ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.03.2026 Справа №905/35/26

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Лободи Т.О.

розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ, код 42399676,

до Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Новий зелений квартал", м. Слов`янськ, код 38177363,

про стягнення 62 573,02 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Новий зелений квартал" про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу № 9728-ОСББ (24)-04 від 11.10.2024 за спожитий природний газ у сумі 49 000,00 грн, пені в сумі 11 250,43 грн, 3% річних у сумі 1 089,24 грн та інфляційних втрат у сумі 1 233,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору постачання природного газу № 9728-ОСББ (24)-04 від 11.10.2024 в частині повної та своєчасної оплати спожитого природного газу.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 28.01.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 905/35/26; справу вирішив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, суд копію ухвали від 28.01.2026 направив позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів в системі "Електронний суд".

Згідно довідок про доставку електронного листа ухвала суду від 28.01.2026 в електронному вигляді доставлена до електронних кабінетів позивача та відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, суд дійшов висновку, що сторони належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

06.02.2026 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просить суд відмовити в позовних вимогах про стягнення пені в сумі 11 250,43 грн, 3% річних в сумі 1 089,24 грн та інфляційних втрат в сумі 1 233,35 грн. Заперечення відповідача в цій частині позовних вимог обґрунтовані тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Стверджує, що вказана постанова поширюється на об`єднання співвласників багатоквартирного будинку як юридичну особу, що створена та діє виключно в інтересах фізичних осіб власників квартир та приміщень у житловому будинку.

Суд прийняв відзив на позов та долучив його до матеріалів справи.

10.02.2026 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача та вказує, що підписуючи уповноваженими особами договір постачання природного газу та відповідно в подальшому скріплюючи його печатками підприємства, відповідач чітко розумів всю юридичну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов підписаного договору. Зазначає, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання. Вказує, що між позивачем та відповідачем було укладено договір постачання природного газу, а тому суд має керуватися загальними нормами матеріального права та нормами спеціального права, що регулює ринок природного газу. Договір постачання природного газу не відноситься до житлово-комунальних послуг. В даному випадку позивач не надавав, а відповідач не отримував житлово-комунальні послуги за спірним Договором про постачання природного газу, оскільки зазначений договір регулює правовідносини між сторонами, в результаті яких позивач як постачальник поставляє споживачеві природний газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, з огляду на що підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відсутні. На підставі наведеного, вважає, що відповідач безпідставно застосовує приписи Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанову Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" від 05.03.2022 № 206.

Суд прийняв відповідь на відзив та долучив її до матеріалів справи.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (Постачальник) та Об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків "Новий зелений квартал" (Споживач) укладено Договір постачання природного газу. Відповідач приєднався до умов договору шляхом підписання 07.10.2024 заяви приєднання із накладенням електронного підпису. 11.10.2024 позивач надав згоду на приєднання до Договору постачання природного газу (вих.№125/3//1/1-11963 від 11.10.2024), в якій повідомив про укладення між сторонами Договору постачання природного газу № 9728-ОСББ (24)-04 від 11.10.2024 (далі - Договір) та вказав, що дата набрання (набуття) чинності Договору 11.10.2024.

Суд зазначає, відповідач не заперечує факту укладення вказаного договору.

Відповідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні підпункту 1 пункту 4 Положення (об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або житлово-будівельним (житловим, обслуговуючим) кооперативом або управителем багатоквартирних будинків), природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Цей Договір є договором приєднання у відповідності до статті 634 Цивільного Кодексу України, і може бути укладений лише шляхом приєднання Споживача до всіх його умов в цілому. Цей Договір не є публічним договором в розумінні статті 633 Цивільного Кодексу України (п. 1.4 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з місяця, в якому Договір набрав чинності відповідно до пункту 13.1 Договору, по 30 квітня 2025 року (включно), в кількості та відповідно до розрахункових періодів та розподілу, що зазначені Споживачем у Заяві, яка є невід`ємною частиною даного Договору (за умови акцепту Постачальником Заяви в порядку, передбаченому пунктом 1.6 Договору). Постачання природного газу відповідно до даного пункту Договору та реєстрація Споживача в реєстрі Постачальника на інформаційній платформі Оператора ГТС здійснюється до 30.04.2025 року, відповідно до пункту 3.3 цього Договору.

