ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.03.2026 Справа № 914/3939/25

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Анни Сніжани Дудяк розглянув матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», м. Київ,

до відповідача 1: Приватного підприємства «Євротерм-Львів», м. Львів,

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Комінус-плюс», м. Львів,

до відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю торгово виробниче підприємство Леотерм, Львівська обл., Яворівський район, смт. Івано-Франкове,

до відповідача 4: ОСОБА_1 , Львівська область, село Зубра,

до відповідача 5: ОСОБА_2 , Львівська область, село Зубра,

предмет позову: солідарне стягнення 4 721 770, 93 грн,

підстава позову: невиконання зобов`язань по генеральному договору про надання банківської послуги - кредитної лінії від 22.08.2023 з додатковими угодами,

за участю представників:

позивача: Бира Ірина Миколаївна,

відповідача 1: не з`явився,

відповідача 2: Куксов Владислав Геннадійович,

відповідача 3: не з`явився,

відповідача 4: не з`явився,

відповідача 5: не з`явився,

встановив:

24.12.2025 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до відповідачів: Приватного підприємства «Євротерм-Львів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Комінус-плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю торгово виробниче підприємство «Леотерм», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення 4 721 770, 93 грн на підставі генерального договору про надання банківської послуги - кредитної лінії від 22.08.2023 з додатковою угодою № 1 від 29.01.2024, додатковою угодою № 2 від 09.08.2024, додатковою угодою № 3 від 29.11.2024, Додатковою угодою № 4 від 02.04.2024, договором про надання банківської послуги-кредитної лінії № МБ-ГЛ-LVO-812/КЛ-7 від 29.01.2024 з додатковою угодою № 1 від 09.08.2024, договором поруки № МБ-LVO-П-11433-812/4 від 19.04.2021, договором поруки № МБ-П-LVO-812/4 від 14.04.2017, договором поруки № МБ-П-LVO-812/3 від 14.04.2017, договором поруки № МБ-LVO-П-11433.7/6 від 29.01.2024.

Ухвалою суду від 29.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Хід судових засідань відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Відводів складу суду сторонами не заявлено.

10.02.2026 від відповідача 4 надійшли клопотання про зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 758/768/26 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання недійсним договору поруки; про призначення почеркознавчої експертизи.

У судовому засіданні 04.03.2026 представниця позивача заперечила стосовно клопотань відповідача 4, надала для огляду оригінали договорів поруки, представник відповідача 2 підтримав клопотання відповідача 4.

Представник відповідача 4 в судове засідання не з`явився, однак 03.03.2026 подав клопотання про розгляд його клопотань без його участі, оскільки не має можливості забезпечити явку в судове засідання через хворобу.

У судовому засіданні суд відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження до вирішення іншої справи, про що постановив ухвалу без оформлення окремого документа, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Розглядаючи клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи, суд зазначає таке.

Відповідач стверджує, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість яка виникла на підставі договору поруки, однак підпис, яким скріплений такий договір, виконаний невідомою особою та відповідачу 4 не належить, а сам договір ним не укладався.

Для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання без яких такі обставини встановити неможливо.

Враховуючи зазначене, сторона вважає, що існує необхідність з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме: факту виконання підписів, зображення яких вміщено на договорі поруки № МБ-П-LVО-812/3 від 14.04.2017 навпроти слова «Поручитель» ОСОБА_1 . Тому просить призначити судову почеркознавчу експертизу з питанням «Чи виконано підписи, зображення яких вміщено на договорі поруки № МБ-П-LVO-812/3 від 14.04.2017 року навпроти слова «Поручитель» ОСОБА_1 ?».

Так, відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Із матеріалів справи вбачається, що запропоновані відповідачем питання не спрямовані на повне вирішення завдання господарського судочинства та не дадуть відповіді на питання, якою особою, якщо не відповідачем, вчинено підпис на договорі поруки; не будуть підставою для висновку про наявність чи відсутність волевиявлення відповідача на укладення договору; відповідач не запропонував відібрати в нього вільні та умовно - вільні зразки підписів, а також в інших осіб, які могли вчинити підпис; не стверджує та не доводить про повідомлення ним правоохоронних органів про можливу підробку його підпису на документах зобов`язального характеру.

Суд також не залишає поза увагою того факту, що 28.12.2021 до договору поруки від 14.04.2017 ОСОБА_1 і Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» уклали додаткову угоду № 1, тобто відносини договору поруки сторонами переглядалися та були триваючими. Крім цього, з часу укладення договору поруки минуло понад вісім років, однак про неукладення такого його сторона заявляє тільки після подання позову банком.

Суд зауважує, що укладеність договору пов`язується з досягненням сторонами усіх істотних його умов. Підписи є тільки одним із елементів, але не єдиним, підтвердження волевиявлення сторони на вчинення правочину. Саме зібрані у справі докази в їх сукупності та в сукупності з правовими позиціями сторін підлягають правовій оцінці судом під час розгляду справи по суті. Тобто суд робитиме висновок про укладення чи неукладення між сторонами договору, про волевиявлення сторін на укладення такого на підставі поданих сторонами доказів, перевіряючи їх на відповідність критеріям належності, допустимості та вірогідності.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку у разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи (постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19, від 30.09.2021 у справі № 927/110/18, від 26.10.2022 у справі № 904/5077/21, від 06.02.2024 у справі № 910/12661/22).

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 910/11002/21, від 06.02.2024 у справі № 910/12661/22.

Верховний Суд у постанові від 04.07.2025 у справі № 908/948/23 акцентує, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Усталеним є також підхід, висловлений Верховним Судом у постанові від 20.07.2020 у справі № 910/11236/19 про те, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/5425/18 та від 20.06.2019 у справі № 910/12694/18.

Враховуючи принципи змагальності та рівності сторін, предмет доказування, суд доходить висновку про відсутність обґрунтованої аргументації клопотання про призначення експертизи в цій справі. Тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання відповідача 4.

Керуючись ст. 2, 177, 183, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Львівської області

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 09.02.2026 у справі № 914/3939/25 про призначення експертизи відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції.

Повне судове рішення складено 05.03.2026.

Суддя Матвіїв Р.І.