УХВАЛА

м. Київ

09.03.2026Справа № 910/2459/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «І Джі Еф Трейдінг» про забезпечення позову (до подання позовної заяви)

особи, які можуть отримати статус учасників справи:

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28) (відповідач)

Акціонерне товариство "Банк Альянс" (04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 50) (відповідач)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «І Джі Еф Трейдінг» звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову (до пред`явлення позову), в якій просить суд забезпечити позов шляхом заборони Акціонерному товариству "Банк Альянс" здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4480-22 від 26.10.2022 року та №4481-22 від 26.10.2022 року по будь-яким вимогам Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі.

06.03.2026 через підсистему «Електронний суд» Акціонерним товариством "Укргазвидобування" подані заперечення щодо заяви про забезпечення позову.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «І Джі Еф Трейдінг» про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її задоволення, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13 лютого 2018 у справі № 911/2930/17.

За висновком Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заява про вжиття заходів до забезпечення позову вмотивована тим, що Акціонерне товариство «Укргазвидобування», ухиляючись від виконання зобов`язань, передбачених пунктом 2 та пунктом 5 додаткової угоду №2 до Індивідуального договору №ПГ0702/3213-22 від 07.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3212/34-22 від 07.02.2022, вчиняє активні дії зі стягнення грошових коштів з Акціонерного товариства «БАНК АЛЬЯНС» шляхом направлення відповідних вимог про стягнення коштів за банківськими гарантіями, у тому числі за банківськими гарантіями №4480-22 від 26.10.2022 та №4481-22 від 26.10.2022, що стало підставою для звернення товариства до суду з вимогою про визнання укладеною додаткової угоди №5 від 03.06.2024 до Індивідуального договору №ПГ0702/3213-22 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3212/34-22 від 07.02.2022, якою пролонгується строк виконання грошового зобов`язання на час дії військового стану.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2024 у справі № 910/7487/24 позов задоволено повністю та визнано укладеною додаткову угоду №5 від 03.06.2024 до Індивідуального договору №ПГ0702/3213-22 від 07.02.2022 до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3212/34-22 від 07.02.2022 в наступній редакції

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18 лютого 2025 року рішення Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2024 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17.07.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 14 листопада 2024 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 18 лютого 2025 року у справі № 910/7487/24 залишено без змін.

Водночас, як зазначає заявник, Акціонерне товариство «Укргазвидобування», як бенефіціар за банківськими гарантіями, звернулося до АТ "Банк Альянс" як гаранта з метою отримання виплати у зв`язку з начебто невиконанням принципалом вимог за Індивідуальним договором №ПГ0702/3213-22 від 07.02.2022 року до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу №ПГ/3212/34-22 від 07.02.2022.

З огляду на вказане Товариство з обмеженою відповідальністю «І Джі Еф Трейдінг» має намір подати до Господарського суду міста Києва позов з позовними вимогами про визнання банківської гарантії №4480-22 від 26.10.2022 та банківської гарантії №4481-22 від 26.10.2022 такими, що не підлягають виконанню.

Товариство обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову тим, що у випадку сплати АТ "Банк Альянс" грошових коштів за спірними банківськими гарантіями на користь АТ «Укргазвидобування» призведе до порушення майнових прав ТОВ «І Джі Еф Трейдінг», оскільки після сплати за гарантіями у АТ "Банк Альянс" виникне право регресу до ТОВ «І Джі Еф Трейдінг». Вказане зумовить необхідність звертатися ТОВ «І Джі Еф Трейдінг» з новим позовом до АТ «Укргазвидобування» та АТ "Банк Альянс" з метою поновлення порушених прав ТОВ «І Джі Еф Трейдінг».

На переконання заявника, АТ «Укргазвидобування» зловживаючи своїм правом, може отримати виплату за банківською гарантією №4480-22 від 26.10.2022 та банківською гарантією №4481-22 від 26.10.2022 та отримати нові гарантії за додатковою угодою №5, яка була затверджена рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/7487/24, з можливістю повторного отримання виплати.

Наведені заявником обставини, за його твердженнями, є достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову до подання позову, оскільки невжиття таких заходів призведе до виникнення перешкод виконання судового рішення та ефективного захисту прав товариства.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Згідно рішення ЄСПЛ від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні ЄСПЛ від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктами 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується:

- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ГПК України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України.

За змістом ст. 136 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову (постанова КГС ВС від 17.11.2020 № 922/2419/20).

Позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника (постанова КГС ВС від 25.09.2020 № 910/1762/20).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (правова позиція викладена в постанові КГС ВС від 15.01.2020 по справі № 915/1912/19).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19, від 23.12.2020 № 911/949/20.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/13985/19, від 25.09.2020 у справі № 925/77/20.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та наявна реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати зміст позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Безпідставне застосування заходів забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Правова позиція викладена в постанові КЦС ВС від 25.11.2020 у справі №757/61850/18-ц.

У випадку звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року № 910/1040/18.

Суд вважає, що заборона здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4480-22 від 26.10.2022 та №4481-22 від 26.10.2022 не спричиняють порушення прав третіх осіб.

Більше того, суд зазначає, що у разі звернення особи до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення, при задоволення якої, не вимагатиме примусового виконання, то має застосуватися та досліджуватися не така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, позаяк позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Подібна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, постановах Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №910/8225/20, від 13.01.2021 у справі від 07.10.2021 у справі №910/2287/21.

У даному випадку обраний товариством спосіб забезпечення позову має прямий зв`язок із обраним способом захисту порушених прав - визнання банківських гарантій такими, що не підлягають виконанню. Тобто, захід забезпечення є пропорційним щодо майбутнього предмета спору.

Крім того, судом враховано, що виконання банком гарантії може ускладнити чи зробити неможливим захист його прав у майбутньому ініційованому позові, виконання гарантії впливає на розгляд спору чи подальше виконання рішення суду, водночас заборона здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями не порушує права третіх осіб.

Отже, заперечення Акціонерне товариство "Укргазвидобування" щодо відсутності підстав істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача є такими, що не знайшли свого підтвердження.

Також суд зазначає, що ефективний захист у цьому судовому процесі втратить свій зміст у зв`язку із виплатою коштів гарантом за банківською гарантією, що знівелює значення судового рішення у випадку задоволення позову ТОВ «І Джі Еф Трейдінг», оскільки у такому випадку для ефективного захисту ТОВ «І Джі Еф Трейдінг» необхідно буде ініціювати новий судовий спір про стягнення з бенефіціара безпідставно отриманих грошових коштів.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 17.07.2025 у справі №910/3606/25 та від 26.08.2025 у справі №910/6973/25.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «І Джі Еф Трейдінг» про забезпечення позову, оскільки забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству "Банк Альянс" здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4480-22 від 26.10.2022 року та №4481-22 від 26.10.2022 року по будь-яким вимогам Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі.

При цьому, вжиття вказаних заходів забезпечення позову не матиме наслідком порушення прав та охоронюваних законом інтересів як учасників спору, так і осіб, що не є учасниками даного судового провадження. Натомість, невжиття заявлених заходів забезпечення позову може мати наслідком порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, що в свою чергу матиме наслідком необхідність звернення позивачу до суду з новими позовними вимогами.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «І Джі Еф Трейдінг» про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «І Джі Еф Трейдінг» про забезпечення позову задовольнити.

2. Заборонити Акціонерному товариству «Банк Альянс» (04053, Україна, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, 50; ідентифікаційний ) здійснювати будь-які виплати за банківськими гарантіями №4480-22 від 26.10.2022 та №4481-22 від 26.10.2022 по будь-яким вимогам Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28, ідентифікаційний ) до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «І Джі Еф Трейдінг» (01010, Україна, місто Київ, вулиця Московська, будинок, 23, офіс,3/4; ідентифікаційний ).

Боржником за даною ухвалою є: Акціонерне товариство «Банк Альянс» (04053, Україна, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, 50; ідентифікаційний ).

3. Ухвала відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, набирає законної сили 09.03.2026 та може бути пред`явлена до виконання до 09.03.2029.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя І.О. Андреїшина