ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2026 р. Справа№ 910/6974/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Гаврилюка О.М.

Суліма В.В.

розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2025

по справі №910/6974/25 (суддя - Ярмак О.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни

про стягнення коштів у розмірі 118 027,98 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Акціонерне товариство "Українська залізниця" (надалі також - позивач, АТ "Українська залізниця") звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни (надалі також - ФОП Чайка В.В., скаржник) з вимогою про стягнення на користь регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" штрафні санкції за договором № ПР/Д-24791/НЮ від 25.12.2024 у розмірі 118 027,98 грн., в тому числі пеня - 51 122,06 грн., штраф - 66 905,92 грн.

Короткий зміст оскаржуваних рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.10.2025 по справі №910/6974/25 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" 51 122 грн. 06 коп. пені, 28 060 грн. 12 коп. штрафу, 1 625 грн. 13 коп. судового збору.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції вказав, що належним розміром штрафу, який підлягає стягненню з відповідача є штраф у розмірі 28 060,12 грн., який розрахований від вартості несвоєчасно наданих послуг ремонту вантажнопасажирського автомобіля ГАЗ-2705 з простроченням 86 календарних днів.

Водночас, враховуючи ступінь невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, надавши оцінку обставинам договірних відносин, несвоєчасного виконаному зобов`язання, поведінку відповідача, майновий стан обох сторін, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення заявлених штрафних санкцій.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з рішенням, Фізична особа-підприємець Чайка Вікторія Василівна звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2025 у справі № 910/6974/25 в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" 51 122,06 грн пені, 28 060,12 грн штрафу, ухваливши в цій частині нове рішення, яким стягнути з фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" () 5 112,21 грн пені та 2 806,01 грн штрафу. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2025 у справі № 910/6974/25 залишити без змін. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Позивача. Здійснити перерозподіл судових витрат, понесених сторонами у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не тільки не зазнав жодних збитків у процесі виконання зобов`язань відповідачем, але й сам створив об`єктивні перешкоди для їх належного виконання, зокрема через несвоєчасну передачу автомобілів, що унеможливлювало вчасне надання послуг, а також сам не виконав зобов`язання у строк, встановлений Договором. За таких обставин стягнення заявленої позивачем суми штрафних санкцій є нічим іншим, як спробою безпідставного збагачення за рахунок відповідача..

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

12.12.2025 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до того, що стосується факту виконання Договору відповідачем, то згідно з п. 7.4. Договору, сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань. Отже саме по собі виконання договору не може вважатися підставою для зменшення розміру штрафних санкцій за відсутності інших поважних обставин.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Суліма В.В., Гаврилюка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2025 по справі №910/6974/25 залишено без руху. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази, які підтверджують доплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 726 грн 72 коп. та докази про наявність або відсутність електронних кабінетів в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

20.11.2025 від Фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 подано заяву про усунення недоліків до якої долучено докази оплати судового збору та докази про наявність або відсутність електронних кабінетів в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі №910/10315/24 - залишено без руху, роз`яснено право на усунення недоліків апеляційної скарги.

30.10.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" надійшла заява про усунення недоліків із доказами доплати судового збору, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору, з якої вбачається, що апелянтом сплачено судовий збір у визначеному судом розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною Фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2025 по справі №910/6974/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 22.11.2024 року між позивачем (замовником) та відповідачем (виконавцем) було укладено договір № № ПР/Д-24791/НЮ, за умовами якого виконавець зобов`язався надати замовнику послуги з поточного ремонту легкового автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT 1 одиниця, Код ДК 021:2015:50112100-7, Послуги з поточного ремонту мікроавтобуса VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2 одиниці, Код ДК 021:2015:50112100-7, Послуги з поточного ремонту вантажнопасажирського автомобіля ГАЗ-2705 1 одиниця, Код ДК 021:2015:50114100-8 Код ДК 021:2015 - 50110000-9 "Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання".

Відповідно до п. 5.2 Договору, зазначені послуги надаються протягом 10 календарних днів з дня відправлення письмової рознарядки АТ "Укрзалізниця", яка є підтвердженням готовності до отримання послуг.

25.11.2024 позивач направив відповідач письмову рознарядку № Д Придн-05/1386 засобами електронного зв`язку на електронну пошту, яка зазначена у договорі, а саме: .

Також 26.11.2024 позивач поштою направив відповідачу вказану рознарядку, що підтверджується наявним у матеріалах справи описом вкладення до цінного листа.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний надати послуги за Договором не пізніше 06.12.2024.

У зв`язку із неналежним виконанням договору № ПР/Д-24791/НЮ від 25.12.2024 позивач звернувся із позовом про стягнення 118 027,98 грн., в тому числі пеня - 51 122,06 грн., штраф - 66 905,92 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийняті постанови

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин: дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу «повітряна тривога», перебування членів колегії суддів на лікарняному, у відпустках та інші чинники.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи окремо та в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

З приводу посилань відповідача щодо прострочення позивача як кредитора у зв`язку простроченням надання позивачем транспортних засобів на ремонт, а тому відлік 10-денногог строку для проведення ремонту має відраховуватися від дня передачі йому таких транспортних засобів, суд зазначає наступне.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Відповідно до умов п. 5.3. Договору за умови надання послуг за межами місця дислокації автомобіля, транспортування (доставка) автомобіля на територію відповідача та з території відповідача до місця дислокації автомобіля, здійснюється за рахунок та силами відповідача.