За умовами п. 2.2.1 Договору Обсяг 1 (фіксований) природного газу використовується Споживачем для потреб виробництва теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню та/або постачання теплової енергії як товарної продукції для зазначених потреб.

Споживач самостійно зазначає в Заяві замовлені обсяги природного газу. При цьому, значення Обсягу І (фіксований) Споживач визначає самостійно на підставі своїх прогнозних даних (п. 2.2.2 Договору).

Відповідач у Заяві-приєднанні від 07.10.2024 визначено обсяг (об`єм) природного газу, запланований для споживання у період з листопада 2024 року по 30.04.2025 року (включно), в кількості 77 тис.куб.метрів, в тому числі по місяцях Обсяг І (фіксований): листопад 2024 11,000 тис.куб.м, грудень 2024 15,000 тис.куб.м, січень 2025 18,000 тис.куб.м, лютий 2025 17,000 тис.куб.м, березень 2025 13,000 тис.куб.м, квітень 3,000 тис.куб.м.

В п. 2.2.3 Договору передбачень, що фактично передані в розрахунковому періоді Обсяг І (фіксований) та/або Обсяг II можуть відрізнятися від замовленого відповідно Обсягу І (фіксований) та/або Обсягу II за цим Договором і визначених в Заяві, як в меншу, так і в більшу сторону.

Згідно з п. 3.1 Договору Постачальник передає Споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача в момент передачі природного газу. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п. 3.5 Договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, по два примірники актів приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акти), підписані уповноваженим представником Споживача, а саме: акт на Обсяг І (фіксований), акт на Обсяг ПІ (фіксований) та акт на Обсяг II. В актах зазначаються фактичні обсяги використання природного газу, які визначаються з урахуванням вимог пункту 2.1, підпунктів 2.2.3. та 3.5.2 цього Договору, їх ціна (визначається відповідно до розділу 4 цього Договору) та вартість (п. 3.5.1 Договору).

Постачальник протягом 3-х робочих днів з дати одержання актів зобов`язується повернути Споживачу по одному примірнику оригіналів актів, підписаних уповноваженим представником Постачальника, або надає обґрунтовану відмову від підписання акту. Після підписання Сторонами актів приймання-передачі, замовлені обсяги природного газу за Договором вважаються скоригованими.

В п. 4.1.1 Договору сторони погодили, що ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього Договору як Обсяг І (фіксований) за 1000 куб.м газу з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7 583,89 грн.

За умовами п. 5.1 Договору Споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту приймання - передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

У разі відсутності акту/актів приймання-передачі, фактична вартість переданого Споживачу природного газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.3 пункту 3.5 цього Договору

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим Договором (п. 7.1 Договору).

Згідно з п. 7.2 Договору у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні втрати та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Даний Договір набуває чинності з дати, зазначеної в письмовій Згоді на приєднання до Договору постачання природного газу Постачальника, надісланої Споживачу відповідно до пункту 1.6 Договору, та діє до 30 квітня 2025 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п. 13.1 Договору).

До матеріалів справи додано також Додаткову угоду №1 від 01.01.2025 до Договору постачання природного газу, в якій сторони погодили п. 4.1 Договору викласти у новій редакції, відповідно до якої ціна газу для Обсягу І (фіксований) за 1000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 8 082,60 грн.

Докази підписання відповідачем Додаткової угоди № 1 до матеріалів справи не надано, однак відповідач у відзиві на позов не заперечує факту укладення такої додаткової угоди.

Як зазначає позивач, ним в період жовтня 2024 року - березень 2025 року здійснювалось постачання природного газу відповідачу відповідно до умов Договору, однак відповідач не здійснив у повному обсязі оплату за спожитий газ за спірний період. Станом на момент пред`явлення позову відповідач має основну заборгованість у сумі 49 000,00 грн.

Несплата відповідачем боргу стала підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, а також зумовило звернення позивача до суду із відповідним позовом про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до положень статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановив суд, відповідач приєднався до умов Договору постачання природного газу шляхом підписання заяви приєднання до договору. Відповідач факт підписання та укладання договору постачання природного газу не спростовує, докази оспорювання, визнання недійсними останнього матеріали справи не містять.

У Договорі постачання природного газу № 9728-ОСББ (24)-04 від 11.10.2024 сторони узгодили такі істотні умови договору, як його предмет, ціна, строк дії.

