ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/5331/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О. М. - головуючий, Кролевець О. А., Мамалуй О. О.,

за участю секретаря судового засідання Сініцина В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Автомагістраль"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Ткаченка Б.О., Суліма В.В., Гаврилюка О.М.

від 22.01.2026

у справі за позовом Приватного підприємства "Автомагістраль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехнік плюс"

про стягнення коштів у розмірі 2 948 810, 44 грн,

за участю представників:

від позивача: Корзаченко В.М.,

від відповідача: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2025 року Приватне підприємство "Автомагістраль" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехнік плюс" з вимогою про стягнення заборгованості за виконані роботи за Договором № 21/02/24ДСК від 21.02.2024 у сумі 2 948 810,44 грн, з яких: 2 825 532,09 грн основний борг, 24 384,73 грн 3% річних, 98 893,62 грн інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині оплати виконаних робіт.

Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій

21.02.2024 між позивачем (субпідрядником) та відповідачем (генпідрядником) укладено договір субпідряду на будівництво фортифікаційних споруд (зокрема проектування) № 21/02/24ДСК, відповідно до якого субпідрядник зобов`язується своїми силами і засобами та на свій, ризик та/або з залученням інших субпідрядних організацій, в межах договірної ціни, яка наведена в розділі 4 договору, виконати будівництво (дооблаштування) військових інженерно-технічних і фортифікаційних споруд для потреб оборони на території Київської області, а генеральний підрядник зобов`язується надати субпідряднику будівельний майданчик (фронт робіт), передати дозвільну документацію (у разі потреби), прийняти від субпідрядника закінчені роботи (об`єкт будівництва) та оплатити їх.

Відповідно до п. 5.5. договору генеральний підрядник, після надання субпідрядником підписаних актів виконаних робіт (за формою №№ КБ-2в, КБ-3), перевірки спеціалістами технічного нагляду, з яким замовник цих робіт укладає окремий договір, обсягів виконаних робіт, їх якості, умовам цього договору та після підписання генеральним підрядником актів з урахуванням надходження відповідних коштів на рахунок генерального підрядника, здійснюється перерахування коштів на поточний рахунок субпідрядника протягом 10 робочих днів.

Згідно з умовами п. 5.6 цього договору оплата за виконання робіт здійснюється за умови виконання відповідної будівельно-технічної експертизи виконаних робіт, яка здійснюється в обов`язковому порядку. Фінансування робіт із здійснення відповідної будівельно-технічної експертизи виконаних робіт покладається на субпідрядника.

20.03.2025 позивач направив відповідачу листа № 259 від 05.03.2025, в якому просив оплатити існуючу заборгованість за договором у розмірі 2 825 532,09 грн.

19.05.2025 відповідач надіслав позивачу лист-відповідь № 74/2 від 26.03.20225, в якому зазначив, що у зв`язку з відсутністю доказів проведення будівельно-технічної експертизи виконаних робіт, обов`язку щодо здійснення остаточного розрахунку за договором не виникло.

23.05.2025 позивач надіслав відповідачу листа № 558 з проханням надати рахунок-фактуру для здійснення оплати проведення будівельно-технічної експертизи виконаних робіт.

Відповідач, враховуючи аналогічні умови, викладені у пункті 5.6. договору на будівництво фортифікаційних споруд (зокрема проектування) № 1 ДСК від 15.02.2024 укладеного між Відповідачем та Вишгородською районною державною адміністрацією (Вишгородська районна військова адміністрація), звернувся до Вишгородської районної військової адміністрації з листом № 1/11 від 11.06.2025, у якому просив надати список установ, підприємств і організацій, які можуть проводити експертизу, що відповідають критеріям договору на будівництво фортифікаційних споруд (зокрема проектування) № 1 ДСК від 15.02.2024.

Вишгородська районна військова адміністрація надала відповідь, в якій зазначила перелік установ, в яких може бути здійснена відповідна експертиза (лист-відповідь Вишгородської районної державної адміністрації (Вишгородська районна військова адміністрація) до ТОВ «Спецтехнік плюс» № 07/-17/2437 від 24.06.2025).