Всупереч ст. 74 ГПК України доказів вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які перешкоджали своєчасному виконанню відповідачем зобов`язань за договором суду не подано. Посилання відповідача на його листи від 12.12.2024 та 24.12.2024 не спростовують вище встановленого факту. Таким чином доводи відповідача з цього приводу необґрунтовані.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано скаржником у своїй апеляційній скарзі, що ремонт легкового автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT 1 одиниця, мікроавтобусів VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2 одиниці виконано 06.01.2025, що підтверджується Актами здачі-приймання наданих послуг №№1212, 1255, 1256 від 06.01.2025.

Таким чином, прострочення виконання Договору в цій частині зі сторони відповідача тривало з 07.12.2024 по 05.01.2025, що становить 30 календарних днів. Ремонт вантажопасажирського автомобіля ГАЗ-2705 1 одиниця, виконано 04.03.2025, що підтверджується Актом здачі-приймання наданих послуг № 1282 від 04.03.2025. Таким чином, прострочення виконання Договору в цій частині зі сторони відповідача тривало з 07.12.2024 по 03.03.2025, що становить 86 календарних днів.

Згідно з п.1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 7.3 договору за несвоєчасне надання послуг виконавець сплачує пеню у розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф 7% від вартості несвоєчасно наданих послуг.

Колегією суддів встановлено, що відповідачем було допущено прострочення надання послуг за спірним договором, доказів спростування вказаних обставин суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за відсутності доказів надання послуг за договором у передбачені строки, позивач вправі заявляти вимоги про стягнення неустойки.

Колегія суддів, здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем 51 122,06 грн. пені, констатує, що судом першої інстанції вірно задоволено вказані вимоги, оскільки вказані розрахунки є вірними.

Крім того позивачем заявлено до стягнення з відповідача 66 905,92 грн. штрафу.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем штрафу, колегія суддів зазначає, що позивачем проведено нарахування штрафу всупереч умовам договору та вимогам чинного законодавства, нараховуючи штраф від всієї вартості несвоєчасно наданих послуг, а не від вартості невиконаних зобов`язань понад 30 днів.

Таким чином колегія суддів констатує, що належним розміром штрафу, який підлягає стягненню з відповідача є штраф у розмірі 28 060,12 грн., який розрахований від вартості несвоєчасно наданих послуг ремонту вантажопасажирського автомобіля ГАЗ-2705 з простроченням 86 календарних днів.

В іншій частині в позовних вимогах судом першої цілком правомірно відмовлено.

Колегія суддів принагідно звертає увагу, що позивачем у апеляційному порядку не оскаржується рішення в частині, якою було відмовлено в задоволенні позову.

З приводу клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, у контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому за положенням ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Однак, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідач посилається на недоведеність збитків як на одну з підстав для зменшення розміру штрафних санкцій (стор. 3-4 апеляційної скарги).

Неустойка (штраф, пеня) є одним із видів забезпечення виконання зобов`язань (ст.546 ЦК України). Встановлення штрафу за неналежне виконання зобов`язань, має на меті дисциплінувати учасників цивільних правовідносин, забезпечити неухильність виконання договорів. В той же час, зменшення розміру штрафу за неналежне виконання умов договору заохочує учасників договірних відносин до недбалого ставлення до своїх зобов`язань. До аналогічних висновків дійшов Верховний суд у справі № 911/683/21 (п. 5.47 Постанови від 14.06.2023).

Порушення договору тягне не лише матеріальні збитки, які можуть бути обраховані у грошовому еквіваленті, але також шкоду нематеріального характеру, зокрема порушення організації роботи підприємства (відхилення від графіків виконання робіт), нераціональне використання людських ресурсів тощо. Тому для застосування неустойки, на відміну від стягнення збитків, не вимагається встановлення конкретного розміру матеріальної шкоди в грошовому еквіваленті.

Скаржник стверджує, що умови про відповідальність свідчать про істотний дисбаланс сторін внаслідок монопольного становища позивача (стор. 4-5 апеляційної скарги).

Колегія суддів зазначає, що договір, як зазначено в його преамбулі, укладено за результатами електронних торгів, участь в яких не була обов`язковою для відповідача. Так само, відповідач міг відмовитися від укладання договору і після оголошення його переможцем торгів, якщо вважав умови договору несправедливими (дискримінаційними), або такими, що їх неможливо виконати.

Розмір штрафних санкцій, погоджений сторонами в п. 7.3 Договору, відповідає розміру, встановленому ч.2 ст. 231 ГК України (був чинним на момент укладення Договору). Отже, наслідки неналежного виконання договору були передбачуваними і зрозумілими для Відповідача, а сума штрафних санкцій відповідає загальним засадам цивільного законодавства у порівнянні із сумою неналежно виконаного зобов`язання.

Також скаржник як на підставу зменшення розміру штрафних санкцій посилається також на те, що послуги з ремонту хоч і з порушенням строків, але все ж були виконані (стор. 5 апеляційної скарги).

Що стосується факту виконання Договору відповідачем, то згідно з п. 7.4. Договору, сплата штрафних санкцій не звільняє сторони від виконання своїх зобов`язань. Отже саме по собі виконання договору не може вважатися підставою для зменшення розміру штрафних санкцій за відсутності інших поважних обставин.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не доведено наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій та жодним чином не обґрунтовано відсоток (90%), на який він просить зменшити розмір штрафу та пені.

Враховуючи ступінь невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, надавши оцінку обставинам договірних відносин, несвоєчасного виконаному зобов`язання, поведінку відповідача, майновий стан обох сторін, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для зменшення заявлених штрафних санкцій.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів досліджено та відхиляються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення та додаткового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, а оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2025 по справі №910/6974/25, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни на рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2025 по справі №910/6974/25 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.10.2025 по справі №910/6974/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Фізичною особою-підприємцем Чайкою Вікторією Василівною.

4. Матеріали справи № 910/6974/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Гаврилюк

В.В. Сулім