Суд встановив, що в даному випадку відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними договір за своє правовою природою є договором поставки природного газу, правове регулювання якого визначено, зокрема, приписами Господарського кодексу України (чинного на момент укладання та виконання Договору) та Цивільного кодексу України, а також Законом України "Про ринок природного газу" та Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015.

За змістом ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з п. 3 розділу І Правил постачання природного газу, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Відповідно до п. 3.5 Договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

На виконання вказаних умов договору позивач здійснив постачання природного газу відповідачу в період жовтень 2024 року березень 2025 року, на підтвердження чого до позовної заяви додані акти приймання-передачі природного газу:

- за жовтень 2024 року від 31.10.2024 на суму 35,92 грн у кількості 0,00192 тис.куб.м,

- за листопад 2024 року від 30.11.2024 на суму 95 072,22 грн у кількості 12,53608 тис.куб.м,

- за грудень 2024 року від 31.12.2024 на суму 119 159,56 грн у кількості 15,71220 тис.куб.м,

- за січень 2025 року від 31.01.2025 на суму 113 538,01 грн у кількості 14,04722 тис.куб.м,

- за лютий 2025 року від 28.02.2025 на суму 141 587,86 грн у кількості 17,51762 тис.куб.м,.

- за березень 2025 року від 31.03.2025 на суму 61 193,99 грн у кількості 7,57108 тис.куб.м,

Вказані акти підписані обома сторонами без зауважень.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт споживання відповідачем природного газу у вказаний період на загальну суму 530 587,56 грн.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку боргу, відповідач частково сплатив за спожитий природний газ, несплаченим залишився спожитий у березні 2025 року газ у сумі 49 000,00 грн.

Матеріали справи не містять будь-яких заперечень щодо обсягів споживання відповідачем природного газу, факт постачання природного газу у визначених обсягах за спірний період відповідачем не спростовано і не заперечується.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 5.1 Договору Споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70 відсотків вартості фактично переданого відповідно до акту приймання - передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Отже, строк оплати постачання природного газу за спожитий відповідачем у березні 2025 року природний газ є таким, що настав.

Приписи ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Доказів сплати залишку заборгованості в сумі 49 000,00 грн за спожитий у березні 2025 року природний газ на час розгляду справи суду не надано, наявність заборгованості відповідачем не спростована.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості в сумі 49 000,00 грн є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як вбачається з позовної заяви, позивач також просить стягнути пеню в сумі 11 250,43 грн, 3% річних у сумі 1 089,24 грн та інфляційні втрати в сумі 1 233,35 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За своєю правовою природою неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк воєнного стану неодноразово було продовжено та станом на теперішній час воєнний час є продовженим.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025, Слов`янська міська територіальна громада Краматорського району Донецької області з 24.02.2022 включена до переліку територій можливих бойових дій.

Відповідно до абз. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

Статтею 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Об`єднання є юридичною особою, що створюється відповідно до закону. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Об`єднання відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем та відповідачем у суді. Об`єднання не несе відповідальності за зобов`язаннями співвласників.

Як вбачається з матеріалів справи, мешканці (власники) будинків 16, 18 та 20 по вулиці Жовтневої Революції в м. Слов`янськ, створили неприбуткову організацію "Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Новий зелений квартал" з метою належного утримання будинку, забезпечення мешканців будинку комунальними та іншими послугами.

Відповідач згідно з нормами чинного законодавства є юридичною особою, яка утворена шляхом об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, з метою сприяння в отриманні співвласниками багатоквартирного будинку, зокрема, комунальних послуг, які включають в себе і постачання та розподіл природного газу (теплової енергії). При цьому така теплова енергія постачається у багатоквартирний будинок (будинки) виключно для задоволення побутових (спільно-побутових) потреб співвласників будинків.

Заперечуючи проти доводів відповідача про заборону нарахування пені, процентів річних та інфляційних втрат, позивач вказує, що між сторонами було укладено договір постачання природного газу, який не відноситься до житлово-комунальних послуг, а тому позивач не надавав, а відповідач не отримував житлово-комунальні послуги за спірним Договором про постачання природного газу, з огляду на що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" від 05.03.2022 № 206.

Стосовно цього суд зазначає, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, що споживання за спірним договором відбувалося не лише мешканцями будинку, але й суб`єктами господарювання.

Відповідно до частин 2, 3 статті 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.

