УХВАЛА

02 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 910/7393/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Губенко Н. М. - головуючий, Вронська Г. О., Кондратова І. Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Майданевич А. Г. - головуючий, Гаврилюк О. М., Сулім В. В.

від 15.12.2025

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення 682 226 782,24 грн,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення шкоди (збитків) у сумі 682 226 782,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення акціонера/контролера Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" та дії керівників Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не були сумлінними та добросовісними, безпристрасними, оскільки останні, зловживаючи власним розсудом, прийняли протиправні та необґрунтовані рішення щодо укладення правочинів з пов`язаними товариствами, спрямовані на виведення активів з банку, та всупереч інтересів банку і його кредиторів, результатом чого стала неплатоспроможність банку та неможливість проведення розрахунків з його кредиторами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/7393/24 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою від 15.12.2025 Північний апеляційний господарський суд змінив рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/7393/24, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/7393/24 залишив без змін.

12 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 у справі № 910/7393/24, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі № 910/7393/24 залишити без змін.

Підставою касаційного оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 у справі № 910/7393/24 визначено наявність виключних випадків, передбачених пунктами 3 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням на пункт 2 частини 1 та пункт 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу.

В обґрунтування виключного випадку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_1 зазначив, що відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування абзацу 1 частини 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України, частини 10 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статей 541, 1166, 1190 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах.

Стосовно наявності виключного випадку, передбаченого пунктом 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням на пункт 2 частини 1 статті 310 цього Кодексу, ОСОБА_1 зауважив, що розгляд справи у суді апеляційної інстанції здійснювався колегією суддів під головуванням судді-доповідача Майданевича А. Г., якому представниками відповідачів був заявлений відвід, так як ним раніше приймалося судове рішення у справі № 910/11298/16, яке фактично було покладено в основу позовної заяви у справі № 910/7393/24 та містить неповний аналіз та дослідження судом обставин укладення договору факторингу № 1905 від 19.05.2016, оскільки не було враховано та здійснено аналіз обставин, що заявлені відповідачами у справі № 910/7393/24 щодо договору № 1905 від 19.05.2016. Щодо існування обставин, передбачених пунктом 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України, ОСОБА_1 зазначив, що суд апеляційної інстанції не дослідив роздруківки з сайту Національного банку України щодо структури власності Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" та власників істотної частини банку станом на 19.05.2016, з якої вбачається, що скаржник не був контролером банку та втратив контроль за його діяльністю станом на 19.05.2016.

Наведені доводи ОСОБА_1 в обґрунтування наявності виключних випадків касаційного оскарження, передбачених пунктами 3 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, визнані Судом належно обґрунтованими для відкриття касаційного провадження.

Однак, у пункті 4 своєї касаційної скарги ОСОБА_1 у тому числі зазначив, що "Оскарження ОСОБА_1 судового рішення апеляційної інстанцій здійснюється на підставі п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, у зв`язку з помилковим визначенням судом наявності підстав щодо притягнення ОСОБА_1 , до цивільно-правової відповідальності внаслідок ігнорування судом положень пункту 17 частини п`ятої статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо виявлення та документування фактів, рішень, дій або бездіяльності, якими завдано шкоду (збитки) банку, затвердження виконавчою дирекцією Фонду висновку щодо виявлених фактів, вчинених пов`язаними з банком особами, з визначенням розміру завданої шкоди…". Тобто ОСОБА_1 не навів норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, а вказав про ігнорування судом апеляційної інстанції пункту 17 частини 5 статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а не про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування вказаної норми права у подібних правовідносинах.

Крім того, до касаційної скарги ОСОБА_1 не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

Ухвалою від 02.02.2026 Верховний Суд залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків шляхом:

- уточнення доводів, викладених у пункті 4 касаційної скарги, наведених в обґрунтування виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України;

- надання Суду документів, що підтверджують сплату судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 у справі № 910/7393/24 у встановлених порядку і розмірі, а саме у сумі 1 695 680,00 грн.

