РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.03.2026Справа № 910/273/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради

«Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини

катастроф»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Белітрейд»

про стягнення 131.118,34 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

13.01.2026 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Белітрейд» про стягнення 131.118,34 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами був укладений договір поставки № 9 від 12.03.2025. 23.12.2025 відповідачу було надіслано заявку № 4753 про поставку лікарського засобу «Левоміцетин», проте зазначений товар не був поставлений. 26.12.2025 позивач отримав від відповідача лист № 26/12-1 яким повідомлено про неможливість поставки товару, у зв`язку з відсутністю препарату на складі заводу-виробника станом на 26.12.2025 та відсутністю інформації щодо строків та обсягів його виробництва у 2026 році. У зв`язку з невиконанням відповідачем поставки товару у встановлений термін, позивач 31.12.2025 направив відповідачу повідомлення № 4873 про розірваний договору. Згідно п. 6.3. договору, у разі розірвання договору з вини постачальника, останній сплачує штраф у розмірі 5% від початкової ціни договору. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 131.118,34 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/273/26 від 16.01.2026 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

27.01.2026 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2026 відкрито провадження у справі № 910/273/26 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Даною ухвалою суду встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 02.02.2026 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 143/2, офіс 3А-11 (номер відправлення R72), яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 02.02.2026, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 11.02.2026, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за R72, а отже відповідач мав подати відзив у строк до 26.02.2026.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 02.02.2026 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

04.02.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 665,60 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

12.03.2025 між Комунальним некомерційним підприємством Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Белітрейд» (постачальник, відповідач) укладено договір № 9 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлений договором строк у власність замовнику лікарські засоби: ДК 021:20-6 - Фармацевтична продукція (Ліки) (надалі - товар), а замовник зобов`язується прийняти товар і оплатити його в порядку та на умовах, передбачених даним договором.

Спір у справі виник внаслідок того, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, товар у визначений строк не поставив, у зв`язку з чим позивачем за неналежне виконання зобов`язання відповідачем нараховано 131.118,34 штрафу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно п. 10.1 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання його сторонами і діє до 31.12.2025, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Згідно п. 2.1 договору сума договору становить 2.622.366,70 грн, у тому числі ПДВ 171.556,70 грн.

Розділом 3 договору визначено порядок поставки та приймання-передачі товару.

Відповідно до п. 3.1 договору постачальник власними силами, засобами та за власний рахунок відповідно до умов даного договору, зобов`язується здійснити поставку товару не пізніше 4 календарних днів з моменту отримання від замовника офіційної заявки щодо поставки відповідної партії товару.

Згідно з п. 3.2 договору замовник направляє заявку щодо поставки відповідної партії товару у письмовому вигляді засобами електронного зв`язку (без застосування КЕП) з постачальником (e-mail, чи за месенджером телефонного номеру, (через Viber, WhatsApp, Telegram, Signal) або в усній формі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 23.12.2025 на електронну пошту відповідача (), яка зазначена в розділі 13 договору, направлено заявку № 4753 від 23.12.2025, в якій просив здійснити поставку лікарського засобу «Левоміцетин», згідно договору в найкоротший термін.

Відповідач у відповідь листом № 26/12-1 від 26.12.2025 повідомив позивача про неможливість поставки товару з підстави відсутності препарату на складі заводу виробника станом на 26.12.2025 та відсутністю інформації щодо строків і обсягів його виробництва у 2026 році. Зазначив, що не відмовляється від виконання договірних зобов`язань.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на викладене, відповідач мав поставити позивачу товар у строк до 29.12.2025 включно., що відповідачем виконано не було.

Згідно з п. 6.2 договору замовник має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір у разі невиконання (несвоєчасного виконання) зобов`язань, особливо в частині недотримання строків поставки товару (його частини), постачальником повідомивши про це його за 2 (два) календарні дні до дати розірвання договору. Днем повідомлення вважається день направлення такого повідомлення постачальнику.

31.12.2025 позивач направив на електронну пошту відповідача (; ) повідомлення № 4873, в якому, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання з постачання лікарського засобу за заявкою № 4753 (порушення п. 3.1 договору), на підставі п. 6.2 договору повідомив про розірвання договору.

Відповідно до п. 6.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, передбачених даним договором, сторони несуть відповідальність передбачену цим договором та додатково чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що відповідач у визначений строк товар позивачу не поставив та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Відповідно до статі 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з п. 6.3 договору у разі розірвання договору з вини постачальника, останній сплачує замовнику штраф у розмірі 5% від початкової ціни договору (ціни, визначеної сторонами на момент укладення договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було здійснено нарахування штрафу в розмірі 131.118,34 грн, що становить 5% від суми непоставленого товару 2.622.366,70 грн.

Оскільки мало місце порушення строку поставки товару за договором, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 131.118,34 грн штрафу (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Белітрейд» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 143/2, офіс 3А-11; ) на користь Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (07053, Київська обл., смт. Красятичі, вул. Воздвиженська, 7; ) 131.118 (сто тридцять одну тисячу сто вісімнадцять) грн 34 коп. штрафу, 2.622 (дві тисячі шістсот двадцять дві) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В.Сівакова