Враховуючи вищенаведене, можна зробити висновок про те, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, створене фізичними особами - власниками квартир (побутовими споживачами житлово-комунальних послуг, населенням), укладає договори на постачання комунальних послуг із постачальниками від імені побутових споживачів як колективний споживач, і використовує поставлений газ виключно для власних побутових потреб мешканців будинку (виключаючи будь-яку комерційну чи професійну діяльність).

Так, Закон України "Про ринок природного газу" виокремлює серед суб`єктів ринку природного газу категорії побутового споживача та споживача:

1) побутовий споживач (відповідно до п.23 ч.1 ст.1 зазначеного Закону) - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність;

2) споживач (відповідно до п.37 ч.1 ст.1 зазначеного Закону) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Тобто, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку за усіма зазначеними критеріями підпадає під визначення побутового споживача, окрім визначення його як фізичної особи.

Подібний правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 910/15687/20, від 02.05.2018 у справі № 910/11650/17 та у постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 916/2197/13.

Суд зазначає, що відповідач у справі виступає у спірних відносинах з позивачем саме як колективний побутовий споживач (від імені всіх фізичних осіб співвласників) та договір укладений для забезпечення та сприяння співвласникам будинку в отриманні житлово-комунальних послуг належної якості та у встановлений строк.

Положення постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 прямо не забороняють нарахування ОСББ, які є юридичними особами, неустойки, 3% річних та інфляційних втрат.

Проте, суд звертає увагу, що ОСББ є неприбутковою організацією, створеною мешканцями будинку (населенням) для забезпечення таких мешканців комунальними послугами та оплата таких комунальних платежів здійснюється за рахунок мешканців та за тарифами для населення, тому доводи позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заявлених 3% річних, інфляційних втрат та пені як з юридичної особи є помилковими.

Встановлена Кабінетом Міністрів України заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, має поширюватися на об`єднання співвласників багатоквартирного будинку як юридичну особу, що створена та діє виключно в інтересах фізичних осіб - власників квартир та приміщень у житловому будинку.

Натомість, виключення ОСББ із категорії побутових споживачів або населення та нарахування неустойки, процентів річних та інфляційних нарахувань, призводить до звуження обсягу прав співвласників, що об`єдналися в ОСББ, порівняно із іншими побутовими споживачами, які також є фізичними особами, також використовують поставлений газ (у даному випадку) виключно для побутових потреб, однак уклали договори на постачання газу із постачальником напряму. Таке звуження прав членів ОСББ суперечить самій меті створення ОСББ, а саме: забезпечення і захисту прав співвласників.

Суд звертає увагу на сталу судову практику, зокрема, в питанні того, що ОСББ є колективним побутовим споживачем, відповідно до нього застосовуються норми права, що регулюють стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з побутових споживачів. Такі висновки містяться, наприклад, в постановах Верховного Суду від 06.08.2025 у справі № 910/9749/24, від 16.10.2025 у cправі № 914/2380/24.

Вищенаведене спростовує доводи позивача як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні ним норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Суд також не приймає посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 22.01.2025 у справі № 916/3889/23, оскільки правовідносини у справі № 916/3889/23 та у даній справі № 905/35/26 не є релевантними. Так, у справі № 916/3889/23 спірним періодом є грудень 2021, спір стосується постачання газу постачальником "Останньої надії", у вказаній справі не вирішувалось питання щодо застосування постанови КМУ від 05.03.2022 № 206.

Отже, позивач здійснив нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість ОСББ "Новий зелений квартал" за період часу, коли на території України діяв воєнний стан, споживання природного газу відбувалось на території можливих бойових дій, а відповідно щодо відповідача діяла заборона на нарахування та стягнення пені, інфляційних нарахувань, процентів річних за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, в тому числі і щодо постачання газу для опалення багатоквартирного житлового будинку, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення пені в сумі 11 250,43 грн, 3 % річних в сумі 1 089,24 грн та інфляційних втрат в сумі 1 233,35 грн.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд дійшов висновку, що судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме витрати по сплаті судового збору в сумі 2 084,93 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в іншій частині судовий збір залишається за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Новий зелений квартал" (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Жовтневої Революції, буд. 16, код 38177363) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код 42399676) заборгованість за Договором постачання природного газу № 9728-ОСББ (24)-04 від 11.10.2024 за спожитий у березні 2025 року природний газ у сумі 49 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 084,93 грн.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 11.03.2026.

Суддя Т. О. Лобода