару на ринку в бік її збільшення, а також із перевищенням граничного ліміту підвищення ціни товару чим порушено п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги Заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Звертаючись до господарського суду з позовом та обґрунтовуючи, у чому полягає порушення інтересів держави, прокурор зазначив, що у силу ст. 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України одним із основних принципів, на яких ґрунтується бюджетна система України, є принцип ефективності та результативності, котрий означає, що при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Одним із принципів здійснення публічних закупівель, закріплених ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі» є принцип максимальної економії та ефективності закупівель.

За твердженням прокурора, укладення оспорюваних додаткових угод до договору постачання електричної енергії призвело до порушення вимог та принципів законодавства України у сфері публічних закупівель та функціонування бюджетної системи, а також мало своїм наслідок необґрунтоване, нераціональне та надмірне витрачання коштів місцевого бюджету.

З урахуванням того, що закупівля електричної енергії здійснена за рахунок коштів місцевого бюджету, розпорядником яких є Пирятинська міська рада, у тому числі при здійсненні процедури публічних закупівель, а тому Пирятинська міська рада, за твердженням прокурора, у даному випадку у розумінні Закону України «Про прокуратуру» є органом, уповноваженим на виконання функцій захисту інтересів держави.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, який визначає виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 3 ст. 23 названого Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч.4 цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення останніх. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).

У даній справі прокурор обґрунтував наявність інтересів держави порушенням законності у сфері публічних закупівель та надмірною сплатою бюджетних коштів.

У постанові від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що в судовому процесі держава бере участь у справі, як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями в спірних правовідносинах.

Метою Закону України «Про публічні закупівлі» є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. До основних принципів публічних закупівель віднесено, зокрема, їх максимальну економію та ефективність.

Так, місцеве самоврядування є способом реалізації народом належної йому влади, яка діє на принципах (засадах) державної підтримки та гарантування державою місцевого самоврядування (ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

У преамбулі Закону України «Про публічні закупівлі» зазначено, що цей Закон встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальної громади та об`єднаних територіальних громад.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування (ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, зокрема, що до повноважень міської ради належить питання стосовно розгляду прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, затвердження звіту про виконання бюджету.

Згідно зі ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком.

Бюджетним кодексом України визначаються правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Згідно з ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України.

Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, в тому числі і місцевих бюджетів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) угод, на підставі яких ці кошти витрачаються, такому суспільному інтересу не відповідає.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Бюджетного кодексу України має бути дотримано принцип ефективності та результативності при складанні та виконанні бюджетів де усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державою, місцевим самоврядуванням, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Відповідно до п. 7 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 228 від 28.01.2002, за обсягом наданих повноважень розпорядники поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів (далі - головні розпорядники) та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня - розпорядник, який у своїй діяльності підпорядкований відповідному головному розпоряднику та (або) діяльність якого координується через нього.

Розпорядники нижчого рівня, до сфери управління яких належать інші розпорядники нижчого рівня (одержувачі бюджетних коштів), а також відокремлені структурні підрозділи розпорядників бюджетних коштів (одержувачів бюджетних коштів), що не мають статусу юридичної особи, в процесі складання, розгляду, затвердження та виконання кошторисів застосовують положення цього Порядку, визначені для головних розпорядників.

Джерелом фінансування оскаржуваної закупівлі є кошти місцевого бюджету.

Правові висновки, щодо наявності у органів місцевого самоврядування повноважень з питань контролю за господарською діяльністю та раціональним і ефективним використанням бюджетних коштів юридичними особами публічного права, що належить до їх сфери управління викладені зокрема, у постанові об`єднаної плати КГС ВС від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, постановах КГС ВС від 17.02.2021 у справі № 912/737/20, від 25.02.2021 у справі № 912/9/20, від 09.09.2021 у справі № 925/1276/19.

Оскільки засновником Відділу освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради (позивач-1) та власником його майна є Пирятинська міська рада, що фінансує і контролює діяльність такого відділу, а також зобов`язана контролювати виконання міського бюджету, зокрема законність та ефективність використання зазначеним відділом коштів цього бюджету за договорами про закупівлю товарів, то вказаний орган місцевого самоврядування є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21; схожі висновки викладені у постановах КГС ВС від 22.12.2022 у справі № 904/123/22, від 26.10.2022 у справі № 904/5558/20 (п.п 5.50, 5.51) та від 21.12.2022 у справі № 904/8332/21 (п. 33).

Отже, враховуючи те, що Відділ освіти, молоді та спорту заснований та фінансується Пирятинською міською радою, входить до сфери її управління та їй підконтрольне, вбачаються підстави для представництва інтересів держави в суді в особі Пирятинської міської ради.

Водночас суд зауважує, що п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Суд зауважує, що перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, у той час як прокурор набуває право на представництво тільки якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

При цьому нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Вирішуючи питання можливості здійснення прокурором захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, а також надаючи оцінку доводам щодо наявності у прокурора правових підстав для звернення із цим позовом та визначення ним у якості позивача-2 саме Пирятинську міську раду, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Великою Палатою Верховного Суду зауважено, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

З огляду на те, що Пирятинською міською радою не було вчинено належних дій щодо захисту порушених інтересів держави у сфері розпорядження бюджетними коштами, прокурор направив повідомлення № 53/2-8643ВИХ-24 від 31.12.2024 до Пирятинської міської ради, в порядку ст. 23 Закону «Про прокуратуру», про ініціювання прокуратурою в інтересах Пирятинської міської ради судового розгляду справи щодо визнання недійсними додаткових угод № 4 від 07.09.2023 та № 7 від 19.12.2023 до договору про поставку електричної енергії № 267 укладеного Відділом освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради та ТОВ «РТЕ Юкрейн» та стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 204.731,21 грн.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що прокурор підтвердив підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді в особі Пирятинської міської ради.

Стосовно пред`явлення позову в інтересах Відділу освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради суд зазначає таке.

У справі, яка розглядається, прокурор, обґрунтовуючи звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Відділу освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради, зазначив, що укладення оспорюваних додаткових угод до договору публічної закупівлі з порушенням вимог Закону України «Про публічні закупівлі» призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, які були виділені з місцевого бюджету позивачу-1 як головному розпоряднику бюджетних коштів на забезпечення освітньої діяльності на території територіальної громади, а також порушило економічні (майнові) інтереси держави у бюджетній сфері, оскільки заподіяло прямої шкоди майновим інтересам держави у вигляді переплати бюджетних коштів.

За твердженням прокурора, внаслідок неправомірного підвищення цін на електричну енергію на підставі оспорюваних додаткових угод територіальна громада, інтереси якої представляє відділ освіти, була позбавлена можливості отримати електричну енергію у необхідній кількості, водночас сплачуючи значні кошти з місцевого бюджету за набагато менші обсяги придбаного товару, що в свою чергу зумовило надмірну сплату коштів у сумі 204.731,21 грн.

Прокурор зауважує, що, оскільки фінансування за додатковими угодами здійснювалося за рахунок коштів місцевого бюджету, його звернення з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання правомірності використання бюджетних коштів, за рахунок яких здійснюється фінансування закладів освіти.

Тобто прокурор обґрунтовує порушення інтересів держави укладенням Відділом освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради оспорюваних додаткових угод усупереч вимогам чинного законодавства та інтересам держави, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору, зростання ціни за одиницю товару і зменшення обсягу постачання та відповідно надмірної сплати бюджетних коштів.

На підтвердження вжиття заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави до позовної заяви подано лист № 53/2-7346ВИХ-24 від 05.11.2024 яким прокуратура повідомляла Відділ освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради про виявлені порушення та просила надати відомості вжитих заходів задля їх поновлення, отримано відповідь про направлення претензії про відшкодування надміру сплачених коштів, яка залишена без задоволення. У відповіді позивач-1 повідомив, що у нього відсутні кошти для сплати судового збору, тому позивач-1 не планує цього робити у майбутньому, тому просив захистити його інтереси прокуратуру направивши позовну заяву.

Листом № 53/2-8581ВИХ-24 від 27.12.2024 прокурором в порядку ст. 23 Закону «Про прокуратуру» було повідомлено Відділу освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради про ініціювання прокуратурою в інтересах Відділу освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради судового розгляду справи щодо визнання недійсними додаткових угод № 4 від 07.09.2023 та № 7 від 19.12.2023 до договору про постачання електричної енергії № 267 від 20.12.2022 та стягнення надмірно сплачених коштів у розмірі 204.731,21 грн.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що прокурор підтвердив підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді в особі Відділу освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (тут і надалі чинного на момент виникнення спірних правовідносин) майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 185 Господарського кодексу України до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України «Про публічні закупівлі».

Суд застосовує Закон України «Про публічні закупівлі» у редакції станом на момент укладення договору та додаткових до нього угод.

Вказаний Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 12.1 договору він набирає чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії з дати вказаної у цьому договорі до 31.12.2023.

Як вже було встановлено судом, визначена договором ціна електричної енергії становила 5,705436 грн за одиницю кВт*год (з ПДВ) у тому числі: 1) ціна електричної енергії - 4,40889 грн без ПДВ за 1 кВт*год; 2) тариф за послуги з передачі - 0,34564 грн без ПДВ за 1 кВТ*год (відповідно до постанови НКРЕКП від 01.11.2021 № 2454); 3) ПДВ у розмірі 20% - 0,950906 грн (додаток № 2 до договору).

Згідно із п. 5.2 договору загальна сума договору становить 6.236.041,55 грн, в т.ч. ПДВ - 20%, тобто 1.039.340,25 грн.

Відповідно до п. 12.5 договору умови цього договору не можуть змінюватись протягом дії договору крім випадків, передбачених постановою КМУ № 1178 від 12.10.2022 та цим договором. Порядок зміни умов визначено у додатку № 3 до цього договору.

Додатком № 3 до договору є «Порядок зміни умов договору» (далі - Порядок змін).

Так, відповідно до п. 1 Порядку змін зміни у цей договір можуть бути внесені відповідно до норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, постанови KMУ № 1178 від 12.10.2022.

Пропозицію щодо внесення змін до договору може зробити кожна із сторін договору, шляхом повідомлення відповідно до вимог цього договору (п. 2 Порядку змін). Згідно з п. 3 Порядку змін пропозиція щодо внесення змін до договору має містити обґрунтування необхідності внесення таких змін договору i виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разi її прийняття. Обмін інформацією щодо внесення змін до договору здійснюється належним чином відповідно до вимог цього договору.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція щодо зміни умов договору, повинна бути повного i безумовною (п. 4 Порядку змін).

За умовами п. 5 Порядку змін у разi внесення змін до договору, зобов`язання сторін змінюються відповідно до з змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Пунктом 6 Порядку змін визначено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

6.1. зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

6.2. погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разi коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі на момент його укладення.

6.2.1. Збільшення ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку у торговій зоні «OEC України».

Підтвердженням факту коливання ціни на ринку є офіційні дані про середньозважену ціну електричної енергії на ринку «на добу на перед» (далі - РДН), які склалися у відповідному періоді в торговій зоні «OEC України» та оприлюднені на офіційному веб-сайті AT «ОПEPATOР РИНКУ» (https://www.oree.com.ua.) У якості документального підтвердження даних, передбачених цим підпунктом визначаються наступні документи:

- або завірені належним чином копії (роздруківки з веб-сайту) інформації щодо торгів на РДН за відповідний період, які оприлюднюються на AT «OПEPATOP РИНКУ»;

- або довідки Торгово-промислової палати України;

- або довідки регіональної Торгово-промислової палати;

- або довідки ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ»;

- або довідки Українського органу державної статистики, тощо.

Відповідно до додатку № 4 до договору, зважаючи на ціну, були визначені наступні планові (річні) обсяги закупівлі електричної енергії у 2023 році у КВт*год: січень - 124300, лютий - 121600, березень - 112200, квітень - 104400, травень - 64100, червень - 52800, липень - 38600, серпень - 37200, вересень - 58400, жовтень - 101500, листопад - 131800, грудень - 146100, всього за 2023 рік - 1093000.

Додатковою угодою № 1 від 05.01.2023 сторони дійшли згоди змінити ціну за 1 кВт*год електричної енергії, яка з 01.01.2023 становитиме 5,747004 грн з ПДВ та внести у договір відповідні зміни:

1.1. Пункт 2.5 договору викласти у наступній редакції: «Обсяг закупівлі електричної енергії за цим договором: 1085094,346 кВт*год».

1.2. Пункт «Ціна на електричну енергію» додатку № 2 до договору викласти у наступній редакції: Ціна електричної енергії за 1 кВт*год становить 5,747004 грн з ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії - 4,40889 грн без ПДВ за 1 кВт*год; тариф за послуги з передачі - 0,38028 грн без ПДВ за 1 кВт*год (відповідно до постанови НКРЕКП № 1788 від 21.12.2022); ПДВ у розмірі 20% - 0,957834 грн.

Згідно п. 2 додаткової угоди № 1 від 05.01.2023 сторони домовились викласти додаток № 4 у новій редакції, відповідно до якого були визначені наступні планові (річні) обсяги закупівлі електричної енергії у 2023 році у КВт*год: січень - 124300, лютий - 121600, березень - 112200, квітень - 104000, травень - 63994,346, червень - 52000, липень - 37000, серпень - 37000, вересень - 58000, жовтень - 100000, листопад - 130000, грудень - 145000, всього за 2023 рік - 1085094,346.

У додатковій угоді № 1 від 05.01.2023 зазначено, що вона укладена на підставі пп.7 п. 19 Особливостей, Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕПКП від 14.03.2018 № 312, постанови НКРЕПКП від 21.12.2022 № 1788, відповідно до якої з 01.01.2023 тариф на послуги з передачі електричної енергії встановлюється на рівні 0,38028 кВт*год.

Отже, відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 05.01.2023 ціна електричної енергії без ПДВ становить 4,40889 за 1 кВт*год, що тотожно ціні, яка передбачена умовами договору.

Додатковою угодою № 2 від 10.04.2023 сторони договору дійшли згоди змінити ціну за 1 кВт*год електричної енергії, яка з 01.04.2023 становитиме 5,806968 грн з ПДВ та внести у договір наступні зміни:

1. Пункт 2.5 договору викласти у наступній редакції: «Обсяг закупівлі електричної енергії за цим договором: 1075257,352 кВт*год».

2. Пункт 1 «Ціна на електричну енергію» додатку № 2 до договору викласти в такій редакції: Ціна електричної енергії за 1 кВт*год становить 5,806968 грн з ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії - 4,40889 грн без ПДВ за 1 кВт*год; тариф за послуги з передачі - 0,43025 грн без ПДВ за 1 кВт*год (відповідно до постанови НКРЕКП № 1788 від 21.12.2022); ПДВ у розмірі 20% - 0,967828 грн.

Згідно п. 3 додаткової угоди № 2 від 10.04.2023 сторони домовились викласти додаток № 4 у новій редакції, відповідно до якого були визначені наступні планові (річні) обсяги закупівлі електричної енергії у 2023 році у КВт*год: січень - 124300, лютий - 121600, березень - 112200, квітень - 104000, травень - 63994,346, червень - 52000, липень - 37000, серпень - 37000, вересень - 58000, жовтень - 100000, листопад - 130000, грудень - 135163,006, всього за 2023 рік - 1075257,352.

У додатковій угоді № 2 від 10.04.2023 зазначено, що її було укладено на підставі пп. 7 п. 19 Особливостей.

Отже, відповідно до умов додаткової угоди № 2 від 10.04.2023 ціна електричної енергії без ПДВ становить 4,40889 за 1 кВт*год, що тотожно ціні, яка передбачена умовами договору.

Додатковою угодою № 3 від 10.07.2023 сторони договору дійшли згоди змінити ціну за 1 кВт*год електричної енергії, яка з 01.07.2023 становитиме 5,872788 грн з ПДВ та внести у договір наступні зміни:

1. Пункт 2.5 договору викласти у наступній редакції: «Обсяг закупівлі електричної енергії за цим договором: 1065637,812 кВт*год».

2. Пункт 1 «Ціна на електричну енергію» додатку № 2 до договору викласти в такій редакції: Ціна електричної енергії за 1 кВт*год становить 5,872788 грн з ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії - 4,40889 грн без ПДВ за 1 кВт*год; тариф за послуги з передачі - 0,48510 грн без ПДВ за 1 кВт*год (відповідно до постанови НКРЕКП № 1788 від 21.12.2022); ПДВ у розмірі 20% - 0,978798 грн.

Згідно п. 3 додаткової угоди № 3 від 10.07.2023 сторони домовились викласти додаток № 4 у новій редакції, відповідно до якого були визначені наступні планові (річні) обсяги закупівлі електричної енергії у 2023 році у КВт*год: січень - 124300, лютий - 121600, березень - 112200, квітень - 104000, травень - 63994,346, червень - 52000, липень - 37000, серпень - 37000, вересень - 58000, жовтень - 100000, листопад - 130000, грудень - 125543,466, всього за 2023 рік - 1065637,812.

У додатковій угоді № 3 від 10.07.2023 зазначено, що її було укладено на підставі пп. 7 п. 19 Особливостей.

Отже, відповідно до умов додаткової угоди № 3 від 10.07.2023 ціна електричної енергії без ПДВ становить 4,40889 за 1 кВт*год, що тотожно ціні, яка передбачена умовами договору.

Додатковою угодою № 4 від 07.09.2023 сторони договору дійшли згоди змінити ціну за 1 кВт*год електричної енергії, яка з 21.08.2023 становитиме 6,378048 грн з ПДВ та внести у договір наступні зміни:

1. Пункт 2.5 договору викласти у наступній редакції: «Обсяг закупівлі електричної за цим договором: 1018898,826 кВт/год.».

2. Пункт 1 «Ціна на електричну енергію» додатку № 2 до договору викласти у наступній редакції: Ціна електричної енергії за 1 кВт*год становить 6,378048 грн з ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії - 4,82994 грн без ПДВ за 1 кВт*год; тариф за послуги з передачі - 0,48510 грн без ПДВ за 1 кВт*год (відповідно до постанови НКРЕКП № 1788 від 21.12.2022); ПДВ у розмірі 20% - 1,063008 грн.

При цьому, згідно умов додаткової угоди № 4 від 07.09.2023 загальна ціна 1 кВт*год електричної енергії без ПДВ становить 5,31504 грн, що на 0,42105 грн (5,31504 грн - 4,89399 грн) більше ніж було передбачено додатковою угодою № 3, що еквівалентно 8,6% (0,42105 грн / 4,89399 грн *100%).

Згідно п. 3 додаткової угоди № 4 від 07.09.2023 сторони домовились викласти додаток № 4 у новій редакції, відповідно до якого були визначені наступні планові (річні) обсяги закупівлі електричної енергії у 2023 році у кВт*год: січень - 124300, лютий - 121600, березень - 112200, квітень - 104000, травень - 63994,346, червень - 52000, липень - 37000, серпень - 37000, вересень - 58000, жовтень - 100000, листопад - 83261,014, грудень - 125543,466, всього за 2023 рік - 1018898,826.

Згідно п. 7 додаткової угоди № 4 від 07.09.2023 відповідно до п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони встановили, що умови даної угоди застосовуються до відносин між ними, які виникли до її укладення, а саме з 21.08.2023.

Додатковою угодою № 5 від 12.09.2023 до договору сторони договору дійшли згоди зменшити обсяги закупівлі з урахуванням фактичного обсягу електричної енергії на 181262,354 кВт*год та видатків замовника на 1.156.100,00 грн.

Так, відповідно до п.п. 1-3 додаткової угоди № 5 від 12.09.2023 до договору сторони дійшли згоди змінити наступні пункти договору:

Пункт 2.5 договору викласти в такій редакції: «Обсяг закупівлі електричної енергії за цим договором: 837636,472 кВт*год».

Пункт 5.2 договору викласти в такій редакції: «Загальна сума договору становить 5.079.941,55 грн, в т.ч. ПДВ - 20% - 846.656,93 грн».

Додаток № 4 договору викласти в новій редакції, згідно якої визначені наступні планові (річні) обсяги закупівлі електричної енергії у 2023 році у КВт*год: січень - 35790, лютий - 51078, березень - 45603, квітень - 38698, травень - 28741, червень - 17044, липень - 23095, серпень - 28928, вересень - 142164,868, жовтень - 142164,868, листопад - 142164,868, грудень - 142164,868, всього за 2023 рік - 837636,472.

Додатковою угодою № 6 від 04.12.2023 до договору сторони дійшли згоди зменшити обсяги закупівлі з урахуванням фактичного обсягу електричної енергії на 62715,112 кВт*год та видатків замовника на 400.000,00 грн.

Так, відповідно до п.п. 1-3 додаткової угоди № 6 від 04.12.2023 до договору сторони

дійшли згоди змінити наступні пункти договору:

Пункт 2.5 договору викласти в такій редакції: «Обсяг закупівлі електричної енергії за цим Договором: 774921,36 кВт*год».

Пункт 5.2 договору викласти в такій редакції: «Загальна сума договору становить 4.679.941,55 грн, в т.ч. ПДВ - 20% - 779.990,26 грн».

Додаток № 4 договору викласти в новій редакції, згідно якої були визначені наступні планові (річні) обсяги закупівлі електричної енергії у 2023 році у КВт*год: січень - 35790, лютий - 51078, березень - 45603, квітень - 38698, травень - 28741, червень - 17044, липень - 23095, серпень - 28928, вересень - 34113, жовтень - 84464, листопад - 193683,68, грудень - 193683,68, всього за 2023 рік - 774921,36.

Додатковою угодою № 7 від 19.12.2023 сторони договору дійшли згоди змінити ціну за 1 кВт*год електричної енергії, яка з 11.12.2023 складатиме 6,55192584 грн з ПДВ та внести у договір наступні зміни:

1. Пункт 2.5 договору викласти в такій редакції: «Обсяг закупівлі електричної енергії за цим договором: 751505,587 кВт*год».

2. Пункт 1 «Ціна на електричну енергію» додатку № 2 до договору викласти в такій редакції: Ціна електричної енергії за 1 кВт*год становить 6,55192584 грн з ПДВ, у тому числі: ціна електричної енергії - 4,9748382 грн без ПДВ за 1 кВт*год; тариф за послуги з передачі - 0,48510 грн без ПДВ за 1 кВт*год (відповідно до постанови НКРЕКП № 1788 від 21.12.2022); ПДВ у розмірі 20% - 1,09198764 грн.

Згідно п. 3 додаткової угоди № 7 від 19.12.2023 сторони домовились викласти додаток № 4 в новій редакції, відповідно до якого були визначені наступні планові (річні) обсяги закупівлі електричної енергії у 2023 році у кВт*год: січень - 35790, лютий - 51078, березень - 45603, квітень - 38698, травень - 28741, червень - 17044, липень - 23095, серпень - 28928, вересень - 34113, жовтень - 84464, листопад - 85428, грудень - 154834, всього за 2023 рік - 751705,587.

Згідно п. 7 додаткової угоди № 7 від 19.12.2023 відповідно до п. 3 ст.631 Цивільного кодексу України сторони встановили, що умови даної додаткової угоди застосовуються до відносин між ними, які виникли до її укладення, а саме з 11.12.2023.

