ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 Справа № 914/3301/25

За позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Алхімік Промислові рішення, м.Київ

до відповідача: Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, м.Львів

про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу від 21.08.2025 №63/172-р/к по справі №63/9-01-119-2024.

Суддя У.І. Ділай

Секретар Ю.І.Кохановська

За участі представників:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2025 справу №914/3301/25 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 03.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 18.11.2025 на 10:00 год.

17.11.2025 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами.

Ухвалою від 18.11.2025 розгляд справи відкладено на 09.12.25 на 10:00 год.

Ухвалою від 09.12.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено судове засідання на 13.01.26 на 10:40 год.

Судове засідання 13.01.2026 не відбулось у зв`язку із відімкненням у будівлі Господарського суду Львівської області електроенергії згідно графіку погодинних відключень на 13.01.2026 (електроенергія відсутня з 08:00 год до 12:30 год). Відтак ухвалою від 13.01.2026 призначено наступне судове засідання на 03.02.2026 на 10:00 год.

03.02.2026 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.02.2026 р. на 13:00 год.

Ухвалою від 17.02.2026 розгляд справи відкладено на 03.03.2026 на 13:00 год.

03.03.2026 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, зазначає, що заперечення, викладені у відзиві підтримує та просить в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Алхімік Промислові рішення відмовити.

У судове засіданні 03.03.2026 позивач та відповідач не з`явились.

У процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Позивач у листопаді 2023 року брав участь у публічній закупівлі UА-2023-11-02-011406-а з реалізації ВП "Рівненська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" товару ДК 021:2015: 14810000-2 Абразивні вироби на очікувану вартість 3 347 523,37 грн, на якій подав власну тендерну пропозицію.

У грудні 2023 року - публічну закупівлю UА-2023-11-02-011406-а було відмінено, внаслідок чого не обрано переможця, при цьому жодних порушень антимонопольного законодавства Позивачем - не вчинено.

25.08.2025 позивач отримав від Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України поштове Рішення адміністративної колегії ЗМТВ АМКУ від 21.08.2025 № 63/172-р/к по справі № 63/9-01-119-2024 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Даним рішенням визнано порушення позивача, передбачене п. 1 ст. 50, п. 4 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» під час проведення публічної закупівлі UА-2023-11-02-011406-а та накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн на позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕРТУЛ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЙ ІНСТРУМЕНТ». На думку позивача накладення штрафу є необгрунтованим, прийнятим з порушенням чинного законодавства та таким, що порушує його майнові права та інтереси з огляду на наступне.

По перше, у своєму рішенні відповідач безпідставно акцентує увагу на наявності однакових невідповідностей у тендерних пропозиціях, поданих Позивачем ТзОВ «КИЙ ІНСТРУМЕНТ» та ТзОВ «ЛІДЕРТУЛ». Позивач категорично не погоджується з такими висновками, оскільки не перебуває у жодних відносинах контролю або підпорядкування із зазначеними суб`єктами господарювання, не має можливості впливати на зміст, спосіб чи порядок формування їхніх тендерних пропозицій, а також не може нести відповідальність за дії незалежних учасників процедури закупівлі. Взаємовідносини позивача з ТзОВ «КИЙ ІНСТРУМЕНТ» та ТзОВ «ЛІДЕРТУЛ» носили виключно господарський характер та здійснювалися в межах чинного законодавства України, без будь-яких ознак спільного узгодження дій під час участі у тендері. Позивач у межах публічної закупівлі UА-2023-11-02-011406-а діяв як самостійний суб`єкт господарювання, і не може бути відповідальним за документи, подані іншими учасниками процедури закупівлі, які є повністю автономними у своїй господарській діяльності та ухвалюють рішення щодо участі у тендерах самостійно й на власний розсуд.

Сам лише факт подібності окремих документів, поданих різними учасниками, не може вважатися належним доказом узгоджених антиконкурентних дій або спотворення результатів торгів. Така подібність пояснюється стандартизованою структурою тендерної документації, уніфікованими формами довідок та типовими вимогами замовників, що є звичайною практикою у сфері публічних закупівель.

