ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" березня 2026 р. Cправа № 902/1798/25

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Виноградського О.Є., за участю секретаря судового засідання Ганкіної А. Л.,

представника позивача - Шалаєва О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці, в приміщенні Господарського суду Вінницької області справу № 902/1798/25

за позовом: Комунальної організації "Київмедспецтранс" (місцезнаходження: вул. Дегтярівська, буд. 25, м. Київ, 04119, ідентифікаційний код юридичної особи: 01993807)

до: Фізичної особи-підприємця Фельчина Сергія Олександровича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

про стягнення 87 013,90 грн

УСТАНОВИВ:

31.12.2025 Комунальна організація "Київмедспецтранс" звернулась до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Фельчина Сергія Олександровича про стягнення неустойки (штрафу) за Договором про закупівлю товарів № 400к від 28.10.2025 року у розмірі 87 013,90 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що за результатами закупівлі між Комунальною організацією "Київмедспецтранс" та Фізичною особою-підприємцем Фельчиним Сергієм Олександровичем 28.10.2025 року укладено Договір про закупівлю товарів № 400к (далі - Договір).

На виконання умов Договору, позивач 31.10.2025 року направив на електронну адресу Відповідача скан - копію письмової Заявки № 09/094-2250-7 від 31.10.2025 року (далі - Заявка), в якій було зазначено дату поставки Товару, найменування та кількість одиниць Товару, які учасник повинен поставити Замовнику. Зокрема, вказаною Заявкою позивач просив відповідача поставити, на умовах Договору, партію Товару загальною вартістю 253 308,40 грн до 07.11.2025 року.

Однак, в порушення умов Договору, у строк, зазначений у письмовій Заявці, відповідач здійснив поставку тільки частини партії Товару на загальну суму 79 280,60 грн., що підтверджується Видатковою накладною №19 від 07.11.2025 року.

У подальшому відповідачем, згідно із видатковим накладними № 22 від 20.11.2025, № 24 від 27.11.2025 та № 26 від 13.12.2025 року, з порушенням строку визначеного заявкою та Договором поставлено позивачу товару загальна вартість якого становить 174 027,80 грн.

За наведених обставин позивач вважає, що у зв`язку з порушенням строків поставки партії Товару загальною вартістю 174 027,80 грн, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф) в розмірі 50% від вартості вказаної партії Товару, що становить 87 013,90 грн.

Поряд з тим, з метою врегулювання спору в досудовому порядку, позивачем 10.12.2025 року на електронну адресу відповідача було направлено Вимогу № 09/094/-2564-1 від 10.12.2025 року, у якій повідомлено останнього про порушення договірних зобов`язань щодо строків та обсягів поставки Товару, а також про обов`язок сплатити загальну суму штрафних санкцій у розмірі 87 013,90 грн.

Однак, як зазначає позивач, відповідачем не було вчинено жодних дій для позасудового врегулювання спору та не сплачено вищезазначену суму штрафних санкцій, у зв`язку з чим Комунальна організація "Київмедспецтранс" звернулась з даним позовом до суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2025 справу № 902/1798/25 розподілено судді Виноградському О. Є.

Ухвалою судді Господарського суду Вінницької області від 05.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 902/1798/25, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 04.02.2026 о 10:30 год.

Відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа, ухвалу про відкриття провадження у справі доставлено учасникам справи до Електронного кабінету ЄСІТС - 07.01.2026 року.

14.01.2026 до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від Фізичної особи-підприємця Фельчина Сергія Олександровича надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 14.01.2026 (вх. канц. суду № 01-34/389/26 від 14.01.2026).

За змістом відзиву на позовну заяву відповідач зазначає, що визнає факт порушення строків поставки частини товарів за Договором про закупівлю товарів № 400к від 28.10.2025 року, який підтверджуються наданими позивачем видатковими накладними, однак, вказує про незгоду із заявленим позивачем розміром штрафних санкцій у сумі 87 013,90 грн та вважає дану вимогу такою, що є явно надмірною та непропорційною наслідкам вчиненого порушення, не відповідає принципам справедливості, розумності та добросовісності, закріпленим у Цивільному кодексі України, не виконує компенсаційної функції, а спрямована на необґрунтоване збагачення позивача за рахунок відповідача, суперечить суті інституту неустойки та усталеній судовій практиці. Окрім іншого, відповідач вказує щодо нерівності у покладеній на сторін відповідальності за порушення умов Договору та відсутність можливості внесення змін до його умов, які запропоновані замовником.