При цьому, згідно додаткової угоди № 7 загальна ціна 1 кВт*год електричної енергії без ПДВ становить 5,4599382 грн, що на 0,1448982 грн більше ніж було передбачено додатковою угодою № 4 від 07.09.2023 (5,4599382 грн - 5,31504 грн), що еквівалентно 2,7% (0,1448982 грн / 5,4599382 *100% ) та на 0,5659482 грн більше, ніж передбачено додатковою угодою № 3 від 10.07.2023 та договором (5,4599382 грн - 4,89399 грн), що еквівалентно майже 11,6% (0,5659482 грн / 4,89399 грн * 100%).

Додатковою угодою № 8 від 25.12.2023 до договору сторони домовились викласти п. 2.5 договору в такій редакції: Обсяг закупівлі електричної енергії за цим договором 6278816,237 кВт*год.

Згідно п. 3 додаткової угоди № 8 від 25.12.2023 сторони домовились додаток № 4 до договору в новій редакції, відповідно до якого були визначені наступні планові (річні) обсяги закупівлі електричної енергії у 2023 році у КВт*год: січень - 35790, лютий - 51078, березень - 45603, квітень - 38698, травень - 28741, червень - 17044, липень - 23095, серпень - 28928, вересень - 34113, жовтень - 84484, листопад - 85428, грудень - 154834,237, всього за 2023 рік - 6278816,237 кВт*год.

Судом встановлено, що укладенню додаткової угоди № 4 від 07.09.2023 передувало те, що відповідач листом № 26/3108 від 31.08.2023 повідомив позивача-1, що за період 10 днів серпня (21.08-30.08.) 2023 року в порівнянні з першими двома декадами серпня (01.08-20.08) 2023 року середньозважена ціна на РДН зросла на 9,55%. Дане коливання ціни на ринку електричної енергії підтверджується інформацією з офіційного вебсайту AT «Оператор ринку» (https://www.oree.com.ua/). Також дане коливання підтверджується Ціновою довідкою Харківської торгово-промислової палати. У зв`язку з цим, відповідач ініціював зміну ціни за одиницю товару за договором, яка з 21.08.2023 становитиме 6,378048 грн з ПДВ.

На підтвердження наявності підстав для внесення змін до умов договору шляхом укладення додаткової угоди № 4 від 07.09.2023 ТОВ «РТЕ Юкрейн» надало позивачу-1 довідку Харківської торгово-промислової палати № 871/5-23 від 31.08.2023 (замовник - ТОВ «РТЕ Юкрейн»).

У зазначеній довідці міститься інформація з офіційного сайту АТ «Оператор ринку» (Інтернет-ресурс https://www.oree.com.ua), у якій середньозважені ціни на майданчику ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України, які склались за 20 днів серпня (01.08-20.08) 2023 року - 4.055,08 грн/МВт.год та за період 21-30 серпня (21.08-30.08) 2023 року - 4.442,27 грн/МВт.год, відсоток коливання цін +9,55% між вказаними періодами.

При цьому, зазначена цінова довідка не містить відомостей про коливання (зміну) ціни на предмет закупівлі у бік її збільшення у проміжок часу з дати укладення договору (31.12.2022) до дати зміни ціни за додатковою угодою (з 21.08.2023), ціни у даній довідці надано тільки за періоди з 01.08.2023 по 20.08.2023 та з 21.08.2023 по 30.08.2023, що знаходяться поза межами часового інтервалу, між датою укладення договору (31.12.2022) та зміною ціни за додатковою угодою № 4 від 07.09.2023 (21.08.2023).

Отож, цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 871/5-23 від 31.08.2023 не підтверджує факту коливання ціни на ринку та не може слугувати підставою для внесення змін до істотних мов договору (збільшення ціни за одиницю товару) на підставі пп. 2 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників.

Крім того, відповідно до «Структури продажу на РДН 2023 року (торгова зона «ОЕС України»)», яка отримана з офіційного сайту АТ «Оператор ринку» (Інтернет-ресурс https://www.oree.com.ua) вартість продажу електричної енергії з серпня по вересень 2023 року мала тенденцію до зменшення. А відповідно до індексів РДН та середньозваженої ціни за серпень 2023 року, яка отримана з офіційного сайту АТ «Оператор ринку» (Інтернет-ресурс https://www.oree.com.ua) вартість електричної енергії загалом мала тенденцію до зменшення, зокрема 31.08.2023 вона становила 3662,24 грн за 1 мВт*год.

Враховуючи викладене, постачання електричної енергії ТОВ «РТЕ Юкрейн» позивачу-1 відповідно до додаткової угоди № 4 до договору повинно було здійснюватись за ціною, встановленою у додатковій угоді № 3 від 10.07.2023, а саме - 5,872788 грн за 1 кВт*год, включаючи ПДВ.

Судом встановлено, що укладенню додаткової угоди № 7 від 19.12.2023 передувало те, що відповідач листом № 26/1512 від 15.12.2023 повідомив позивача-1, що за період 11-14 грудня 2023 року в порівнянні з періодом листопада 2023 року ціна на РДН зросла на 13,69%. Дане коливання ціни підтверджується Ціновою довідкою Харківської торгово-промислової палати. У зв`язку з цим, відповідач ініціював зміну ціни за одиницю товару за договором в бік збільшення, яка з 11.12.2023 становитиме 6,55192584 грн з ПДВ.

На підтвердження наявності документальних підстав для внесення змін до умов договору шляхом укладення додаткової угоди № 7 від 19.12.2023 ТОВ «РТЕ Юкрейн» надало позивачу-1 довідку Харківської торгово-промислової палати від 15.12.2023 № 1509/1-23 (замовник - ТОВ «РТЕ Юкрейн»).

У зазначеній довідці міститься інформація з офіційного сайту АТ «Оператор ринку» (інтернет-ресурс https://www.oree.com.ua), у якій вказані середньозважені ціни на майданчику ринку «на добу наперед» (РДН) у торговій зоні ОЕС (об`єднаної енергетичної системи) України, які склались за листопад (01.11-30.11) 2023 року - 4.357,80 грн/МВт.год та за період 11-14 грудня 2023 року - 4.954,50 грн/МВт.год, відсоток коливання цін +13,69% між вказаними періодами.

При цьому, цінова довідка № 1509/1-23 не містить відомостей про коливання (зміну) ціни на предмет закупівлі у бік її збільшення у проміжок часу з внесення зміни до ціни договору додатковою угодою № 4 (з 21.08.2023) до дати зміни ціни за додатковою угодою № 7 (з 11.12.2023), ціни у даній довідці надано тільки за періоди з 01.1.2023 по 30.11.2023 та з 01.12.2023 по 14.12.2023, що знаходяться поза межами часового інтервалу, між датами зміни ціни договору відповідно до додаткової угоди № 4 (31.12.2022) та зміною ціни за додатковими угодами № 4 та № 7 (21.08.2023 та 11.12.2023).

Тому цінова довідка Харківської торгово-промислової палати від 15.12.2023 № 1509/1-23 не підтверджує факту коливання ціни на ринку та не може слугувати підставою для внесення змін до істотних мов договору (збільшення ціни за одиницю товару) на підставі пп. 2 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників.

Крім того, відповідно до «Структури продажу на РДН 2023 року (торгова зона «ОЕС України»)», яка отримана з офіційного сайту АТ «Оператор ринку» (Інтернет-ресурс https://www.oree.com.ua) вартість продажу електричної енергії у грудні 2023 року мала тенденцію до зменшення. А відповідно до індексів РДН та середньозваженої ціни за грудень 2023 року, яка отримана з офіційного сайту АТ «Оператор ринку» (Інтернет-ресурс https://www.oree.com.ua), вартість електричної енергії загалом мала тенденцію до зменшення, зокрема 31.12.2023 становила 1.790,56 грн за 1 мВт*год.

Враховуючи викладене, постачання електричної енергії ТОВ «РТЕ Юкрейн» відділу освіти відповідно до додаткової угоди № 7 до договору повинно було здійснюватись за ціною, встановленою у додатковій угоді № 3 від 10.07.2023, а саме - 5,872788 грн за 1 кВт*год, включаючи ПДВ.

Зі змісту додаткових угод № 4 та № 7 вбачається, що на підставі ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторонами договору чітко визначено дати (початок застосування) змінених цін, у зв`язку із виникненням обставин, вказаних у пп. 7 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників. При цьому, відповідно до вказаних додаткових угод застосування нових цін має ретроспективний характер, тобто з дати, яка передувала укладенню кожної з угод (додаткову угоду № 4 було укладено 07.09.2023, а новітня ціна почала застосовуватись з 21.08.2023, а додаткову угоду № 7 укладено 19.12.2023, а новітня ціна почала застосовуватись з 11.12.2023).

Суд зазначає, що передбачена умовами договору про постачання електричної енергії споживачу зміна умов цього договору у випадку зміни регульованих цін (тарифів) і нормативів, які є складовими ціни електричної енергії, не доводить виникнення у відповідача права змінити вартість електричної енергії, що поставляється ним за договором, у зв`язку із коливанням цін на ринку. При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну, постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику при проведенні процедури закупівлі, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції). Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.03.2024 у справі № 910/401/23.

Однак, вказані вимоги відповідачем при укладенні додаткових угод № 4 від 07.09.2023 та № 7 від 19.12.2023 дотримані не були.

Враховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку, що додаткові угоди № 4 від 07.09.2023 та № 7 від 19.12.2023 укладено між позивачем-1 та відповідачем без належного обґрунтування та документального підтвердження.

Частиною 4 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

За загальним правилом істотні умови договору про закупівлю, однією з яких є ціна товару, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі (частина 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі»). Однак зазначена норма передбачає випадки, коли допустима зміна істотних умов договору про закупівлю.

У спірних правовідносинах договір про закупівлю та оспорювані додаткові угоди до нього були укладені у період дії положень норм частини п`ятої статті 41 Закону у редакції Закону № 1530-ІХ.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

У абзаці 2 частини 3 ст. 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Отже, Закон України «Про публічні закупівлі» встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме за пунктом 2 частини 5 наведеної норми - у випадку коливання цін на ринку товару чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.

Частиною 1 статті 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Закон України «Про публічні закупівлі» не містить виключень з цього правила.

Отже, як зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 927/1058/21, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов:

відбувається за згодою сторін;

порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, що входив до тендерної документації);

підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку, що обґрунтоване і документально підтверджене постачальником;

ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%;

загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 зазначила, що із системного тлумачення норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі» вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.

Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 Цивільного кодексу України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 Цивільного кодексу України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону України «Про публічні закупівлі», яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 920/19/24 зазначено, що норми пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначають правила внесення змін до договору про закупівлю без проведення нової процедури закупівлі, зокрема, надаючи можливість внесення цих змін у разі збільшення ціни товару, однак за умови, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору не повинне перевищувати нормативно визначеного граничного (порогового) відсоткового значення суми, визначеної в договорі про закупівлю, а не застосовуватися щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Такі послідовні зміни не повинні спрямовуватися на ухиляння від виконання положень цієї норми Закону № 922-VIII.

Інший підхід до розуміння положень пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», який передбачає щоразу з кожним внесення змін можливість збільшення ціни договору до 10%, тобто можливість необмеженого збільшення ціни (понад 10% ціни договору закупівлі) при незмінному загальному розмірі суми закупівлі, може призвести до нівелювання мети законодавчого регулювання процедур закупівлі, адже відкриває шлях до маніпулювання учасниками загальною вартістю пропозицій, внаслідок чого відкривається можливість під час процедури усунути конкурентів, запропонувавши найнижчу ціну, та після укладення договору підвищити ціну до рівня економічно обґрунтованої.

Укладення додаткових угод до договору про закупівлю щодо зміни ціни на товар із урахуванням подібного підходу спотворюватиме результати торгів та зводитиме нанівець економію, яку було отримано під час підписання договору, та, як наслідок, робитиме результат закупівлі невизначеним й зумовлюватиме неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону.

Окрім того, збільшення ціни може призвести до того, що кількість товарів настільки зменшиться, що виконання договору закупівлі в такому обсязі не відповідатиме господарській меті укладення замовником договору закупівлі.

До того ж застосування підходу, який передбачає можливість збільшувати ціну за одиницю товару більше ніж на 10% пропорційно збільшенню ціни товару на ринку, у разі коливання ціни цього товару, спотворюватиме принцип добросовісної конкуренції серед учасників.

З матеріалів справи вбачається, що у комерційній пропозиції до договору № 267 від 30.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу (додаток № 2 до договору) сторони погодили, що ціна на електроенергію становить 5,705436 грн з ПДВ за 1 кВт/год, у тому числі тариф на послуги з передачі електричної енергії.

У зв`язку з ухваленням НКРЕКП постанови № 1788 від 21.12.2022 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК «Укренерго» установлено тариф на послуги з передачі електричної енергії на період з 01.01.2023 по 31.03.2023 (включно) на рівні 380,28 грн/МВт*год без ПДВ, за період з 01.04.2023 по 30.06.2023 (включно) - 430,25 грн/МВт*год без ПДВ та за період з 01.07.2023 по 31.12.2023 (включно) - 485,10 грн/Мвт*год без ПДВ між сторонами були укладені додаткові угоди № 1 від 06.01.2023, № 2 від 10.04.2023, № 3 від 10.07.2023, яким збільшено ціну 1 кВт*год електричної енергії в частині тарифу на послуги з передачі.

Як встановлено судом, укладеною між сторонами додатковою угодою № 4 від 07.09.2023 сторонами погоджено збільшення ціни електричної енергії на 8,6% проте не підтверджено документально коливання цін на ринку в бік збільшення.

Додатковою ж угодою № 7 від 19.12.2023 сторонами збільшено ціну електричної енергії на 11,6% від додаткової угоди № 3 від 10.07.2023, проте не підтверджено документально коливання цін на ринку в бік збільшення та з порушенням граничного розміру збільшення (до 10%).

Відповідно до обмежень, визначених умовами п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», максимально допустимою ціною за одиницю товару за договором № 267 від 30.12.2022 з урахуванням додаткової угоди № 3 від 10.07.2023 є 6,4600668 грн/кВт з ПДВ (ціна електричної енергії 5,872788 грн з ПДВ за 1 кВт/год + 10% = 6,4600668).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що додаткові угоди № 4 від 07.09.2023 та № 7 від 19.12.2023, що передбачали збільшення ціни електричної енергії було укладено без обґрунтування збільшення ціни електричної енергії та з перевищенням граничного ліміту підвищення ціни товару, а саме 10% від ціни визначеної в договорі, у зв`язку з чим відповідачем порушено п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та умови договору № 267 від 30.12.2022.

Суд також зазначає, що укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього, визначених Законом, тим самим спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було отримано під час підписання договору.

Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За правилами частини 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, відсутність належного обґрунтування та документального підтвердження наявності коливання ціни за одиницю товару на ринку та порушення при укладенні додаткових угод № 4 від 07.09.2023 та № 7 від 19.12.2023 пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» є підставою для визнання таких додаткових угод недійсними.

Таким чином, позовні вимоги прокурора про визнання недійсними додаткових угод № 4 від 07.09.2023 та № 7 від 19.12.2023 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 267 від 30.12.2022 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Прокурор в обґрунтування заявленої вимоги про стягнення коштів в розмірі 204.731,21 грн зазначає, що вони безпідставно сплачені з державного бюджету на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

За приписами ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однієї із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинення або була відсутня взагалі.

Вказаний правовий висновок міститься у поставі Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 918/101/18.

Так, на підставі акту приймання-передачі електричної енергії № РТЕ від 07.09.2023 за отриману у серпні 2023 року електроенергію у розмірі 18663 кВт*год та у розмірі 10265 кВт*год (загалом 28928 кВт*год) позивачем-1 було сплачено 175.074,52 грн (включаючи ПДВ у розмірі 29.179,09 грн). Як вбачається з даного акту за електричну енергію у розмірі 10265 кВт*год було сплачено за тарифом 5,31504 грн за 1 кВт*год, що становить 54.558,89 грн без ПДВ (5,31504*10265). При цьому, у випадку, якщо вартість 1 кВт*год складала ціну, яка була передбачена у договорі з урахуванням змін, визначених додатковою угодою № 3 від 10.07.2023 - 4,89399 грн за 1 кВт*год, позивачу-1 довелося б сплатити за електричну енергію відповідно до вказаного акту 141.573,34 грн (4,89399 грн*28928), а включаючи ПДВ у розмірі 28.314,67 грн - 169.888,01 грн (4,89399 грн*28928 кВт*год + 4,89399 грн*28928 кВт*год*0,2), що на 5.186,51 грн менше, ніж було заплачено (175.074,52 грн - 169888,1 грн).

Крім того, відповідно акту приймання-передачі електричної енергії № РТЕ від 10.10.2023 за отриману у вересні 2023 року електроенергію у розмірі 34113 кВт*год позивачем-1 було сплачено 217.574,35 грн (включаючи ПДВ у розмірі 36262,39 грн). Відповідно до казаного акту вартість електричної енергії за 1 кВт*год становила 5,31504 грн без ПДВ. При цьому, у випадку, якщо вартість 1 кВт*год складала ціну, яка була передбачена у договорі з урахуванням змін, визначених додатковою угодою № 3 від 10.07.2023 - 4,89399 грн за 1 кВт*год, позивачу-1 довелося б сплатити за електричну енергію відповідно до вказаного акту 166.948,68 грн (4,89399 грн*34113), а включаючи ПДВ у розмірі 33.389,74 грн - 200.338,42 грн (4,89399 грн*34113 кВт*год + 4,89399 грн*34113 кВт*год*0,2), що на 17.235,93 грн менше, ніж було заплачено (217.574,35 грн - 200.338,42 грн).

Також відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії № РТЕ від 06.11.2023 за отриману у жовтні 2023 року електроенергію у розмірі 81240 кВт*год позивачем-1 було сплачено 518.152,62 грн (включаючи ПДВ у розмірі 86.358,77 грн). Відповідно до вказаного акту вартість електричної енергії за 1 кВт*год становила 5,31504 грн без ПДВ. При цьому, у випадку, якщо вартість 1 кВт*год складала ціну, яка була передбачена у договорі з урахуванням змін, визначених додатковою угодою № 3 від 10.07.2023 - 4,89399 грн за 1 кВт*год, позивачу-1 довелося б сплатити за електричну енергію відповідно до вказаного акту 397.587,75 грн (4,89399 грн*81240), а включаючи ПДВ у розмірі 79.517,55 грн - 477.105,3 грн (4,89399 грн*81240 кВт*год + 4,89399 грн*81240 кВт*год*0,2), що на 41.047,32 грн менше, ніж було заплачено (518.152,62 грн - 477.105,3 грн).

На підставі акту приймання-передачі електричної енергії № РТЕ/1 від 14.11.2023 за отриману у жовтні 2023 року електроенергію у розмірі 3224 кВт*год позивачем-1 сплачено 20.562,83 грн (включаючи ПДВ у розмірі 3.427,14 грн). Відповідно до вказаного акту вартість електричної енергії за 1 кВт*год становила 5,31504 грн без ПДВ. При цьому, у випадку, якщо вартість 1 кВт*год складала ціну, яка була передбачена у договорі з урахуванням змін, визначених додатковою угодою № 3 від 10.07.2023 - 4,89399 грн за 1 кВт*год, позивачу-1 довелося б сплатити за електричну енергію відповідно до вказаного акту 15.778,22 грн (4,89399 грн*3224), а включаючи ПДВ у розмірі 3.155,64 грн - 18.933,86 грн (4,89399 грн*3224 кВт*год + 4,89399 грн*3224 кВт*год *0,2), що на 1.628,97 грн менше, ніж було заплачено (20.562,83 грн - 18.933,86 грн).

Також на підставі акту приймання-передачі електричної енергії № РТЕ від 11.12.2023 за отриману у листопаді 2023 року електроенергію у розмірі 85428 кВт*год позивачем-1 було сплачено 544.863,89 грн (включаючи ПДВ у розмірі 90.810,65 грн). Відповідно до вказаного акту вартість електричної енергії за 1 кВт*год становила 5,31504 грн без ПДВ. При цьому, у випадку, якщо вартість 1 кВт*год складала ціну, яка була передбачена у договорі з урахуванням змін, визначених додатковою угодою № 3 від 10.07.2023 - 4,89399 грн за 1 кВт*год, позивачу-1 довелося б сплатити за електричну енергію відповідно до вказаного акту 418.083,78 грн (4,89399 грн*85428), а включаючи ПДВ у розмірі 83.616,76 грн - 501.700,54 грн (4,89399 грн*3224 кВт*год + 4,89399 грн*3224 кВт*год *0,2), що на 43.163,35 грн менше, ніж було заплачено (544.863,89 грн - 501.700,54 грн).

Крім того, відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії № РТЕ від 19.12.2023 за отриману у грудні 2023 року електроенергію у розмірі 49946 кВт*год та у розмірі 104888 кВт*год (загалом 154834 кВт*год) позивачем-1 було сплачено 1.005.776,39 грн (включаючи ПДВ у розмірі 167.629,4 грн). Відповідно до вказаного акту вартість електричної енергії за 1 кВт*год становила 5,31504 грн без ПДВ за електроенергію об`ємом 49946 кВт*год та 5,4599382 грн без ПДВ за електроенергію об`ємом 104888 кВт*год. При цьому, у випадку, якщо вартість 1 кВт*год складала ціну, яка була передбачена у договорі з урахуванням змін, визначених додатковою угодою № 3 від 10.07.2023 - 4,89399 грн за 1 кВт*год, позивачу-1 довелося б сплатити за електричну енергію відповідно до вказаного акту 757.756,05 грн (4,89399 грн*154834), а включаючи ПДВ у розмірі 151.551,21 грн - 909.307,26 грн (4,89399 грн*154834 кВт*год + 4,89399 грн*154834 кВт*год *0,2), що на 96.469,13 грн менше, ніж було заплачено (1.005.776,39 грн - 909.307,26 грн).

Отже, загалом позивачем-1 у період з серпня 2023 року по грудень 2023 року на підставі додаткових угод № 4 та № 7 на користь відповідача було надмірно сплачено грошові кошти на загальну суму 204.731,21 грн (5.186,51 грн + 17.235,93 грн + 41.047,32 грн + 1.628,97 грн + 43.163,35 грн + 96.469,13)

Суд погоджується з розрахунками прокуратури та приходить до висновку, що оскільки додаткові угоди № 4 від 07.09.2023 та № 7 від 19.12.2023 є недійсними, то ціна поставленої електричної енергії за період з серпня по грудень 2023 року має становити згідно умов додаткової угоди № 3 від 10.07.2023 - 4,89399 грн за 1 кВт*год без ПДВ, а з урахуванням ПДВ 5,872788 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги прокуратури про стягнення з відповідача безпідставно сплачених коштів в сумі 204.731,21 грн обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь Полтавської обласної прокуратури.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 07.09.2023 до договору № 267 від 30.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладену Відділом освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «РТЕ Юкрейн».

3. Визнати недійсною додаткову угоди № 7 від 19.12.2023 до договору № 267 від 30.12.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладену Відділом освіти, молоді та спорту Пирятинської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «РТЕ Юкрейн».

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РТЕ Юкрейн» (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, літера В, офіс 11; ) надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 204.731 (двісті чотири тисячі сімсот тридцять одну) грн 21 коп. на користь місцевого бюджету Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РТЕ Юкрейн» (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, літера В, офіс 11; ) на користь Полтавської обласної прокуратури (36000, м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7; ) 7.301 (сім тисяч триста одну) грн 58 коп. судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 02.03.2026.

СуддяВ.В.Сівакова