Більше того, подібність окремих фрагментів тендерних документів або використання схожих шаблонів не є свідченням узгоджених дій, оскільки тендерна практика в Україні має сталу документальну форму, а вимоги замовників нерідко передбачають однаковий обсяг і зміст інформації, що підлягає поданню. Позивач, як і інші учасники процедури, здійснює діяльність у сфері реалізації аналогічних товарів, що зумовлює збіг у номенклатурі товарних позицій та використанні стандартних технічних описів. Це є природним наслідком ринкової спеціалізації та не може розцінюватись як ознака координації поведінки на торгах.

Візуальна схожість сканованих документів пояснюється наявністю чітко визначеного переліку файлів, які обов`язково подаються при участі у процедурах закупівель, та однаковими вимогами щодо оформлення таких документів.

По друге, відповідач у оскаржуваному рішенні безпідставно, на думку позивача, зазначає, що позивач, ТзОВ «ЛІДЕРТУЛ» та ТзОВ «КИЙ ІНСТРУМЕНТ» використовують однакові ІР-адреси у своїй господарській діяльності, такі висновки побудовані на припущеннях і технічно необгрунтовані, адже використання однакової ІР-адреси не є тотожним використанню одного й того ж комп`ютерного обладнання або спільної інфраструктури. ІР-адреса лише ідентифікує точку доступу до мережі Інтернет, і збіг таких даних може бути наслідком використання спільного провайдера. Такий збір не є свідченням обміну інформацією між учасниками або скоординованості їхніх дій, тим більше в межах процедур публічних закупівель, які проводяться через електронну систему із захищеним протоколом ідентифікації користувачів.

Висновки Відповідача, наведені у пункті 51 оскаржуваного рішення, щодо нібито створення умов для обміну інформацією завдяки спільному доступу до Інтернету, є непідтвердженими і не відповідають дійсності, оскільки сам факт користування однією точкою доступу не може тлумачитись як доказ фактичного обміну даними або координації поведінки суб`єктів господарювання.

По третє, у оскаржуваному рішенні відповідач зазначає про перебування однієї і тієї ж особи ( ОСОБА_1 ) у трудових відносинах із позивачем, ТзОВ «ЛІДЕРТУЛ» та ТзОВ «КИЙ ІНСТРУМЕНТ». Такі твердження позивач заперечує, зазначає, що вони не ґрунтуються на належних доказах і є спотвореним тлумаченням. Відповідач фактично підмінив поняття «трудових відносин» поняттям «цивільно-правових ділових зв`язків». Позивач наголошує, що ОСОБА_1 ніколи не брав участі у підготовці або поданні тендерних пропозицій позивача, не мав жодного стосунку до процедур публічних закупівель, не здійснював будь-яких дій, пов`язаних із формуванням або завантаженням документів. Будь-яка форма співпраці з цією особою мала обмежений і суто технічний характер, пов`язаний з податковим супроводом окремих господарських операцій позивача, і не виходила за межі законної господарської діяльності, передбаченої Цивільним кодексом України та Законом України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність».

По четверте, позивач заперечив наявність спільних технічних характеристик файлів, поданих ним та іншими учасниками процедури закупівлі, версії програм. Наявність у файлів схожих технічних параметрів (таких як версія РDР-документу, модель сканера або програмного забезпечення) не є свідченням узгоджених дій чи спільного походження документів. Формат РDР є універсальним міжнародним стандартом обміну електронними документами, який застосовується для сканування, підписання, архівування та подання документів . Загальновідомо, що пристрої та програмне забезпечення торговельної марки Саnоn належать до найбільш розповсюджених у світі, активно використовуються, у тому числі в органах державної влади, установах, організаціях. Сам по собі збіг технічних характеристик (тип пристрою, версія ПЗ, параметри сканування) не може вважатись доказом координації чи спільного авторства документів. Схожість часу подання тендерних пропозицій також не може вважатися свідченням змови або узгодженості поведінки учасників. Така обставина є логічним наслідком встановлених строків подання пропозицій. Як правило, більшість учасників готує документи у період, максимально наближений до кінцевої дати подання, що пояснюється потребою в актуалізації цінових пропозицій, довідок, сертифікатів тощо.

У свою чергу, будь-які висновки щодо «ідентичності файлів» могли би мати доказове значення лише за умови проведення відповідної судово-технічної експертизи, яка встановила б, що документи створені на одному технічному пристрої, тією ж особою або з використанням спільних технічних ресурсів. Оскільки така експертиза не проводилась, а Відповідач обмежився загальними технічними припущеннями, його висновки не можуть бути визнані належними доказами.

По п`яте, як зазначає позивач, фактична наявність у минулому звичайних господарських зв`язків між суб`єктами господарювання не є і не може бути доказом антиконкурентних узгоджених дій у розумінні Закону України «Про захист економічної конкуренції». Господарська співпраця у вигляді купівлі-продажу товарів, поставки продукції чи надання послуг є типовою формою комерційної взаємодії у ринкових умовах і не має жодного відношення до координації дій підчас участі у процедурах публічних закупівель. Як позивач, так і інші суб`єкти, згадані у рішенні відповідача, здійснюють подібні види господарської діяльності, що об`єктивно зумовлює взаємодію між ними у звичайному комерційному обороті. Для встановлення антиконкурентних узгоджених дій необхідно довести наявність умислу учасників на спотворення результатів торгів, тобто цілеспрямовану координацію поведінки під час участі у закупівлі. У даному випадку Відповідач не навів жодного належного доказу, який би свідчив про існування такої домовленості або обміну інформацією між учасниками тендеру.

Спір виник внаслідок того, що позивач не погоджується з висновками відповідача. Відповідно до прохальної частини позову, позивач просить визнати недійсним та скасувати Рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» №63/172-р/к у справі №63/9-01-119-2024 від 21.08.2025, яким накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Алхімік» Промислові рішення» штраф на суму 68000,00 грн.

Відповідачем подано відзив на позов, в якому він доводи позовної заяви заперечив, зазначивши таке.

Як зазначається у відзиві на позов, за результатами розгляду справи № 63/9-01-119-2024 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції відповідачем прийнято рішення, яким встановлено факти, що у своїй сукупності свідчать про те, що під час підготовки цінових пропозицій для участі в торгах учасники діяли узгоджено, що підтверджується, зокрема, таким:

1. Однакові невідповідності у поданих тендерних пропозиціях. У пункті 4.1 спірного рішення адміністративною колегією встановлено, що відповідачі спільно зазначили у формі документу «Тендерна пропозиція» виробника товару відмінного від зазначеного виробника товару у документі «Технічна специфікація» та не надали необхідних документів, що не може бути випадковим збігом та свідчить про узгоджену поведінку під час підготовки тендерних пропозицій для участі в торгах.

2. Наявність спільних ІР- адрес. Колегією у п.4.2 встановлено, що під час входу ТзОВ «ЛІДЕРТУЛ» та ТзОВ «Алхімік» Промислові рішення» в аукціон на торги ТзОВ «ЛІДЕРТУЛ» та ТОВ «Алхімік «Промислові рішення» заходили з однієї IP-адреси; під час подання відповідачами тендерних пропозицій та завантаження документів відповідачі для подання комерційних пропозицій та завантаження документів до пропозицій використовували спільну ІР-адресу; під час подання відповідачами податкової звітності ТзОВ «КИЙ ІНСТРУМЕНТ», ТзОВ «ЛІДЕРТУЛ» та ТзОВ «Алхімік» Промислові рішення» надсилали податкову звітність з однієї ІР-адреси; під час послідовного входу відповідачів до системи «Клієнт-Банк» Акціонерного товариства «ОТП Банк» ТзОВ «КИЙ ІНСТРУМЕНТ», ТзОВ «ЛІДЕРТУЛ» та ТзОВ «Алхімік» Промислові рішення» послідовно входили до системи дистанційного банківського обслуговування «Клієнт-банк» з одних ІР-адрес. На думку відповідача, такі дії в сукупності свідчать про наявність спільного доступу учасників до мережі інтернет та створення умов для обміну інформацією між ними під час участі кожного з них у торгах.

3. Наявність спільних властивостей файлів Відповідачів(п.4.3 рішення) окремі файли відповідачів містять спільні параметри, що не може бути випадковим збігом та свідчить про спільну підготовку документів тендерних пропозицій відповідачів для участі у торгах.

4. Одночасне перебування однієї і тієї ж фізичної особи у трудових відносинах з відповідачами до, під час та після проведення торгів (п.4.4 рішення)- ОСОБА_1 до, під час та після періоду торгів був пов`язаний відносинами з ТзОВ «ЛІДЕРТУЛ» (обіймав посаду менеджера), ТзОВ «Алхімік» Промислові рішення» (представляв інтереси суб`єкта господарювання у органах ДПС України) та ТзОВ «КИЙ ІНСТРУМЕНТ» (обіймав посаду керівника). Така пов`язаність сприяє обміну інформацією між ними під час підготовки та участі в торгах.