Відтак, з урахуванням того, що позивачем не доведено наявності збитків внаслідок порушення строків поставки товару, фактична їх неможливість, у зв`язку оплатою товару з відстрочкою платежу до 45 днів після поставки, повне та остаточне виконання основного зобов`язання, а також відсутність зловмисності та негайне усунення порушення, відповідач просить суд зменшити розмір договірної неустойки (штрафу) на 90%.

19.01.2026 до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від представника Комунальної організації "Київмедспецтранс" надійшла відповідь на відзив № б/н від 19.01.2026 (вх. канц. суду № 01-34/546/26 від 19.01.2026).

Комунальна організація "Київмедспецтранс" заперечуючи доводи Фізичної особи-підприємця Фельчина Сергія у відповіді на відзив вказує, що відповідачем визнається факт порушення строку поставки, крім того, у відзиві на позовну заяву останнім не надано жодних доказів на підтвердження своїх тверджень щодо наявних логістичних проблем та вжитих ним заходів для здійснення поставки.

Разом з тим, позивач зазначає щодо відсутності у Фізичної особи-підприємця Фельчина Сергія Олександровича законних підстав, які б знімали з нього відповідальність за неналежне виконання господарського зобов`язання за Договором, а відповідач, керуючись принципом свободи договору, мав право не погодитись з штрафними санкціями, їх кількістю, видом, розміром та умовам порушення зобов`язання.

Крім того, на переконання позивача, несвоєчасна поставка товару, зазначеного у Заявці, завдає значної шкоди не тільки Комунальній організації "Київмедспецтранс" (унеможливлює виконання позивачем покладених на нього завдань), але й територіальній громаді міста Києва, оскільки може призвести до несвоєчасного прибуття бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги на місце події, що ставить під загрозу життя та здоров`я мешканців та гостей міста Києва.

Відтак, наведені обставини, на думку позивача, свідчать про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки (штрафу), а відсутність у відзиві на позовну заяву доказів, на які відповідач посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, вказує на їх безпідставність.

З урахуванням викладеного, позивач просить суд не приймати до уваги відзив Фізичної особи-підприємця Фельчина Сергія Олександровича на позовну заяву та стягнути з відповідача на користь Комунальної організації "Київмедспецтранс" неустойку (штраф) у розмірі 87 013,90 грн.

26.01.2026 до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від представника Комунальної організації "Київмедспецтранс" надійшла заява № б/н від 26.01.2026 (вх. канц. суду № 01-34/790/26 від 26.01.2026) про проведення засідання за відсутності учасника справи.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.02.2026 суд постановив відкласти судове засідання з розгляду справи № 902/1798/25 на 04.03.2026 о 10:30 год., повідомити учасників справи про призначене судове засідання.

19.02.2026 до суду через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява представника Комунальної організації "Київмедспецтранс" Шалаєва Олександра Васильовича від 19.02.2026 (вх. канц. суду № 01-34/1716/26 від 19.02.2026) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 24.02.2026 суд постановив задовольнити заяву представника Комунальної організації "Київмедспецтранс" Шалаєва Олександра Васильовича від 19.02.2026 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

На визначену судом дату в судове засідання в режимі відеоконференції з`явився представник позивача - Шалаєва О.В.,

Відповідач правом участі в засіданні суду не скористався. При цьому суд зауважує, що відповідно до сформованої в КП "ДСС" довідки про доставку електронного листа, ухвала Господарського суду Вінницької області від 04.02.2026, якою постановлено відкласти судове засідання з розгляду справи № 902/1798/25 на 04.03.2026 о 10:30 год., була доставлена відповідачу до Електронного кабінету ЄСІТС - 06.02.2026 о 02:18 год., та у відповідності до положень ч. 6 ст. 242 ГПК України, вважається врученою 06.02.2026 року.