ОСОБА_1 роз`яснено, що якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

06 лютого 2026 року на адресу Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої у тому числі додана касаційна скарга на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 у справі № 910/7393/24, в якій скаржник уточнив, що відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування положень пункту 17 частини 5 статті 12 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у подібних правовідносинах. Крім того, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 у справі № 910/7393/24. Вказана заява обґрунтована тим, що 12.04.2025 виданий Указ Президента України № 231/2025 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 квітня 2025 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", де під пунктом 3 Додатку до Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.04.2025 включений ОСОБА_1 (ОСОБА_1); серед переліку персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), застосованих відносно ОСОБА_1 Указом Президента України № 231/2025, є блокування активів - тимчасове позбавлення права користування та розпорядження активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпоряджатися ними строком на 10 років; ОСОБА_1 позбавлений можливості здійснити оплату судового збору, у той же час його представник - адвокат Горкуша В. В. також немає такої можливості, оскільки представник діє від імені підсанкційної особи, а чинне законодавство забороняє здійснювати платежі від імені осіб, щодо яких застосовано санкції; при зверненні до АТ "ОТП Банк", в якому у ОСОБА_1 відкритий банківський рахунок, щодо повідомлення можливого способу, в який банк може здійснити оплату судового збору ОСОБА_1 /за ОСОБА_1 , було повідомлено, оскільки у разі застосування до особи персональних санкцій, банк не має правових підстав для здійснення будь-яких фінансових операцій від імені такої особи, зокрема платіжних операцій, до моменту скасування або припинення дії відповідних санкцій; спроби оплати судового збору через онлайн-сервіс сайту "Судова влада" та через онлайн-сервіс "Електронного суду" при поданні касаційної скарги у справі № 910/7393/24 було автоматично заблоковано; ОСОБА_1 внаслідок застосування до нього санкцій позбавлений можливості сплатити судовий збір за подання касаційної скарги як у готівковій, так і у безготівковій формі не тільки через банківську установу, а й іншими визначеними законом способами, оскільки усі вони передбачають використання платіжних систем, яким відповідно до законодавства України заборонено проведення будь-яких операцій, пов`язаних із підсанкційною особою; судовий збір у розмірі 1 695 680,00 грн для ОСОБА_1 є дуже значною та критичною сумою в умовах, коли всі його активи заблоковані й він взагалі не може здійснити жодного платежу; дохід ОСОБА_1 за 2025 рік становить 24 127 425,92 грн й відповідно 5% від зазначено розміру становить 1 206 371,30 грн, отже сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання касаційної скарги, перевищує 5% розміру річного доходу ОСОБА_1 ; ОСОБА_1 оскаржується Указ Президента України № 231/2025, проте тривалість розгляду Касаційним адміністративним судом справи № 990/442/25 та результати її розгляду наразі невідомі, а тому неможливо спрогнозувати чи закінчаться ці обставини до ухвалення Касаційним господарським судом рішення за результатами перегляду справи № 910/7393/24, тощо.

До заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 у справі № 910/7393/24 додані адвокатський запит № 30/12-25 від 30.12.2025, відповідь Державної служби фінансового моніторингу України № 45/8140-05 від 06.01.2026, лист АТ "ОТП Банк" № 025-01-1/52 від 23.01.2026, довідка Пенсійного фонду України форми ОК-7, сформована засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України 05.02.2026, ухвала Касаційного адміністративного суду від 29.09.2025 у справі № П/990/442/25.

Частинами 1 та 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або

2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або

4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

Аналіз вказаної норми дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним поняттям та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення, зменшення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. У той же час гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору суд має перевірити конкретні обставини певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент.

Питання перевірки реальної спроможності заявника сплатити судовий збір набуває особливої актуальності та має детально перевірятися судами у випадку, якщо заявники ставлять питання про звільнення, зменшення та/чи розстрочення/відстрочення сплати судового збору. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі "Княт проти Польщі" (Kniat v. Poland) від 26.07.2005; рішення ЄСПЛ у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" (Jedamski and Jedamska v. Poland) від 26.07.2005).

Згідно із абзацом 1 частини 3 статті 5 Закону України "Про санкції" № 1644-VII рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, суден, повітряних суден, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2-21, 23-25 частини 1 статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію Указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання Указу Президента України і є обов`язковим до виконання.

Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України "Про санкції" № 1644-VII встановлено, що блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Відповідно до абзацу 1 частини 8 статті 5 Закону України "Про санкції" № 1644-VII забезпечення реалізації санкції у виді блокування активів здійснюється відповідними органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами у межах наданих їм повноважень.

Постановою Правління Національного банку України № 65 від 11.05.2023 затверджено Положення про реалізацію спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), яке визначає порядок реалізації спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій).

Вимоги цього Положення поширюються на таких суб`єктів реалізації санкцій:

1) банки України та філії іноземних банків;

2) небанківські установи (страховики (перестраховики), кредитні спілки, ломбарди, інші фінансові установи, реєстрацію та/або ліцензування яких здійснює Національний банк України (далі - Національний банк); страхові (перестрахові) брокери; інші юридичні особи, які не є фінансовими установами, але надають окремі фінансові послуги, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк; оператори платіжних систем; оператори поштового зв`язку, які надають фінансові платіжні послуги та/або послуги поштового переказу, та/або послуги з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі; філії або представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності, які надають фінансові послуги на території України).

Відповідно до підпункту 6 пункту 3 розділу I Положення про реалізацію спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) фінансова операція - дії з активами, включаючи дії з активами, що належать санкційній особі або передаються (перераховуються) на користь санкційної особи, вчинені суб`єктами реалізації санкцій або за їх допомогою, або про які їм стало відомо в межах виконання вимог цього Положення.

Пунктом 37 розділу IV Положення про реалізацію спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) встановлено, що суб`єкти реалізації санкцій зобов`язані відмовити в здійсненні переказу коштів без відкриття рахунку, що здійснюється в національній або іноземній валюті, санкційними особами, до яких застосовано хоча б одну з таких санкцій: "блокування активів"/"блокування активів у новій редакції"; "зупинення фінансових операцій"; "запобігання виведенню капіталів за межі України" (у разі здійснення фінансової операції, що передбачає перерахування коштів за межі України або наслідком якої може бути виведення капіталів за межі України); підконтрольними особами на користь санкційної особи, до якої застосовано санкцію "блокування активів у новій редакції" та яка за обґрунтованим письмовим висновком суб`єкта реалізації санкцій може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження такими підконтрольними особами; підконтрольними особами на користь особи, яка від імені санкційної особи, до якої застосовано санкцію "блокування активів у новій редакції", може прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження такими підконтрольними особами; іншими особами від імені осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 37 розділу IV цього Положення.

Згідно із пунктом 3 Додатку до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12 квітня 2025 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", введеного в дію Указом Президента України від 12.04.2025 № 231/2025, щодо ОСОБА_1 застосовано строком на 10 років:

1) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення;

2) блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;

3) обмеження торговельних операцій (повне припинення);

4) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення);

5) запобігання виведенню капіталів за межі України;

6) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;

7) припинення дії або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності, зокрема, припинення дії чи зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами;

8) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;

9) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб - резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом;

10) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України (повна заборона);

11) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом (повна заборона);

12) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність;

13) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони;

14) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності;

15) анулювання офіційних візитів, засідань, переговорів з питань укладення договорів чи угод;

16) заборона на набуття у власність земельних ділянок;

17) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (заборона укладання договорів та вчинення правочинів; заборона виплати дивідендів або інших платежів, пов`язаних із корпоративними правами (правом власності на частку, акції, паї) на користь санкційної особи та осіб, що діють від її імені).