Відповідач, надіслав відповідь позивачу, в яких експертних установах можна здійснювати відповідні експертизи (лист-відповідь ТОВ «Спецтехнік плюс» до ПП «Автомагістраль» № 1/01 від 01.07.2025, позивачем отримано 08.07.2025), а саме:

- Київський науково-дослідний інститут судових експертиз (КНДІСЕ);

- Національний науковий центр «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства Юстиції України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Господарський суд міста Києва рішенням від 29.07.2025 позов задовольнив повністю. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтехнік плюс" на користь Приватного підприємства "Автомагістраль" 2 825 532 грн 09 коп. основного боргу, 24 384 грн 73 коп. 3% річних, 98 893 грн 62 коп. інфляційних втрат, 44 232 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що замовник оглянув та прийняв за відповідними актами без будь-яких зауважень і застережень виконані роботи, обумовлені договором, що свідчить про належне виконання позивачем умов договору та прийняття цих робіт замовником без претензій щодо їх виду, якості, об`ємів (кількості) та вартості у відповідності умовам договорів за іншими показниками.

Доказів оплати відповідачем вартості підрядних робіт у сумі 2 825 532,09 грн, що залишились неоплаченими, у т.ч. у визначені строки, та станом на час розгляду справи по суті спору, суду не надано.

Північний апеляційний господарський суд постановою від 22.01.2026 рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2025 у справі №910/5331/25 скасував. Прийняв нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовив повністю. Стягнув з позивача на користь відповідача 66 348,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що в силу положень п.5.6. Договору ДСК у ТОВ «Спецтехнік плюс» не настав обов`язок (частина 1 статті 530 ЦК України) для здійснення розрахунків з позивачем, а тому позовні вимоги ПП "Автомагістраль" є передчасними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справ

Приватне підприємство "Автомагістраль" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 у справі № 910/5331/25, у якій просило її скасувати та залишити в силі рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2025.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України позивач вказав про те, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема можливості суду примусити сторону у справі вчиняти не передбачені Договором дії, адже суд апеляційної інстанції всупереч нормам чинного в Україні законодавства фактично примусив позивача виконувати дії, вчинення яких не було передбачено умовами договору підряду.

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, у якому просив залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін. Зазначив, що касаційна скарга позивача жодного належного обґрунтування неправильності застосування апеляційним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права не містить.

Також відповідач 11.03.2026 через систему «Електронний суд» подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтував тим, що його представник цього ж самого дня здійснюватиме представництво інтересів свідка ОСОБА_1 у Вінницькому міському суді Вінницької області по справі № 127/5265/22.

Верховний Суд відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки відповідачем визнається той факт, що про час та місце розгляду справи № 910/5331/25 він був повідомлений. Отже, відповідач не був позбавлений можливості вирішити питання щодо здійснення представництва його інтересів у суді касаційної інстанції 12.03.2026 іншим представником, у тому числі в порядку самопредставництва. Крім того, судом враховується, що участь у судовому засіданні для учасників справи обов`язковою не визнавалася.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

Спір у цій справі виник з приводу того чи настав у ТОВ «Спецтехнік плюс» обов`язок з проведення розрахунків з позивачем за договором субпідряду на будівництво фортифікаційних споруд (зокрема проектування) від 21.02.2024 № 21/02/24ДСК, з огляду на положення п.5.6. цього договору, згідно з яким оплата здійснюється за умови виконання відповідної будівельно-технічної експертизи виконаних робіт.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, вказав на те, що оплата вартості виконаних робіт по договору здійснюється не лише за умов, передбачених у його п. 5.5., але й за наявності будівельно-технічної експертизи, яка відповідно до п. 5.6. договору є обов`язковою умов та підставою для проведення розрахунків. Згідно з положеннями п. 5.6. договору фінансування робіт із здійсненням відповідної будівельно-технічної експертизи виконаних робіт покладається на субпідрядника (позивача). Позивач не надав жодних доказів проведення відповідної будівельно-технічної експертизи виконаних робіт, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обов`язку з проведення розрахунку з ПП «Автомагістраль» за спірним договором у ТОВ «Спецтехнік плюс» не виникло.

Позивач подав касаційну скаргу на постанову суду апеляційної інстанції, підставою касаційного оскарження визначив пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики, шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

Отже, умовами касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень із зазначеної підстави (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України) є: (1) відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, (2) відсутність такого висновку саме у подібних правовідносинах.

При касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема, зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 та постановах Верховного Суду від 04.02.2025 у справі № 909/996/22, від 10.12.2024 у справі № 904/5475/23, від 08.08.2024 у справі № 906/446/23, від 08.08.2024 у справі № 906/497/23.

Водночас у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.02.2025 у справі № 909/996/22, від 08.08.2024 у справі № 906/446/23 та інших.

Правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формулюються з огляду на конкретні обставини справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).

Формування Верховним Судом висновку має стосуватися спірних конкретних правовідносин, ураховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами під час розгляду справи обставини. При цьому формування правового висновку не може здійснюватися поза визначеними статтею 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції.

Натомість у касаційній скарзі скаржник зазначає про те, що подає цю касаційну скаргу відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України, оскільки наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема можливості суду примусити сторону у справі вчиняти не передбачені Договором дії, адже суд апеляційної інстанції всупереч нормам чинного в Україні законодавства фактично примусив позивача виконувати дії, вчинення яких не було передбачено умовами Договору підряду.

Доводи касаційної скарги позивачем обґрунтовані тим, що суд апеляційної інстанції, скасовуючи законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПП «Автомагістраль» дійшов хибного висновку, що позивачем начебто не були виконані зобов`язання за умовами договору. Оскільки на його думку суд першої інстанції абсолютно правильно зазначив, що зі змісту договору вбачається, що сторонами не визначено суб`єкта проведення експертизи, а на позивача покладено обов`язок лише її оплати, тож посилання відповідача та й суду апеляційної інстанції на ненастання строку оплати у зв`язку з невиконанням позивачем п. 5.6. договору є необґрунтованими та несправедливими.

Відповідно до умов договору позивач має лише профінансувати роботи із здійснення будівельно-технічної експертизи виконаних робіт, про що останній надіслав листа відповідачеві від 23.05.2025 року за № 558 у відповідь на лист відповідача від 26.03.2025 року №74/2 і висловив готовність оплатити вартість експертизи.

Пункт 5.6. договору не є визначальним для виконання відповідачем свого обов`язку з оплати виконаних та прийнятих робіт за Договором, якщо відповідач не провів будівельно-технічну експертизу виконаних робіт та не надав позивачеві документи для її оплати згідно з п. 5.6. договору.

Судом першої інстанції було детально і достовірно встановлено викладені обставини та ухвалене законне і обґрунтоване рішення щодо заявлених позовних вимог. Натомість суд апеляційної інстанції, не врахував вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та хибно витлумачив умови Договору на користь сторони, яка запропонувала такі умови для їх погодження та підписання. Північним апеляційним господарським судом не було взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у їх сукупності, не зроблено належного правового аналізу умов Договору підряду, що враховуючи суть спору, свідчить про не з`ясування судом апеляційної інстанції всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору та про неправильне застосування ним норм матеріального і процесуального права, що мало наслідком скасування судового рішення, яке відповідало закону.

Тобто скаржник не зазначає конкретну норму (ми) права, щодо застосування якої (их) відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. Касаційна скарга позивача за своїм змістом фактично зводиться до незгоди з наданою судом апеляційної інстанції оцінкою встановлених фактичних обставин справи, що не є можливим з огляду на визначені в статті 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

Отже, посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, без зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, визнаються судом суто декларативними, необґрунтованими та відхиляються.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, встановлення обставин справи є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Верховний Суд є судом права, а не факту, тому, діючи у межах повноважень та порядку, визначених статтею 300 ГПК України, він не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку.

Саме лише прагнення скаржника здійснити перевірку обставин цієї справи з урахуванням його власних висновків не є підставою для зміни чи скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження.

Інші доводи скаржника, наведені ним у касаційній скарзі, не підведені під жодну з підстав, передбачених частиною другою статті 287 ГПК України, отже не були підставою для відкриття касаційного провадження за ними, а тому їм не надається оцінка.

За таких обставин, перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та про відсутність підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції з наведених скаржником підстав.

Висновки Верховного Суду

За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена із додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування з підстав, викладених у касаційній скарзі немає.

Судові витрати

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства «Автомагістраль» залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 у справі № 910/5331/25 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Кролевець

О. Мамалуй