Заслухавши вступне слово представника позивача, провівши стадію дослідження доказів та, відповідно до частини 1 статті 219 ГПК України, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

Після перерви, судом, згідно із частиною 6 статті 233 та частиною 1 статті 240 ГПК України, проголошено скорочену (вступну та резолютивну частини) рішення.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

За результатами закупівлі між Комунальною організацією "Київмедспецтранс" (далі - Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Фельчиним Сергієм Олександровичем (далі - Учасник) 28.10.2025 року укладено Договір про закупівлю товарів № 400к, відповідно до п. 1.1. якого, учасник, якого визначено переможцем закупівлі (ідентифікатор закупівлі 11А-2025-10-20-005033-а) зобов`язується поставляти та передати у власність Замовника: ДК 021:2015 за кодом Єдиного закупівельного словника (CPV) 34330000-9 - Запасні частини до вантажних транспортних засобів, фургонів та легкових автомобілів (TOYOTA, PSA, Volkswagen, Ford, ЗИЛ 130, Богдан А092) (далі - Товар) належної якості, а Замовник зобов`язується приймати Товар та оплачувати його на умовах цього Договору.

Згідно із п. 1.2. Договору найменування, асортимент, кількість, ціна за одиницю та вартість Товару визначається у Специфікації (Додаток № 1 до Договору).

Учасник гарантує якість Товару відповідно до вимог чинного законодавства (ДСТУ, ТУ тощо) та відповідність конструкції (п. 2.1. Договору).

Ціна на Товар встановлюються в національній валюті України (п. 3.1. Договору).

За приписами п. 3.2. Договору, учасник зобов`язується поставляти та передавати у власність Замовнику Товар за ціною, визначеною у Специфікації (Додаток № 1 до Договору) за одиницю кожного найменування. Загальна сума Договору становить 253308 (двісті п`ятдесят три тисячі триста вісім) гривень 40 копійок, в т.ч. ПДВ - 42 218 (сорок дві тисячі двісті вісімнадцять) гривень 07 копійок.

Ціна за одиницю кожного найменування Товару, визначена цим Договором (Додаток № 1 до Договору), є істотною умовою цього Договору, яка може, змінюватися відповідно до умов даного Договору та чинного законодавства України (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України шляхом прямого переказу грошей на розрахунковий рахунок Учасника з відстрочкою платежу до 45 календарних днів з моменту отримання товару та видаткових документів, а у випадку затримки бюджетного фінансування - протягом З робочих днів з моменту отримання коштів відповідно до п. 1 ст. 49 Бюджетного кодексу України.

Поставка здійснюється Учасником партіями, обсяг і строк поставки окремої партії Товару визначаються Замовником в заявці. Замовлення товарів здійснюється Замовником через будь - який доступний Сторонам засіб зв`язку (факсом, телефоном, електронна пошта, поштове відправлення, листом, кур`єром, особисто та інші). Письмова Заявка може бути направлена Учаснику у формі скан - копії на електронну адресу . Сторони погодили, що заявка на поставку Товару, направлена Замовником Учаснику на електронну адресу у формі скан - копії, вважається отриманою Учасником у будь - якому випадку (п. 5.2. Договору).

Пунктом 5.3. Договору визначено, що поставка Товару здійснюється на умовах DDP - Київ (Інкотермс у редакції 2010р.). Учасник здійснює поставку Товару на склад Замовника за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 16 - В та вул. Дегтярівська, 25 (понеділок п`ятниця з 08:00 години до 16:00 години).

Строк поставки Товару: до 07 листопада 2025 року (п. 5.4. Договору).

Згідно із п. 6.1. Договору Замовник зобов`язується:

- оплатити вартість Товару в порядку і на умовах визначених п. 4. 1 цього Договору (п.п. 6.1.1. Договору);

- прийнятий Товар, який відповідає умовам Договору, в тому числі, але не обмежуючись Специфікації (Додаток № 1 до Договору) та Технічній специфікації (Додаток № 2 до Договору), які є невід`ємними частинами цього Договору (п.п. 6.1.2. Договору).

Відповідно до п. 6.3. Договору Учасник зобов`язаний:

- поставити Товар, який визначений умовами Договору, в тому числі, але не обмежуючись Специфікації (Додаток № 1 до Договору) та Технічній специфікації (Додаток № 2 до Договору), які є невід`ємними частинами цього Договору (п.п. 6.3.1. Договору);

- забезпечити поставку Товару у строки, встановлені цим Договором (п.п. 6.3.2. Договору).