5. Наявність спільної господарської діяльності відповідачів до, під час та після проведення торгів (п.4.5 рішення) протягом травня-грудня 2023 року між ТзОВ «ЛІДЕРТУЛ», ТзОВ «Алхімік» Промислові рішення» та ТзОВ «КИЙ ІНСТРУМЕНТ» існували господарські відносини у вигляді купівлі-продажу товарів, що свідчить про наявність умов для обміну інформації між ними під час підготовки та участі у торгах.

6. Подібність документів у найменуванні тендерних пропозицій Відповідачів та однакові реквізити листів у ТзОВ «Алхімік» Промислові рішення та ТзОВ «КИЙ ІНСТРУМЕНТ»(п.4.6 рішення) - низка документів ТзОВ «КИЙ ІНСТРУМЕНТ», ТзОВ «ЛІДЕРТУЛ» та ТзОВ «Алхімік» Промислові рішення» містять однакове найменування та однакові реквізити листів, що свідчить про спільну підготовку документів тендерних пропозицій відповідачів для участі у торгах.

7. Візуальна схожість сканованих документів, які подавалися відповідачами для участі в торгах (п.4.7 рішення) - для участі в торгах відповідачі подали схожі за оформленням та написанням документи (розташування текстової частини документа, спільні помилки, використання спільних шрифтів, подібне змістове наповнення, використання спільних реквізитів листів, спільне використання скорочень без подальшого їх використання), що свідчить про спільну підготовку документів тендерних пропозицій відповідачів для участі у торгах.

Зважаючи на вказане, відповідач зазначає, що сукупність виявлених особливостей у двох суб`єктів господарювання відразу свідчить про узгодження поведінки учасників торгів. За твердженням відповідача, наведеним у відзиві на позов, він діяв відповідно до норм чинного законодавства, позовні вимоги заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із приписами Закону України Про захист економічної конкуренції (далі - Закон № 2210):

- економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (абзац другий статті 1);

- узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання; особи, які чинять або мають намір чинити узгоджені дії, є учасниками узгоджених дій (абзац перший частини першої і частина друга статті 5);

- антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (частина перша статті 6);

- антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (пункт 4 частини другої статті 6);

- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (пункт 1 статті 50);

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (стаття 51);

- за порушення, передбачені, зокрема, пунктом 1 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі, встановленому частиною другою статті 52 Закону № 2210.

За приписами статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються названим Комітетом у межах його компетенції. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства (частини перша і друга статті 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Водночас згідно з частиною першою статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 2210 встановлено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим фактичне настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема, через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків.

Недосягнення суб`єктами господарювання мети, з якою вони узгоджують власну конкурентну поведінку, з причин та обставин, що не залежать від їх волі, не є підставою для встановлення відсутності правопорушення, передбаченого статтею 6 Закону.

Таким чином, у розгляді справ про оскарження рішень АМК щодо визнання дій суб`єктів господарювання антиконкурентними узгодженими для кваліфікації цих дій не є обов`язковою умовою наявність негативних наслідків таких дій у вигляді завдання збитків, порушень прав та охоронюваних законом інтересів інших господарюючих суб`єктів чи споживачів, оскільки достатнім є встановлення самого факту погодження конкурентної поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію.

Отже, для визнання органом АМК порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчиненим достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки тендерної документації, що разом з тим призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури закупівлі.

Негативним наслідком при цьому є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами).

Узгоджена поведінка учасників торгів не відповідає суті конкурсу.

Змагальність під час торгів забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону № 2210 змагальність учасників процедури закупівлі передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.

Близька за змістом правова позиція висловлена у низці постанов Верховного Суду, в тому числі в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 зі справи № 924/381/17, від 12.06.2018 зі справи № 922/5616/15, від 18.10.2018 зі справи № 916/3214/17, від 18.12.2018 зі справи № 922/5617/15, від 05.03.2020 зі справи № 924/552/19, від 11.06.2020 зі справи № 910/10212/19, від 22.10.2019 зі справи № 910/2988/18, від 05.08.2018 зі справи № 922/2513/18, від 07.11.2019 зі справи № 914/1696/18, від 02.07.2020 зі справи № 927/741/19, і підстави для відступу від неї відсутні.

Верховним Судом неодноразово наголошувалося на тому, що господарським судам першої та апеляційної інстанцій під час вирішення справ щодо визнання недійсними рішень АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу, належить здійснювати оцінку обставин справи та доказів за своїм внутрішнім переконанням в порядку частини другої статті 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності.

Закон № 2210 не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від "спільної домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції". Цілком зрозуміло, що така "домовленість" навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України.

Зазначена правова позиція Верховного Суду є сталою та послідовною. Про необхідність врахування наведеної правової позиції у застосуванні приписів статті 86 ГПК України зазначалося у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 22.10.2019 зі справи № 910/2988/18, від 05.08.2019 зі справи № 922/2513/18, від 07.11.2019 зі справи № 914/1696/18, від 11.06.2020 зі справи № 910/10212/19, від 02.07.2020 зі справи № 927/741/19, від 26.01.2021 зі справи № 910/2576/20, від 04.02.2021 у справі № 910/17126/19, від 23.03.2021 у справі № 910/4542/20.

Натомість, застосування приписів статті 86 ГПК України як норми процесуального права має загальний (універсальний) характер для усіх справ.

Під час розгляду цієї справи досліджено та враховано факти у сукупності, а саме: одинакові невідповідності у поданих учасниками торгів тендерних пропозиціях, наявність спільних ІР-адрес, наявність спільних властивостей файлів, одночасне перебування однієї і тієї ж фізичної особи у трудових відносинах з учасниками торгів до, під час та після проведення торгів, наявність спільної господарської діяльності до, під час та після проведення торгів, подібність документів у найменуванні тендерних пропозиціях та однакові реквізити листів у ТзОВ «Алхімік» Промислові рішення» та ТзОВ «КИЙ ІНСТРУМЕНТ», візуальну схожість сканованих документів, що подавались учасниками торгів .

Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а у гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням судочинства завжди є контроль легальності.

Вказаний висновок ґрунтується також на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17, щодо того, що дискреційні повноваження АМК не повинні використовуватися органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником щодо корупції та свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу.

У постанові від 02.07.2019 у справі № 910/23000/17 Велика Палата Верховного Суду наголосила на важливості дотримання принципу належного врядування та унеможливлення свавільного використання дискреційних повноважень, що АМК має враховувати при ухваленні рішень.

З огляду на завдання та основні засади господарського судочинства, закріплені у статті 2 ГПК України, самостійна кваліфікація (перекваліфікація) дій позивача щодо порушення ним законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону № 2210 перебуває поза межами компетенції суду, визначеної статтею 59 Закону № 2210. Аналіз норм процесуального права, які закріплені в ГПК України щодо компетенції суду, дає підстави дійти висновку, що останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.

Відтак, перевіряючи дії АМК на відповідність законодавству України, суд, не втручаючись у дискрецію (вільний розсуд) АМК, з`ясовує і визначає наявність/відсутність, а відтак доведеність/недоведеність, обґрунтованість/необґрунтованість. передбачених статтею 59 Закону № 2210, підстав для визнання недійсним Рішення АМК через призму/ критерії, зокрема в цьому випадку, неповноти з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведеності обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; неправильності застосування норм матеріального права тощо.

Саме таким чином суд і здійснює перевірку на відповідність реалізації дискреції закону (праву), так і на узгодженість рішень/дій, прийнятих на підставі дискреції, з правами особи, загальними принципами публічної адміністрації, процедурними нормами, обставинами справи тощо.

За приписами пунктів 23 та 32 Правил Правила розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, відділення, яким доручено збирання та аналіз доказів, проводяться дії, направлені на всебічне, повне і об`єктивне з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін; у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення.

Згідно з частиною другою статті 35 Закону № 2210 при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

Відповідно до частини першої, другої статті 41 Закону № 2210 доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/416/18, від 23.04.2019 у справі № 910/21046/17.

Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі. Збір доказів здійснюється Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями незалежно від місцезнаходження доказів.

Як встановлено судом, Адміністративною колегією Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у Рішенні 21.08.2025 № 63/172-р/к у справі № 63/9-01-119-2024, встановлені наступні ознаки атиконкурентних узгоджених дій: одинакові невідповідності у поданих учасниками торгів тендерних пропозиціях, наявність спільних ІР-адрес, наявність спільних властивостей файлів, одночасне перебування однієї і тієї ж фізичної особи у трудових відносинах з учасниками торгів до, під час та після проведення торгів, наявність спільної господарської діяльності до, під час та після проведення торгів, подібність документів у найменуванні тендерних пропозиціях та однакові реквізити листів у ТзОВ «Алхімік» Промислові рішення» та ТзОВ «КИЙ ІНСТРУМЕНТ», візуальну схожість сканованих документів, що подавались учасниками торгів.

Суд звертає увагу на ту обставину, що визначені законом дії повинні аналізуватися в сукупності. Тому органи Антимонопольного комітету України, ухвалюючи рішення про порушення вимог антимонопольного законодавства, аналізують усі вчинені відповідними суб`єктами дії.

Позивач у позовній заяві здійснює фрагментацію доказів, з метою їх представлення відірвано один від одного, натомість, сукупність виявлених особливостей у двох суб`єктів господарювання відразу свідчить про узгодження поведінки ТзОВ «Алхімік» Промислові рішення», ТзОВ «ЛІДЕРТУЛ» та ТзОВ «КИЙ ІНСТРУМЕНТ».

Суд приходить до висновку що узгоджена поведінка ТзОВ «Алхімік» Промислові рішення», ТзОВ «ЛІДЕРТУЛ» та ТзОВ «КИЙ ІНСТРУМЕНТ» не відповідає суті конкурсу, узгодження конкурсантами відповідної поведінки призводить до заміни конкуренції на координацію поведінки з метою створення видимості конкуренції в межах торгів.

Координація (узгоджені дії) суб`єктів господарювання може здійснюватися в будь-який спосіб(дія, бездіяльність), зокрема при укладенні ними угод в будь-якій формі; прийнятті об`єднанням рішень в якій-небудь формі, створенні суб`єкта господарювання, метою або наслідком якого є координація конкурентної поведінки між суб`єктами господарювання, які створили вказаний суб`єкт, або між ними і новоствореними суб`єктами господарювання.

При цьому, обмін інформацією та координація поведінки суб`єктів господарювання може бути доведена сукупністю доказів за відсутністю прямих доказів таких дій.

Слід зазначити, що змагальність продавців - учасників конкурентних процедур закупівель, ґрунтується на непевності щодо інших учасників та їх поведінки і зумовлює необхідність кожним з учасників пропонування кращих умов за найнижчими цінами. У випадку, коли учасники торгів домовляються між собою щодо умов своїх тендерних пропозицій - усувається непевність, а відтак усувається конкуренція між ними. Оскільки замовник обмежений у ході здійснення процедури торгів лише тими пропозиціями, які подані, то у разі якщо учасники замінять конкуренцію між собою на координацію, замовник не отримує той результат, який би він мав в умовах справжньої конкуренції, тобто вибір переможця закупівлі на принципах прозорої конкурентної процедури.

Таким чином, узгодження учасниками торгів своїх тендерних пропозицій усуває конкуренцію та змагальність між учасниками, а отже спотворює результат, тобто об`єктивно кращу пропозицію, порушує тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише справжньої конкуренції, про що зазначено в рішенні адміністративної колегії.

Здійснивши аналіз усіх вищевказаних обставин та фактів, суд погоджується із Антимонопольним комітетом вказуючи, що зазначені в рішенні факти у своїй сукупності не можуть бути випадковим збігом обставин чи наслідком дій об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження (координацію) своєї поведінки під час підготовки до участі та участі у торгах. Матеріали справи підтверджують, що позивач діяв не самостійно, що є обов`язковою умовою участі у конкурентних процедурах закупівлі. Такі дії за своїми ознаками уже є спотворенням результатів торгів та усуненням конкуренції.

Таким чином, суд вважає, що оскаржуване рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №63/172-р/к від 21.08.2025 у справі № 63/9-01-119-2024 є законним і скасуванню не підлягає. Натомість позовні вимоги є необґрунтовані, оскільки докази на їх підтвердження не спростовують висновків відповідача про вчинення узгоджених дій, так як зводяться лише до спростування кожної із встановлених відповідачем ознак антиконкурентних дій окремо, без надання оцінки таким ознакам у сукупності, відтак, оскільки в ході розгляду справи позивач не довів належними доказами незаконність оскаржуваного рішення, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог повністю.

Судовий збір слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 73, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України. Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 11.03.2026.

Суддя Уляна ДІЛАЙ