Поряд із цим, Суд дійшов висновку, що надані скаржником докази не підтверджують безумовні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору і не свідчать про неможливість сплати ним судового збору за подання касаційної скарги у цій справі. Водночас, враховуючи наведені вище обставини, Суд дійшов висновку про можливість відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 у справі № 910/7393/24 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

З огляду на виконання скаржником у встановлений строк вимог ухвали Верховного Суду від 02.02.2026 щодо усунення недоліків оформлення касаційної скарги, вона вважається поданою у день її первинного подання та підлягає прийняттю до розгляду, оскільки підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Згідно з частиною 3 статті 294 Господарського процесуального кодексу України питання про відкриття касаційного провадження у справі вирішується колегією суддів у складі трьох суддів не пізніше двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня надходження заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, визначеному статтею 292 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 294 цього Кодексу встановлено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження у справі № 910/7393/24 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 з підстав, передбачених пунктами 3 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Водночас доводи касаційної скарги по суті будуть розглянуті під час касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтею 8 Закону України "Про судовий збір", статтями 234, 235, 287, 290, 294, 295, 301 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 у справі № 910/7393/24.

2. Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 у справі № 910/7393/24 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

3. Відкрити касаційне провадження у справі № 910/7393/24 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025.

4. Призначити касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24 березня 2026 року об 11:50 у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань № 209.

5. Участь у судовому засіданні для учасників справи не є обов`язковою.

6. Встановити іншим учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 17 березня 2026 року. Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

7. Витребувати з Господарського суду міста Києва та Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/7393/24.

8. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://supreme.court.gov.ua/supreme/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. М. Губенко

Судді Г. О. Вронська

І. Д. Кондратова

До уваги учасників судового процесу!

Суди продовжують працювати. Проте в умовах воєнного стану проведення відкритих судових засідань має певні особливості щодо належного повідомлення учасників процесу про час та місце судових засідань, явки до суду та забезпечення безпеки відвідувачів. Неявка сторін з невідомих причин може завадити своєчасному розгляду справи навіть за умови явки представників інших сторін.

Просимо дотримуватися процесуальних норм, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу:

- максимально реалізувати право на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України;

- за відсутності нагальної потреби в участі в судовому засіданні в приміщенні Касаційного господарського суду подати клопотання про розгляд справи без участі учасників справи, а за наявності такої потреби - повідомити про це суд.

Про свій вибір просимо завчасно повідомити суд поштою чи в електронному вигляді із застосуванням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд".

Звертаємо увагу на особливості розгляду справи в особливий період (на період дії правового режиму воєнного стану) та порядок дій учасників судового процесу під час сигналу "Повітряна тривога":

- після надходження сигналу "Повітряна тривога" розгляд справ, призначених до розгляду у відкритому судовому засіданні, не здійснюється. У судовому засіданні буде оголошуватися перерва;

- розгляд справ відбудеться через 30 хвилин після відбою тривоги у порядку черговості відповідно до переліку справ, призначених до розгляду у відкритому судовому засіданні. У разі, якщо повітряна тривога триватиме після 16:30, судові справи будуть зняті з розгляду. Про дату, час і місце наступного судового засідання учасники справи будуть повідомлені ухвалою;

- найближча до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (вул. О. Копиленка, 6) захисна споруда, визначена Київською міською державною адміністрацією, для укриття населення під час сигналу "Повітряна тривога", розташована на: вул. Лейпцизька, 2 (2-ий під`їзд). Захисними спорудами визначено також станції метро "Печерська" та "Арсенальна";

- до повідомлення про закінчення повітряної тривоги заборонено пропуск учасників судового процесу на територію Верховного Суду;

- якщо за об`єктивних обставин учасник справи не може прибути в судове засідання після відбою тривоги, рекомендовано подати клопотання про відкладення судового засідання з наведенням поважних причин або про проведення відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Касаційний господарський суд