За порушення строків поставки Товару (партії Товару), а також за непоставку Товару (партії Товару) або поставку Товару (партії Товару) в кількості меншій ніж зазначено Замовником у Заявці, Учасник на вимогу Замовника сплачує неустойку (штраф) у розмірі 50% від вартості Товару (партії Товару) поставленого з порушенням строку, зазначеного у Заявці Замовника, або непоставленого (п. 7.1. Договору).

Згідно із п. 7.5 Договору Сторони прийшли до взаємної згоди щодо можливості застосування оперативно - господарських санкцій у разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим Договором.

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до 22 грудня 2025 року, але в будь - якому разі до повного виконання своїх зобов`язань Сторонами (п. 10.1. Договору).

Пунктом 12.1. Договору визначено, що невід`ємною частиною цього Договору є: Специфікація (Додаток № 1), Технічна специфікація (Додаток № 2).

За матеріалів справи вбачається, що Договір, а також Специфікація (Додаток № 1) та Технічна специфікація (Додаток № 2), якими погоджено найменування, марку та модель, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю та загальну вартість товару - 253 308,40 грн, підписані сторонами та скріплені печатками.

На виконання умов Договору комунальною організацією "Київмедспецтранс" 31.10.2025 року на електронну адресу відповідача () направлено скан - копію письмової Заявки № 09/094-2250-7 від 31.10.2025 року (далі - Заявка), в якій зазначено дату поставки Товару, найменування та кількість одиниць Товару, які Учасник повинен поставити Замовнику. Окрім іншого, у даній заявці позивач просив відповідача поставити на умовах Договору партію Товару загальною вартістю 253 308, 40 грн у строк до 07.11.2025 року.

Відповідно до отриманої заявки, фізичною особи-підприємцем Фельчиним Сергієм Олександровичем здійснено поставку товару за наступними видатковими накладними: № 19 від 07.11.2025 року на суму 79 280,60 грн, № 22 від 20.11.2025 року на суму 145 464,05 грн, № 24 від 27.11.2025 року на суму 14 547,50 грн, № 26 від 13.12.2025 року на суму 14 016,25 грн.

Зважаючи на порушення умов Договору в частині строку поставки товару, загальна вартість якого становить 174027,80 грн, 10.12.2025 року комунальною організацією "Київмедспецтранс" на електронну адресу відповідача направлено Вимогу № 09/094/-2564-1 від 10.12.2025 року, у якій повідомлено останнього про порушення договірних зобов`язань щодо строків та обсягів поставки Товару, а також про обов`язок сплатити загальну суму штрафних санкцій у розмірі 87 013,90 грн.

Враховуючи відсутність реагування відповідача на вказану вимогу, а також несплачену суму штрафних санкцій у зазначеному розмірі, комунальна організація "Київмедспецтранс" звернулась з даним позовом до суду.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно із статтею 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статтею 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

В силу положень ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно із ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений Договір про закупівлю товарів № 400к від 28.10.2025 року.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно із п. 5.2. Договору поставка здійснюється Учасником партіями, обсяг і строк поставки окремої партії Товару визначаються Замовником в заявці. Замовлення товарів здійснюється Замовником через будь - який доступний Сторонам засіб зв`язку (факсом, телефоном, електронна пошта, поштове відправлення, листом, кур`єром, особисто та інші). Письмова Заявка може бути направлена Учаснику у формі скан - копії на електронну адресу . Сторони погодили, що заявка на поставку Товару, направлена Замовником Учаснику на електронну адресу у формі скан - копії, вважається отриманою Учасником у будь - якому випадку.

Поставка Товару здійснюється на умовах DDP - Київ (Інкотермс у редакції 2010р.). Учасник здійснює поставку Товару на склад Замовника за адресою: м. Київ, вул. Куренівська, 16 - В та вул. Дегтярівська, 25 (понеділок п`ятниця з 08:00 години до 16:00 години)(п. 5.3. Договору).

Пунктом 5.4. Договору Сторони погодили строк поставки Товару: до 07 листопада 2025 року.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Згідно із п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Положеннями частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання

Судом встановлено, що відповідачем на виконання умов Договору, а також відповідно до отриманої заявки № 09/094-2250-7 від 31.10.2025 року, здійснено поставку Товару у строк до 07.11.2025 року лише частково, що підтверджується видатковою накладною № 19 від 07.11.2025 року на суму 79 280,60 грн.

Відтак, станом на 07.11.2025 року, Фізичною особою-підприємцем Фельчиним Сергієм Олександровичем належним чином не виконано взятих на себе зобов`язання щодо своєчасної та повної поставки товару у строк визначений Договором та означеною заявкою позивача, що є підставою для застосування до відповідача відповідальності передбаченої пунктом 7.1. Договору, а саме сплати неустойку (штрафу) у розмірі 50% від вартості Товару (партії Товару) поставленого з порушенням строку, зазначеного у заявці Замовника.

Отже, відповідно до наявних в матеріалах справи копій видаткових накладних № 22 від 20.11.2025 року на суму 145 464,05 грн, № 24 від 27.11.2025 року на суму 14 547,50 грн, № 26 від 13.12.2025 року на суму 14 016,25 грн, які спільно підписані сторонами та скріплені печатками без будь-яких заперечень, загальна вартість поставленого з порушенням строку товару становить 174 027,80 грн.

Окрім іншого суд бере до уваги й те, що відповідно до відзиву на позовну заяву відповідачем визнаються та не заперечуються обставини виконання заявки на поставку товару з порушенням погодженого строку.

Зважаючи на встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про правомірність доводів позивача щодо наявності підстав для відповідальності відповідача передбаченої пунктом 7.1. Договору, а саме сплати неустойку (штрафу) у розмірі 50% від вартості Товару (партії Товару) поставленого з порушенням строку.

Разом з тим, перевіривши наданий позивачем розрахунок розміру неустойки (штрафу) судом встановлено, що зазначена сума обрахована арифметично правильно, а отже, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 87 013,90 грн є обґрунтованою.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, а також доводів учасників справи, що викладені за змістом відзиву та відповіді на відзив на позовну заяву, суд зауважує наступне.

Як уже зазначалось судом, згідно із ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відтак, в силу вищезазначених приписів, відповідач, як суб`єкт господарської діяльності, укладаючи з позивачем Договір про закупівлю товарів № 400к від 28.10.2025 року був обізнаний щодо його істотних умов, у тому числі відповідальності сторін у разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, та мав передбачити реальну можливості виконання умов договору в частині повної та своєчасної поставки товару.

За наведених обставин, твердження відповідача щодо не співмірності чи нерівності умов Договору судом не беруться до уваги, оскільки Договір підписано відповідачем без будь-яких зауважень, а належних та допустимих доказів, які б підтверджували звернення останнього до позивача із доводами, що викладені за змістом поданого відзиву, до суду надано не було.

Разом з тим, відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про зменшення розміру договірної неустойки (штрафу) на 90%, в обґрунтування якого останній, з поміж іншого, зазначає, що позивачем не доведено наявності збитків внаслідок порушення строків поставки товару, фактична їх неможливість, у зв`язку оплатою товару з відстрочкою платежу до 45 днів після поставки, повне та остаточне виконання основного зобов`язання, а також відсутність зловмисності та негайне усунення порушення.

Згідно частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

У цьому висновку суд звертається до правової позиції, що викладена в Постанові Верховного суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22. Приймаючи рішення про зменшення розміру пені, суд взяв до уваги такі обставини: позивачем не наведено розмір збитків, завданих невиконанням зобов`язань відповідачем; відсутність умислу в порушенні зобов`язання за договором; покладення надмірного фінансового тягаря на відповідача може призвести до погіршення його матеріального становища, що може мати наслідком його неплатоспроможність.

Так, у відповіді на відзив на позовну заяву позивач акцентує увагу на тому, що несвоєчасна поставка товару, зазначеного у Заявці, завдає значної шкоди не тільки Комунальній організації "Київмедспецтранс" (унеможливлює виконання позивачем покладених на нього завдань), але й територіальній громаді міста Києва, оскільки може призвести до несвоєчасного прибуття бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги на місце події, що ставить під загрозу життя та здоров`я мешканців та гостей міста Києва. Наведені обставини, на думку позивача, свідчать про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки (штрафу).

Разом з тим, при вирішення питання щодо зменшення розміру неустойки (штрафу), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд зважає на те, що в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, відповідно вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів ст. 86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Реалізовуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст. 551 ЦК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (постанови Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 02.03.2023 у справі №905/1409/21, від 23.11.2023 у справі №917/991/22).

Крім того, розмір неустойки, до якого суд її зменшує, у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо відсутності підстав для зменшення розміру неустойки (штрафу) суд враховує те, що останнім не надано жодних доказів на підтвердження негативних наслідків та впливу, яких він зазнав внаслідок прострочення відповідачем поставки визначеного товару за період з 07.11.2025 по 13.12.2025 року.

Окрім іншого, суд зважає й на те, що зі змісту вимоги № 09/094/-2564-1 від 10.12.2025 року, якою повідомлено відповідача про порушення договірних зобов`язань щодо строків та обсягів поставки Товару, а також про обов`язок сплатити штрафні санкції, позивачем не зазначено щодо наявності збитків, чи інших майнових та/або фінансових втрат понесених внаслідок порушення відповідачем строків поставки означеного товару.

Однак, суд звертає увагу відповідача на те, що зменшення розміру договірної неустойки (штрафу) на 90% нівелюватиме саме значення неустойки як компенсації за порушення строку виконання зобов`язання та порушуватиме справедливий баланс інтересів сторін у спірних правовідносинах (подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21).

З урахуванням викладеного вище, приймаючи до уваги принципи справедливості, добросовісності та розумності, встановлені судом обставини та докази, які містяться у матеріалах справи, беручи до уваги наявність зовнішніх обставин та можливий їх вплив на терміни виконання зобов`язання, які відповідач добросовісно намагався усунути в розумні строки, виконання останнім у повному обсязі своїх зобов`язання за договором на момент звернення позивача з даним позовом до суду, а також не співмірність розміру штрафу з непідтвердженим розміром майнових збитків позивача через порушення відповідачем договірного обов`язку з поставки товару, суд дійшов висновку про зменшення в порядку ч. 3 ст. 551 ЦК України розміру заявленого до стягнення штрафу на 60% - до 34 805,56 грн, що відповідно підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

За приписами ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню, з наведених вище мотивів.

Стосовно інших доводів сторін суд зазначає таке.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява № 4909/04), відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Решта доводів учасників процесу, їх пояснень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. (підпункт 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у 2025 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3028 грн.

При зверненні до суду з позовною заявою Комунальною організацією "Київмедспецтранс" заявлено вимогу майнового характеру (про стягнення 87 013,90 грн), розмір судового збору з якої становить - 3028 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що позовну заяву подано до суду через систему "Електронний суд" ЄСІТС, а відтак, відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір", застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи за подання позовної заяви до суду позивачем, згідно платіжної інструкції № 2330 від 26.12.2025 сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, із застосуванням коефіцієнту для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В частині зменшення судом суми неустойки витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача у повному обсязі відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України, так як спір виник внаслідок неправильних дій відповідача та зменшення судом неустойки не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 902/339/16, від 10.03.2021 у справі № 904/5702/19, від 14.06.2022 у справі № 905/2135/19, від 19.12.2024 у справі № 922/1248/24, у яких Верховний Суд виснував, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені частково з підстав зменшення судом неустойки, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76- 80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Комунальної організації "Київмедспецтранс" (місцезнаходження: вул. Дегтярівська, буд. 25, м. Київ, 04119, ідентифікаційний код юридичної особи: 01993807) до Фізичної особи-підприємця Фельчина Сергія Олександровича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення неустойки (штрафу) за Договором про закупівлю товарів № 400к від 28.10.2025 року у розмірі 87 013,90 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Фельчина Сергія Олександровича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Комунальної організації "Київмедспецтранс" (місцезнаходження: вул. Дегтярівська, буд. 25, м. Київ, 04119, ідентифікаційний код юридичної особи: 01993807) 34 805,56 грн - неустойки (штрафу) та 2 422,40 грн - судових витрат зі сплати судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у підсистемі (модулі) ЄСІТС.

Повне рішення складено 10 березня 2026 р.

Суддя Олег ВИНОГРАДСЬКИЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи