ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2026 р. Справа№ 910/10196/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджітех» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат

у справі №910/10196/25 (суддя Джарти В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджітех»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 14 823 928,10 грн (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 17.10.2025), -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджітех» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 17 193 472,78 грн, з яких: 10 911 577,75 грн - основний борг, 1 516 993,05 грн - три відсотки річних, 4 686 567,99 грн інфляційних втрат, 44 062,87 грн пеня та 34 271,12 грн штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2025 у справі №910/10196/25 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджітех» 10 911 577,75 грн основної заборгованості, 295 956,61 грн три проценти річних, 1 102 127,02 грн інфляційних витрат та 147 715,94 грн судового збору. У іншій частині позову про стягнення 1 956 713,97 грн інфляційних втрат, 557 552,75 грн трьох процентів річних, 30 171,19 грн судового збору відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 02.01.2026 у справі №910/10196/25 стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджітех» 41 519,57 грн витрат на правничу (правову) допомогу.

Постановами Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2026:

апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2025 у справі №910/10196/25 залишено без задоволення;

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджітех» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2025 у справі № 910/10196/25 задоволено частково;

рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2025 у справі №910/10196/25 змінено в частині нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2025 у справі №910/10196/25 залишено без змін;

апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.01.2026 у справі № 910/10196/25 залишено без задоволення. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.01.2026 у справі №910/10196/25 змінено.

26.02.2026 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджітех» надійшла заява, в якій останній просить ухвалити додаткову постанову про стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджітех» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 200 000, 00 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/10196/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою суду від 02.03.2026 призначено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі №910/10196/25 без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

10.03.2026 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від Державного підприємства «Гарантований покупець» надійшли заперечення на заяву про стягнення судових витрат, в якій останній заперечує проти заяви та просить зменшити витрати до 1 000,00 грн.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджітех» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/10196/25, дійшла до наступних висновків.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачем подані 26.02.2026, тобто у строк, встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України, а саме протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем додано: Договір про надання правової допомоги №02/06/Е від 02.06.2025, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджітех» (далі - Клієнт) та та адвокатом Марковою Т.Л. (далі - Адвокат), предметом якого є надання правової допомоги клієнту щодо консультування з правових питань, підготовки, подання процесуальних та інших документів та представництва інтересів у господарських судах всіх інстанцій.

Відповідно до п. 4.2. сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) є фіксованою і становить 2% від суми позову, але не менше 343 869, 46 грн та сплачується у строки узгоджені сторонами додатково.

24.02.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджітех» та адвокатом Марковою Т.Л. було підписано акт приймання виконаних робіт наданих послуг на суму 200 000, 00 грн із правничої допомоги щодо супроводу судової справи №910/10196/25 у Північному апеляційному господарському суді.

Стосовно заявленого клопотання відповідача про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 1 000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Для встановлення розумного розміру наданих послуг адвоката слід надати належну правову оцінку договору у сукупності з іншими доказами, складністю справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконання робіт, ціною позову та (або) значення справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Як зауважила Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховний Суд у справі № 905/1795/18, у справі № 922/2685/19, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу в цій справі суд також враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Крім того Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В питанні розподілу витрат на правничу допомогу суд враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 927/153/22).

Колегія суддів, оцінивши подану до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2025 у справі №910/10196/25, встановила, що викладена у ньому правова позиція не відрізняється від доводів, які були викладені у позові, поданого у суді першої інстанції.

Колегія суддів враховує, позиція представника позивача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору, оскільки цей ж адвокат надавав правову допомогу як у першій, так і у апеляційній інстанції, тому, відповідно, був обізнаний з усіма деталями, що випливають із даної справи.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17 та від 21.10.2021 у справі №420/4820/19).

Водночас, стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Отже, дослідивши клопотання про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, колегія суддів вважає, що розмір заявлених витрат на правничу (правову) допомогу у сумі 200 000,00 грн не відповідає критерію обґрунтованості, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних, неспівмірні із складністю справи і необхідним обсягом правничих послуг, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини цієї справи матиме надмірний характер.

А тому, надавши оцінку доказам та доводам сторін щодо розподілу відповідних витрат, керуючись зокрема, такими критеріями як обґрунтованість, пропорційність, співмірність та розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи приписи частини 4 статті 126 та частини 5 статті 129 ГПК України, з огляду на обсяг виконаних робіт та те, що правова позиція позивача була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору, враховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин даної справи, колегія суддів дійшла до висновку, що справедливим та співрозмірним є стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

При цьому, За приписами частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому, оскільки апеляційна скарга позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2025 у справі №910/10196/25 була задоволена частково, згідно приписів ч. 4 ст. 129 ГПК України на відповідача підлягають покладенню 18 922,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у суді апеляційної інстанції.

А тому, з огляду на викладене вище, судова колегія вважає за необхідне прийняти додаткову постанову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджітех» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 18 922,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджітех» задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27; ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджітех» (03127, місто Київ, проспект Голосіївський, будинок, 100/2; ідентифікаційний ) 18 922,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

3. В решті вимог заяви відмовити.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені Господарським процесуальним кодексом України порядку і строки.

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко