ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року

м. Київ

cправа № 908/239/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Руда Г. В.,

за участю представників:

позивача - Пономаренко М. А. (адвоката),

відповідача - Мальчева В. Є. (адвоката),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2025 (колегія суддів: Дармін М. О. - головуючий, Верхогляд Т. А., Кощеєв І. М.) і рішення Господарського суду Запорізької області від 09.09.2024 (колегія суддів: Зінченко Н. Г. - головуюча, Азізбекян Т. А., Науменко А. О.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця"

до Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод"

про стягнення коштів та зобов`язання виконати гарантійний ремонт,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У лютому 2019 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця") звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" (далі - ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод"), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 29.06.2023, просило:

- стягнути 13 332,08 грн витрат, пов`язаних із усуненням пошкоджень та ліквідацією пожежі, 30 360,00 грн штрафу, 49 935,10 грн витрат, понесених позивачем на проведення експертного комплексного комісійного пожежно-технічного та електротехнічного дослідження;

- зобов`язати відповідача власними силами, за рахунок власних коштів виконати гарантійний ремонт електровоза ВЛ82м № 086 та відновити працездатність електровоза ВЛ82м № 086 із відновленням або заміною всіх частин, елементів, деталей, агрегатів та вузлів, пошкоджених внаслідок пожежі, з поверненням його власнику - АТ "Українська залізниця".

1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги (з урахуванням заяви про зміну предмета позову), АТ "Українська залізниця" покликалося на положення статей 11, 16, 22, 526, 623, 626, 627, 628 Цивільного кодексу України, статей 193, 217, 224, 230 Господарського кодексу України. Позивач зазначав, що 04.05.2017 між АТ "Українська залізниця" та ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" був укладений договір на модернізацію тягового рухомого складу № 42/2017-ЦЮ, відповідно до якого для продовження терміну служби (КРП) у період із травня до червня 2017 року підлягав капітальному ремонту електровоз приписки локомотивного депо Куп`янськ ВЛ82м № 086. Позивач зазначав, що заводський ремонт тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25 електровоза ВЛ82м № 086 першого обсягу згідно з договором на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ був проведений 23.06.2017.

АТ "Українська залізниця" зазначало, що на 124 км пікет 1 перегону Свинківка-Божкове сталася пожежа локомотива; внаслідок пожежі була завдана значна матеріальна шкода позивачу. 30.01.2018 сторони у справі склали акт-рекламацію № 1. Згідно із цим актом-рекламацією від 30.01.2018 № 1 випадок виходу з ладу тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25 електровоза ВЛ82м № 086 відбувся через руйнування ізолятора вводу (схемне позначення А) з послабленням його ущільнення та витіканням трансформаторного мастила з тягового трансформатора з наступним торканням струмоведучими частинами вводу корпусу бака трансформатора, що призвело до появи електричного розряду та, як наслідок, спалаху пари мастила та розповсюдження пожежі на ізоляцію електричного обладнання електровоза.

Позивач зазначав, що за його рахунок 15.06.2018 було проведено комплексне комісійне пожежно-технічне та електротехнічне дослідження № 2299/12944/12945 Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. професора М. С. Бокаріуса, яким було підтверджено висновки, викладені в акті-рекламації від 30.01.2018 № 1.

АТ "Українська залізниця" зазначало, що відповідно до умов договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ в разі неналежного виконання ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" умов договору, виконавець зобов`язаний відшкодувати замовнику завдані збитки відповідно до вимог статей 22, 623 Цивільного кодексу України.

Позивач також, посилаючись на умови договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ, стверджував, що при виході з ладу складових частин, установлених при модернізації електровоза ВЛ82м № 086, у гарантійний період, виконавець сплачує замовнику понесені витрати на усунення дефекта та штраф у розмірі 20 % вартості від неякісно виконаної модернізації (неякісно модернізованих або нових складових частин, які встановлені виконавцем при модернізації). При цьому позивач зазначав, що єдиною причиною, яка призвела до пожежі на електровозі ВЛ82м № 086, є неналежне проведення відповідачем його модернізації.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 09.09.2024 у справі № 908/239/19 частково задоволено позов АТ "Українська залізниця".

Вирішено стягнути з ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" на користь АТ "Українська залізниця" 13 332,08 грн збитків, пов`язаних із усуненням пошкоджень та ліквідацією пожежі, 30 360,00 грн штрафу та 1921,00 грн судового збору.

Відмовлено в задоволені решти позовних вимог АТ "Українська залізниця".

Вирішено стягнути з АТ "Українська залізниця" на користь ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" 23 942,50 грн втрат на проведення судової інженерно-технічної (залізнично-транспортної) експертизи у справі № 908/239/19.

2.2. Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги АТ "Українська залізниця", виходив із того, що під час модернізації електровоза ВЛ82м № 086 відповідач установив високовольтний ввід тягового трансформатора з порушенням технології ремонту, старопридатний або з дефектом. При цьому суд першої інстанції зазначив, що відповідно до висновку експертів від 29.11.2021 № 4299 сам по собі рух електровоза ВЛ82м № 086 по перегону Свинківка-Божкове 25.01.2018 в діапазоні швидкостей та потужностей, при яких виникають максимальні струмові навантаження на обмотки трансформатора ОДЦЕ-4000/25, за умови використання надійного обладнання загрози безпеці руху не створював. Однак, як зазначив суд, згідно із цим висновком експертів сукупність фактів: експлуатація електровоза ВЛ82м № 086 із трансформатором ОДЦЕ-4000/25, другої секції електровоза ВЛ82м № 086 із ненадійним контактним з`єднанням між шпилькою та ковпаком фазного високовольтного вводу призвели до відмови ненадійного контактного з`єднання між шпилькою та ковпаком фазного високовольтного вводу трансформатора ОДЦЕ-4000/25 другої секції електровоза ВЛ82м № 086 під час руху електровоза з максимальними струмовими навантаженнями.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що в разі дотримання посадовими особами ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод", які організовували проведення ремонту електровоза ВЛ82м № 086, вимог Правил технічної експлуатації залізниць України, Положення про планово-попереджувальну систему ремонту і технічного обслуговування тягового та моторвагонного рухомого складу (електровозів, тепловозів, електро- та дизель-поїздів), Правил капітального ремонту КР-1, КР-2 електровозів змінного струму серій ВЛ80в/і, ВЛ82М у частині забезпечення надійності роботи контактного з`єднання між шпилькою та ковпаком фазного високовольтного вводу трансформатора 2-ої секції електровоза ВЛ82м № 086, а саме: здійснення працівниками відповідача заміни ковпака фазного високовольтного вводу тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25, вихід з ладу зазначеного тягового трансформатора та, як наслідок, пожежа локомотиву ВЛ-82м № 086, що мала місце 25.01.2018, не сталися би.

Відтак суд першої інстанції, враховуючи вимоги статей 610, 546, 614 Цивільного кодексу України, статей 216, 218 Господарського кодексу України, а також умови договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ, зазначив, що саме з вини відповідача вийшов з ладу тяговий трансформатор ОДЦЕ-4000/25, унаслідок чого 25.01.2018 сталася пожежа локомотива ВЛ-82м № 086. Тому суд виснував про обґрунтованість позовних вимог АТ "Укрзалізниця" про нарахування визначених договором на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ (пункт 8.5) штрафних санкцій у вигляді штрафу в розмірі 20 % договірної вартості ремонту тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25. Суд першої інстанції також зазначив, що підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення умов договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ не наведено, тому позовна вимога АТ "Українська залізниця" про стягнення з відповідача 30 360,00 грн штрафу підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, встановивши наявність повного складу цивільного правопорушення та заподіяння збитків позивачу, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 13 332,08 грн збитків, пов`язаних із усуненням пошкоджень та ліквідацією пожежі.

Суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні з відповідача 49 935,10 грн витрат, понесених на проведення експертного дослідження № 2299/12944/12945 Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. професора М. С. Бокаріуса, зазначив, що позивач не довів наявності підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування витрат, понесених на проведення експертного дослідження, в розмірі 49 935,10 грн. Суд першої інстанції дійшов висновку, що в цьому випадку позивач не довів причинно-наслідкового зв`язку між понесеними витратами в зазначеному ним розмірі та протиправною поведінкою відповідача, а також не довів, що понесення таких витрат було неминучим для відновлення порушених цивільних прав позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги АТ "Українська залізниця" про зобов`язання ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" власними силами, за рахунок власних коштів виконати гарантійний ремонт електровоза ВЛ82м № 086, суд першої інстанції зазначив, що саме позивач мав довести належними та допустимими доказами, що пошкодження електровоза ВЛ-82м № 086 внаслідок пожежі на перегоні Свинківка-Божкове 25.01.2018 є гарантійним випадком, який охоплюється розділом 8 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ "Гарантія та якість модернізації ТРС". Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлені судовою експертизою факти виключають виконання відповідачем гарантійних зобов`язань за договором на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ, оскільки позивачем не виконувались належним чином вимоги з технічного обслуговування та експлуатації електровоза ВЛ-82м № 086.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги АТ "Українська залізниця" про зобов`язання ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" відновити працездатність електровоза ВЛ82м № 086 із відновленням або заміною всіх частин, елементів, деталей, агрегатів та вузлів, пошкоджених унаслідок пожежі, з поверненням його власнику - АТ "Українська залізниця", суд виходив із того, що строк служби рами візка № 6137-3 електровоза ВЛ82м № 086 вже сплинув 30.06.2018, а строк служби інших несучих конструкцій електровоза сплинув 31.03.2024. Тому суд виснував, що відповідач не може відповідати за відновлення роботи всього електровоза, у тому числі секції № 1, оскільки вона не була пошкоджена при пожежі, і стан секції № 1 електровоза взагалі не відомий. Суд першої інстанції встановив, що електровоз ВЛ82м № 086 не перебував в експлуатації із січня 2018 року, тому зазначив, що строки експлуатації деяких елементів електровоза вже сплинули, елементи електровоза не були пошкоджені при пожежі у січні 2018 року, а їх відновлення та/або заміна не є обов`язком відповідача. Крім того, як зауважив суд, у висновку експертів від 29.11.2021 № 4299 зазначено, зокрема, що електровоз ВЛ82м № 086 після закінчення терміну його служби та переході внаслідок цього у граничний стан, при якому відновлення його працездатного стану неможливе чи недоцільне, був допущений до подальшої експлуатації. За висновком суду, наведене в сукупності унеможливлює виконання вимоги позивача про відновлення працездатності електровоза ВЛ82м № 086 взагалі.

Суд першої інстанції також зазначив, що з огляду на висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги АТ "Українська залізниця" про зобов`язання відповідача власними силами, за рахунок власних коштів виконати гарантійний ремонт електровоза ВЛ82м № 086, відсутні правові підстави для застосування до цієї вимоги наслідків спливу позовної давності, про застосування якої просив відповідач.

2.3. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2025 у справі № 908/239/19 змінено рішення Господарського суду Запорізької області від 09.09.2024 у справі № 908/239/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ "Українська залізниця" щодо стягнення 49 935,10 грн витрат, понесених на проведення експертного дослідження, викладено абзац 2 резолютивної частини рішення в редакції, наведеній в постанові.

Вирішено стягнути з ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" на користь АТ "Українська залізниця" 13 332,08 грн збитків, пов`язаних із усуненням пошкоджень та ліквідації пожежі, 30 360,00 грн штрафу, 49 935,10 грн витрат, понесених на проведення експертного дослідження, та 1921,00 грн судового збору за подання позовної заяви.

Вирішено змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду Запорізької області від 09.09.2024 у справі № 908/239/19, виклавши її в редакції постанови.

В іншій частині рішення Господарського суду Запорізької області від 09.09.2024 у справі № 908/239/19 залишено без змін.

Вирішено стягнути з ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" на користь АТ "Українська залізниця" 2881,50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

2.4. Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, виходив із того, що встановлений умовами пункту 8.2 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ гарантійний термін в цілому на тяговий рухомий склад було погоджено сторонами до 31.12.2018 включно. Під час пожежі, яка відбулася 25.01.2018 о 09 год 18 хв на перегоні Свинківка-Божкове, спрацював головний вимикач типу ВОВ25/4М в секції 2, пожежа сталася в межах гарантійного строку, встановленого договором на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що саме з вини відповідача вийшов з ладу тяговий трансформатор ОДЦЕ-4000/25 та, як наслідок, 25.01.2018 сталася пожежа локомотиву ВЛ-82м № 086, тому визнав обґрунтованими вимоги позивача про нарахування визначених договором на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ (пункт 8.5) штрафних санкцій у вигляді штрафу в розмірі 20 % договірної вартості ремонту тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25.

Суд апеляційної інстанції зазначив про обґрунтованість висновку суду першої щодо наявності підстав для стягнення з відповідача 30 360,00 грн штрафу та збитків, пов`язаних із усуненням пошкоджень та ліквідацією пожежі, на загальну суму 13 332,08 грн.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи в задоволенні позову в частині позовних вимог АТ "Українська залізниця" про зобов`язання відповідача власними силами, за рахунок власних коштів виконати гарантійний ремонт електровоза ВЛ82м № 086 із поверненням його власнику - АТ "Українська залізниця", зазначив, що задоволення цих позовних вимог призведе до порушення Правил технічної експлуатації залізниць України, оскільки матиме наслідком введення в експлуатацію електровоза ВЛ 82м № 086, який на час виникнення пожежі у 2018 році вже перебував у граничному стані, при якому його подальша експлуатація була неприпустимою чи недоцільною, однак продовжував експлуатуватися. При цьому апеляційний господарський суд зазначив, що погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, та відхилив доводи АТ "Українська залізниця", викладені в апеляційній скарзі. Відтак суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в задоволенні частини позовних вимог АТ "Українська залізниця" про зобов`язання відповідача власними силами, за рахунок власних коштів виконати гарантійний ремонт електровоза ВЛ82м № 086 із поверненням його власнику - АТ "Українська залізниця" слід відмовити з підстав обрання позивачем неправильного способу захисту.

Задовольняючи позовні вимоги АТ "Українська залізниця" про стягнення 49 935,10 грн витрат, понесених позивачем на проведення експертного дослідження, за результатами якого було складено висновок від 15.06.2018 № 2299/12944/12945, суд апеляційної інстанції виходив із того, що звернення начальника виробничого підрозділу "Локомотивне депо Куп`янськ" регіональної філії "Південна залізниця" Вороніна О. А. з листом № ТЧ-15-08/208 від 02.02.2018 до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса із проханням провести пожежно-технічне дослідження електровоза ВЛ 82м № 086 відповідало умовам пункту 10.2 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ. При цьому суд апеляційної інстанції взяв до уваги доводи позивача про те, що цей висновок експертного дослідження став вирішальним письмовим доказом у цій судовій справі під час формування правової позиції позивача.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погодившись із висновками судів попередніх інстанцій, АТ "Українська залізниця" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 09.09.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2025 у справі № 908/239/19 у частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ "Українська залізниця" щодо зобов`язання ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" виконати гарантійний ремонт тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25 електровоза ВЛ82м № 086 та відновити працездатність цього електровоза з поверненням його власнику - позивачу та ухвалити нове рішення, яким ці позовні вимоги задовольнити.

3.2. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, АТ "Українська залізниця" зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник, звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пунктів 19, 23, 24 Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1194, пунктів 9.1, 12.2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411 (із змінами), статті 3 Цивільного кодексу України до правовідносин щодо зобов`язання відповідача - виконавця послуг з модернізації тягового рухомого складу (далі - ТРС) власними силами, за рахунок власних коштів виконати гарантійний ремонт силового трансформатора електровоза та відновлення працездатності ТРС із відновленням або заміною всіх частин, елементів, деталей, агрегатів та вузлів, пошкоджених унаслідок пожежі, що сталася з вини цього виконавця послуг.

3.3. ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" у відзиві на касаційну скаргу просить постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2025 у справі № 908/239/19 залишити без змін, а касаційну скаргу АТ "Українська залізниця" - без задоволення. При цьому відповідач зазначає про безпідставність та необґрунтованість доводів касаційної скарги.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 04.05.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (станом на час розгляду справи - АТ "Українська залізниця") (замовник) та ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" (виконавець) був укладений договір на модернізацію тягового рухомого складу № 42/2017-ЦЮ з відповідними додатками до нього та додатковими угодами, укладеними сторонами.

4.2. Пунктом 1.1 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ визначено, що відповідно до умов цього договору виконавець бере на себе зобов`язання щодо надання послуг із модернізації ТРС, переданого виконавцю Регіональною філією "Південна залізниця" (отримувач) згідно з Правилами капітального ремонту КР-1, КР-2 електровозів змінного струму серій ВЛ80 в/і, ВЛ82м ЦТ-0134, затверджених та введених в дію наказом АТ "Українська залізниця" від 16.03.2006 № 253-ЦЗ, і повідомлення 105.14.041-13 про зміну № 3 ТУ У 35.2-8-2003 "Електровози серії ВЛ80 з наднормативним терміном служби. Капітальний ремонт для продовження терміну служби (КРП). Технічні умови" в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору .

4.3. Обсяги модернізації ТРС визначені Протоколом узгодження обсягів виконання модернізації ТРС та розрахунку суми договору (додаток 1 до договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ).

4.4. Виконавець зобов`язується надати у встановлений строк послуги з модернізації ТРС, замовник в особі отримувача зобов`язується прийняти їх відповідно до вимог, зазначених в Положенні про порядок подачі в ремонт і видачі з ремонту рухомого складу, затвердженому наказом Міністерства транспорту України від 22.04.2002 № 261, а замовник - оплатити послуги.

4.5. Пунктом 2.1 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ визначено, що подача виконавцю ТРС на модернізацію і здача з модернізації для слідування в депо приписки проводиться згідно з додатком 4 до договору, узгодженим отримувачем та виконавцем в порядку, передбаченому Положенням про порядок подачі в ремонт і видачі з ремонту рухомого складу, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 22.04.2002 № 261, і укомплектованим вузлами та агрегатами в межах планово-розрахункової вартості модернізації ТРС.

4.6. Відповідно до пункту 2.3 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ здача та приймання на модернізацію ТРС оформлюється актом приймання і попереднього зовнішнього огляду ТРС за формою ЗРУ-1, дата підписання акта є датою початку модернізації. Термін простою ТРС при виконанні модернізації повинен відповідати нормам простою тягового рухомого складу в капітальних ремонтах згідно з додатком 8. У випадку, якщо фактична загальна вартість модернізації ТРС не перевищує договірну (додаток 2), однак має місце перерозподіл фактичної вартості відносно договірної між складовими модернізації у зв`язку із фактичним станом вузлів та агрегатів одиниці ТРС (додаток 3), розрахунок проводиться за фактично виконаною модернізацією.

4.7. Після модернізації ТРС, проведеної Виконавцем на його території, здійснюється обкатка та здача ТРС для слідування в депо приписки із підписанням акта здачі для слідування ТРС у депо приписки. Виконавець зобов`язаний у добовий термін повідомити отримувача про закінчення модернізації відповідно до наказу Мінтрансу України від 22.04.2002 № 261 та про дату прибуття представників отримувача для прийняття ТРС з модернізації. Про дату прибуття ТРС у депо приписки отримувач у добовий термін після прибуття ТРС повідомляє виконавця, а при необхідності, за вимогою виконавця, надає документи, що підтверджують дату прибуття ТРС після модернізації на територію отримувача в депо приписки (пункт 2.5 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ).

4.8. Виконавець має право контролювати умови експлуатації ТРС протягом гарантійного терміну (пункт 2.7 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ).

4.9. Пунктом 8.1 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ визначено, що гарантії виконавця та якість модернізації визначаються договором та Положенням про порядок подачі в ремонт і видачі з ремонту рухомого складу, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 22.04.2002 № 261.

4.10. Пунктом 8.2 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ передбачено, що після модернізації гарантійний термін в цілому на ТРС встановлюється півтора року з дня підписання акта введення в експлуатацію, якщо інше не передбачено пунктом 8.3 договору.

4.11. Гарантійні терміни на окремі вузли, агрегати і деталі, встановлені на модернізований ТРС, встановлюються згідно з додатком 5 до цього договору (пункт 8.3 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ).

4.12. За умовами пункту 8.4 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ на виявлені отримувачем дефекти модернізації ТРС у гарантійний термін експлуатації складається акт-рекламація за формою згідно з додатком 7.

4.13. У разі неналежного виконання виконавцем умов цього договору, він зобов`язаний відшкодувати замовнику завдані цим збитки в порядку, передбаченому статтями 22, 623 Цивільного кодексу України, у повній сумі понад штрафні санкції (пункт 6.6 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ).

4.14. У пункті 8.5 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ також передбачено, що при виході з ладу складових частин, встановлених при модернізації, в гарантійний період, виконавець сплачує замовнику понесені витрати на усунення дефекту та штраф у розмірі 20 % вартості від неякісно виконаної модернізації (неякісно модернізованих або нових складових частин, які встановлені виконавцем при модернізації). Усунення дефектів модернізації виконавцем на місці, в умовах депо, проводиться в термін, який вказується в акті-рекламації та не повинен перевищувати 15 календарних днів. Усунення дефектів модернізації виконавцем в умовах підприємства виконавця проводиться в термін, який вказується в акті-рекламації та не повинен перевищувати 20 робочих днів. У разі нанесення виконавцем замовнику збитків унаслідок неякісної модернізації вузла або агрегату, останні стягуються замовнику в повному обсязі понад штрафні санкції.

4.15. Як зазначили суди попередніх інстанцій, порядок взаємодії замовника та виконавця при виникненні відмов модернізації ТРС та його обладнання в гарантійний термін проводиться згідно з Положенням про порядок подачі в ремонт і видачі з ремонту рухомого складу, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 22.04.2002 № 261 та Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 № П-7 (зі змінами та доповненнями) (пункт 8.6 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ).

4.16. Згідно з додатком 1 "Протокол узгодження обсягів виконання модернізації ТРС та розрахунку суми договору" до додаткової угоди від 31.01.2018 № 5 модернізації в обсязі капітального ремонту для продовження терміну служби (КРП) у період із травня до червня 2017 року підлягав електровоз приписки локомотивного депо Куп`янськ ВЛ82м № 086.

4.17. Відповідно до додатків до договору та додаткових угод до нього: додаток 1 "Протокол узгодження обсягів виконання модернізації ТРС та розрахунку суми договору", додаток 2 "Протокол узгодження договірної ціни модернізації ТРС", додаток 3 "Розшифровка договірних цін ремонту вузлів та агрегатів, які входять до складу ремонту ТРС" сторони визначили перелік, обсяг та вартість модернізації в обсязі капітального ремонту для продовження терміну служби (КРП) електровоза приписки локомотивного депо Куп`янськ ВЛ82м № 086, яка складає 45 760 518,17 грн із урахуванням ПДВ.

4.18. Згідно з відомостями Технічного паспорта електровоза ВЛ82м № 086 капітальний ремонт із продовженням терміну служби (КРП) був виконаний у червні 2017 року.

4.19. Заводський ремонт тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25 електровоза ВЛ82м № 086 першого обсягу в рамках дії договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ був проведений згідно з відмітками в технічному паспорті 23.06.2017.

4.20. Акт приймання електровоза ВЛ82м № 086 після модернізації в обсязі КРП у цілому складений 30.06.2017.

4.21. Введення в роботу (експлуатацію) електровоза ВЛ82м № 086 після капітального ремонту відбулося 06.07.2017.

4.22. Суди попередніх інстанцій установили, що 25.01.2018 о 09 год 18 хв (поїзд № 2160 вагою 4449 т, 224 осі) на перегоні Свинківка-Божкове спрацював головний вимикач типу ВОВ25/4М в секції 2. При огляді електровоза було виявлено наявність сильного задимлення прохідного коридору в секції 2. Після зупинки поїзда на 124 км пікет 1 перегону Свинківка-Божкове в 09 год 19 хв машиністом було виявлено осередок займання обладнання в районі тягового трансформатора. О 09 год 24 хв була відімкнута акумуляторна батарея, поїзд закріплений, локомотивна бригада намагалася загасити пожежу власними силами. Внаслідок значного задимлення та швидкого розповсюдження пожежі погасити пожежу вогнегасниками, піском, наявними на локомотиві, не вдалося. Після прибуття чергового караулу ДПРЧ-3 м. Полтава та пожежного поїзда станції Полтава, пожежу було локалізовано об 11 год 39 хв та ліквідовано о 12 год 03 хв 25.01.2018.

Унаслідок тривалої пожежі локомотиву була завдана матеріальна шкода, яка детально описана в акті технічного стану електровоза ВЛ82м № 086 при первинному огляді від 29.01.2018.

4.23. Відповідно до акта технічного стану електровоза ВЛ82м № 086 при первинному огляді від 29.01.2018, складеного за участю представників АТ "Українська залізниця" та ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод", у результаті огляду секції № 2 електровоза ВЛ82м № 086 виявлено: термічне руйнування панелей апаратів № 1, № 2, панелі РЩ та панелі зарядного агрегату, датчика боксування; термічне пошкодження блоку контакторів № 1 (контактори, опір послаблення поля, реле, панель рубильників); термічне пошкодження мотор-вентиляторів МВ-1, М.В-2 (з корпусами вентиляторів та генератором керування), термічне пошкодження мотор-компресора НБ-431; термічне пошкодження блоку силових апаратів БСА-2 (опори, лічильник постійного струму, контактори (ПК-340, ПК-341, ПК-342), реле, панель реле контролю напруги, роз`єднувач); термічне пошкодження блоку силових апаратів БСА-3 (спрямлювач, контактори (ПК-340, ПК-342), реле, роз`єднувач, групові перемикачі); термічне пошкодження випрямляючих установок ВУ-61, ВУ-62; термічне пошкодження дроселів ДС-1, ДС-2, ДС-3 та індуктивних шунтів ІШ-1, ІШ-2; термічне пошкодження елементів схеми визначення роду струму (ТОС-41, УРТ-50, запобіжник); термічне пошкодження згладжуючих реакторів сх. поз. № 55, № 56, опорів сх. поз. R-50, R-51; руйнування ізолятора та оплавлення елементів правого виводу первинної обмотки тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25; руйнування ізолятора та оплавлення елементів головного вводу змінного струму; ознаки перегріву розширювального баку тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25; пошкоджені конденсатори С1, С2,С4, С5, С6, С7, С8, С21, С22, С23 КБГ-112-6 - 36 од., КБГ-П 1-10 - 2 од., КС-0,5-19 - 1 од.; термічне пошкодження обладнання блоку силового трансформатора (опори, трансформатори струму, РЗ-88); термічне пошкодження підкузовної частини головного вимикача ВОВ-25-4М; термічне пошкодження підкузовної частини перемикача ПРТ-71; термічне пошкодження заземлювача ЗВ-2; термічне пошкодження швидкодіючого вимикача, діодів кіл зняття перенапруги; термічне пошкодження ізоляторів дахового обладнання в районі вводу змінного струму; деформація обшивки кузова локомотива; пошкоджено повітря забірних жалюзі кузова локомотива в районі МВ-1, МВ-2; частково пошкоджений шинний монтаж; пошкоджено проводи кондуїтів.

4.24. Суди попередніх інстанцій зазначили, що 30.01.2018 сторони у справі склали акт-рекламацію № 1 (з особистою думкою представника ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" та поясненнями представників виробничого підрозділу "Локомотивне депо Куп`янськ" по суті особистої думки відповідача).

4.25. Згідно із цим актом-рекламацією від 30.01.2018 № 1 випадок виходу з ладу тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25 електровоза ВЛ82м №086 відбувся через руйнування ізолятора вводу (схемне позначення А) з послабленням його ущільнення та витіканням трансформаторного мастила з тягового трансформатора з наступним торканням струмоведучими частинами вводу корпусу бака трансформатора, що призвело до появи електричного розряду та, як наслідок, спалаху пари мастила та розповсюдження пожежі на ізоляцію електричного обладнання електровоза.

4.26. Відповідач не погодився з висновками представників позивача, наведеними в акті-рекламації від 30.01.2018 № 1, та виклав окрему думку щодо причин виходу з ладу електровоза ВЛ82м № 086. В окремій думці зазначено, що причиною виходу з ладу електровоза є порушення вимог із технічного обслуговування та експлуатації електровоза: несвоєчасне проведення технічного обслуговування ТО-2 та ПР-1, несвоєчасне реагування на зауваження локомотивних бригад, систематична експлуатація електровоза в аварійних режимах. Як передбачено пунктом 1.3.6 Правил технічного обслуговування і поточного ремонту електровозів змінного струму ВЛ60к, ВЛ60п, ВЛ80к, ВЛ80с, ВЛ80т, ВЛ82м, періодичність технічного обслуговування ТО-2 встановлюється наказом АТ "Укрзалізниця", виходячи з місцевих умов, але не більше ніж через 48 годин. Відповідно до пункту 1.1.10 вказаних Правил нова документація з експлуатації та ремонту електровозів не повинна суперечити вимогам цих Правил. В окремій думці зазначено, що мало місце постійне порушення вказаних норм, що, своєю чергою, унеможливлює відповідальність ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" за вихід з ладу електровоза, оскільки АТ "Укрзалізниця" порушені умови технічного обслуговування електровоза ВЛ82м № 086. Більше того, електровоз, який вийшов з ладу, проходив дослідну експлуатацію в позивача. При цьому про проведення дослідної експлуатації до початку модернізації електровоза відповідач не був ознайомлений та повідомлений, а тому не міг врахувати умови дослідної експлуатації при виконанні модернізації електровоза. ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" не може нести відповідальність та гарантійні зобов`язання при проведенні дослідів та експериментів на об`єкті гарантійного обслуговування, якщо такі досліди та експерименти проводилися без погодження з ним.

4.27. На підставі зазначених документів начальником виробничого підрозділу "Локомотивне депо Куп`янськ" Регіональної філії "Південна залізниця" "Укрзалізниця" 30.01.2018 затверджено розрахунок прямих матеріальних збитків від пожежі, що сталася на 124 км 1 пікет на перегоні Свинківка-Божкове 25.01.2018 на електровозі ВЛ82м № 086 на загальну суму 543 454,41 грн.

4.28. 14.02.2018 зазначений випадок пожежі був розглянутий на нараді під головуванням першого заступника директора Департаменту локомотивного господарства АТ "Укрзалізниця" за участю представників відповідача. На цій нараді встановлено, що збитки внаслідок пожежі склали: прямі - 544 076,12 грн; побічні збитки - 441 736,61 грн.

4.29. Через незгоду представників відповідача з висновками акта-рекламації № 1 від 30.01.2018, акта службового розслідування пожежі від 31.01.2018 та доводами представників служби локомотивного господарства позивача, на підставі пункту 10.2 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ та пункту 5.16 Положення про порядок подачі в ремонт і видачі з ремонту рухомого складу, за рахунок позивача 15.06.2018 було проведено комплексне комісійне пожежно-технічне та електротехнічне дослідження № 2299/12944/12945 Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. професора М. С. Бокаріуса.

4.30. Відповідно до вказаного висновку від 15.06.2018 № 2299/12944/12945 осередок пожежі знаходився в просторі розміщення порцелянового ізолятора фазного високовольтного вводу трансформатора ОДЦЕ-4000/25 високовольтної камери другої секції електровоза ВЛ82м № 086. Джерелом запалювання на трансформаторі ОДЦЕ-4000/25 високовольтної камери другої секції електровоза ВЛ82м № 086 була небезпечна теплова енергія електричного струму від дугового роз`єднання струмопровідної латунної шпильки вводу під напругою змінного струму 25 кВ в місці існування технологічного дефекту, внаслідок одночасного існування небезпечних чинників (великі навантаження, дефект струмопровідної латунної шпильки вводу та великі перехідні опори). Технічною причиною пожежі в електровозі ВЛ82м № 086 є займання трансформаторного мастила та навколо розташованої ізоляції електричних проводів у місці розташування порцелянового ізолятора фазного високовольтного вводу трансформатора ОДЦЕ-4000/25 високовольтної камери, під впливом небезпечної теплової енергії електричного струму від дугового роз`єднання струмопровідної латунної шпильки вводу під напругою змінного струму 25 кВ у місці існування технологічного дефекту внаслідок одночасного існування небезпечних чинників (великі струмові навантаження, дефект струмопровідної латунної шпильки вводу та великі перехідні опори).

4.31. Висновок № 2299/12944/12945 досліджувався за участю представників відповідача на нараді при голові Департаменту локомотивного господарства АТ "Укрзалізниця" 13.09.2018 та випадок пожежі остаточно визнаний таким, що стався з технічної причини внаслідок неналежного контролю за дотриманням технологічних операцій при виконанні ремонту в обсязі КРП в умовах ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод".

4.32. Пунктом 3 протоколу наради від 13.09.2018 щодо повторного розгляду випадку пожежі на електровозі ВЛ82 м № 086 приписки виробничого підрозділу "Локомотивне депо Куп`янськ", що сталася 25.01.2018 на перегоні Свинківка-Божкове, вирішено ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" направити компетентних фахівців до виробничого підрозділу "Локомотивне депо Куп`яньк" для дефектації електровоза ВЛ82 № 086 та виконати відновлення працездатності зазначеного електровоза.

4.33. На виконання цього протокольного рішення за участю представників позивача та відповідача складено акт огляду технічного стану електровоза ВЛ82м № 086 від 18- 19.09.2018, яким зафіксовано перелік пошкоджень електровоза.

4.34. 01.10.2018 позивач направив на адресу відповідача претензію № Т-11/1136, в якій із посиланням на умови пунктів 6.6, 8.5 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ вимагав перерахування на свій рахунок 63 267,18 грн витрат замовника, пов`язаних із усуненням пошкоджень та ліквідацією пожежі, яка сталася 25.01.2018 внаслідок дефекту вводу тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25 електровоза ВЛ82м № 086, що є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, та 30 360,00 грн штрафу.

4.35. Листом від 07.11.2018 № 9423 відповідач претензію № Т-11/1136 від 01.10.2018 відхилив із посиланням на ненадання позивачем усіх документів в її обґрунтування.

4.36. Матеріалами справи підтверджено, що відновлення працездатності пошкодженого внаслідок пожежі електровоза ВЛ82м № 086 приписки виробничого підрозділу "Локомотивне депо Куп`янськ" відповідач не провів.

4.37. Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач зазначав про порушення своїх прав та законних інтересів, тому просив стягнути з ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" 13 332,08 грн витрат (збитків), пов`язаних з усуненням пошкоджень та ліквідацією пожежі, 30 360,00 грн штрафу на підставі пункту 8.5 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ, 49 935,10 грн витрат, понесених на проведення експертного дослідження, а також зобов`язати відповідача власними силами, за рахунок власних коштів виконати гарантійний ремонт електровоза ВЛ82м № 086 та зобов`язати відповідача відновити працездатність електровоза ВЛ82м № 086 із відновленням або заміною всіх частин, елементів, деталей, агрегатів та вузлів, пошкоджених унаслідок пожежі, з поверненням його власнику - АТ "Українська залізниця".

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Отже, Верховний Суд переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

5.2. Заслухавши суддю-доповідачку, пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені в касаційній скарзі та відзиві доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги АТ "Українська залізниця" про стягнення з ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" 13 332,08 грн витрат (збитків), пов`язаних з усуненням пошкоджень та ліквідацією пожежі, 30 360,00 грн штрафу на підставі пункту 8.5 договору на модернізацію тягового рухомого складу від 04.05.2017 № 42/2017-ЦЮ, 49 935,10 грн витрат, понесених на проведення експертного дослідження, а також зобов`язати відповідача власними силами, за рахунок власних коштів виконати гарантійний ремонт електровоза ВЛ82м № 086 та зобов`язати відповідача відновити працездатність електровоза ВЛ82м № 086 з відновленням або заміною всіх частин, елементів, деталей, агрегатів та вузлів, пошкоджених внаслідок пожежі, з поверненням його власнику - АТ "Українська залізниця".

5.4. Предметом касаційного перегляду є судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ "Українська залізниця" про зобов`язання ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" виконати гарантійний ремонт тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25 електровоза ВЛ82м № 086 та відновити працездатність цього електровоза із поверненням його власнику - позивачу.

Згідно із заявою про зміну предмета позову від 29.06.2023 позовні вимоги АТ "Українська залізниця", щодо зобов`язання ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" виконати гарантійний ремонт тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25 електровоза ВЛ82м № 086 та відновити працездатність цього електровоза із поверненням його власнику - позивачу, мотивовані, зокрема тим, що 13.09.2018 на сумісній нараді за участю представників позивача та відповідача при повторному розгляді питання щодо пожежі на електровозі ВЛ82м № 086 було вирішено направити компетентних фахівців до виробничого підрозділу "Локомотивне депо Куп`янськ" для дефектації електровоза ВЛ82м № 086 та виконання відновлювальних робіт щодо працездатності цього електровоза. Проте, як зазначав позивач, відновлення працездатності пошкодженого електровоза ВЛ82м № 086 відповідач не здійснив.

5.5. Суди попередніх інстанцій, розглянувши позовні вимоги АТ "Українська залізниця", відмовили в їх задоволенні.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що строк служби рами візка № 6137-3 електровоза ВЛ82м № 086 вже сплинув 30.06.2018, а строк служби інших несучих конструкцій електровоза сплинув 31.03.2024, тому відповідач не може відповідати за відновлення роботи всього електровоза, у тому числі секції № 1, оскільки вона не була пошкоджена при пожежі, і стан секції № 1 електровоза взагалі не відомий. Крім того, суд першої інстанції зауважив, що у висновку експертів від 29.11.2021 № 4299 зазначено, зокрема, що електровоз ВЛ82м № 086 після закінчення терміну його служби та переходу внаслідок цього у граничний стан, при якому відновлення його працездатного стану неможливе чи недоцільне, був допущений до подальшої експлуатації. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що наведене в сукупності унеможливлює виконання вимог позивача про відновлення працездатності електровоза ВЛ82м № 086 взагалі.

Водночас суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог АТ "Українська залізниця" про зобов`язання відповідача власними силами, за рахунок власних коштів виконати гарантійний ремонт електровоза ВЛ82м № 086 із поверненням його власнику - АТ "Українська залізниця" слід відмовити з підстав обрання позивачем неправильного способу захисту.

5.6. З урахуванням наведеного Верховний Суд, переглядаючи в касаційному порядку оскаржувані судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ "Українська залізниця" про зобов`язання ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" виконати гарантійний ремонт тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25 електровоза ВЛ82м № 086 та відновити працездатність цього електровоза із поверненням його власнику - позивачу, вважає за необхідне насамперед перевірити висновки апеляційного господарського суду, які стосуються обраного позивачем способу захисту.

5.7. Колегія суддів зазначає, що за змістом частин 1, 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

5.8. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

5.9. Під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

5.10. Суб`єктивні цивільні права та інтереси особи захищаються в порядку, передбаченому законом, за допомогою застосування, зокрема, способів захисту.

5.11. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника, і такі способи мають бути доступними й ефективними.

5.12. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 11.02.2025 у справі № 922/985/24, від 12.11.2024 у справі № 911/3292/23, від 03.09.2024 у справі № 907/358/20, від 27.08.2024 у справі № 924/128/21, від 11.06.2024 у справі № 914/3293/20, від 07.05.2024 у справі № 910/11383/23.

5.13. Право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога щодо захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Зазначені правові позиції неодноразово висловлювалися Верховним Судом та узагальнено викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.

5.14. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

5.15. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

5.16. Реалізуючи передбачене статті 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

5.17. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

5.18. Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 5 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині рішення зазначається, зокрема висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення) (частина 5 статті 238 Господарського процесуального кодексу України).

5.19. Отже, за змістом положень Господарського процесуального кодексу України резолютивна частина судового рішення повинна містити вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог, зокрема конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права. При прийнятті рішення суд повинен зробити висновок по суті та в межах заявлених позовних вимог, оскільки особа, яка звертається до суду за захистом свого порушеного права, сама обирає порядок та спосіб його захисту. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 910/237/18.

5.20. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14.10.2025 у справі № 916/3226/23, від 07.10.2025 у справі № 914/1852/24.

5.21. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України (в редакції - чинній на момент звернення з позовом) способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина 3 статті 16 Цивільного кодексу України).

5.22. Згідно із частиною 1 статті 20 Господарського кодексу України (в редакції - чинній на момент звернення з позовом) держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

5.23. У справі, яка розглядається, позивач (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) просив суд зобов`язати відповідача власними силами, за рахунок власних коштів виконати гарантійний ремонт електровоза ВЛ82м № 086 та відновити працездатність електровоза ВЛ82м № 086 із відновленням або заміною всіх частин, елементів, деталей, агрегатів та вузлів, пошкоджених внаслідок пожежі, з поверненням його власнику - АТ "Українська залізниця". При цьому зазначена вимога була заявлена як комплексна вимога позивача, результатом задоволення якої мало би стати відновлення працездатності електровоза ВЛ82м № 086 унаслідок проведення відповідачем гарантійного ремонту.

5.24. Оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом, колегія суддів зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача власними силами, за рахунок власних коштів виконати гарантійний ремонт електровоза ВЛ82м № 086 та відновити працездатність електровоза ВЛ82м № 086 із відновленням або заміною всіх частин, елементів, деталей, агрегатів та вузлів, пошкоджених внаслідок пожежі, з поверненням його власнику - АТ "Українська залізниця", не відповідає визначеним законодавством способам захисту.

Крім того колегія суддів враховує, що у висновку експертів за результатами проведеної інженерно-технічної (залізнично-транспортної) експертизи від 29.11.2021 № 4299 Львівського науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України у господарській справі № 908/239/19 зазначено: "Електровоз ВЛ82м № 086, який побудовано 31.03.21979, у тому числі його тяговий трансформатор другої секції 25.01.2018 експлуатувався з закінченням призначеним терміном служби. Тобто електровоз ВЛ 82м № 086 перебував у граничному стані, при якому подальша експлуатація була неприпустимою чи не доцільною, однак він продовжував експлуатуватися". Отже, згідно із фактичними обставинами справи, встановленими судами попередніх інстанцій, відповідач не може відповідати за відновлення роботи всього електровоза, оскільки тяговий трансформатор другої секції 25.01.2018 експлуатувався із закінченим терміном служби, а електровоз ВЛ 82м № 086 перебував на момент звернення із цим позовом до суду (січень 2019 року) у граничному стані.

Отже, висновки суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог АТ "Українська залізниця" про зобов`язання відповідача власними силами, за рахунок власних коштів виконати гарантійний ремонт електровоза ВЛ82м № 086 із поверненням його власнику - АТ "Українська залізниця" з підстав обрання позивачем неправильного способу захисту є правильними.

5.25. Касаційна скарга АТ "Українська залізниця" з підстав, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пунктів 19, 23, 24 Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1194, пунктів 9.1, 12.2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411 (із змінами), статті 3 Цивільного кодексу України до правовідносин щодо зобов`язання відповідача - виконавця послуг з модернізації ТРС власними силами, за рахунок власних коштів виконати гарантійний ремонт силового трансформатора електровоза та відновлення працездатності ТРС з відновленням або заміною всіх частин, елементів, деталей, агрегатів та вузлів, пошкоджених внаслідок пожежі, що сталася з вини цього виконавця послуг.

5.26. Колегія суддів зазначає, що зміст пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця норма спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

5.27. При касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема, зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 та постановах Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 916/1828/22, від 30.05.2023 у справі № 918/707/22, від 23.05.2023 у справі № 910/10442/21, від 12.11.2020 у справі № 904/3807/19.

5.28. Водночас у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 916/1828/22, від 30.05.2023 у справі № 918/707/22, від 18.05.2023 у справі № 927/1177/21, від 04.04.2023 у справі № 902/311/22.

5.29. Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 1 Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1194, цей Технічний регламент визначає основні вимоги до рухомого складу залізничного транспорту, що виготовляється та модернізується, а також до його складових і запасних частин під час проектування, виробництва, монтажу, налагодження, введення в експлуатацію, експлуатації, ремонту, що використовуються на залізничних коліях загального та незагального користування із шириною колії 1520 міліметрів із швидкістю руху до 200 кілометрів на годину включно.

5.30. Пунктом 19 цього Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту визначено, що безпека рухомого складу залізничного транспорту з урахуванням ступеня ризику повинна забезпечуватися шляхом: проведення комплексу науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт під час проектування рухомого складу залізничного транспорту; використання апробованих технічних рішень; установлення строків експлуатації та/або гарантійних строків використання рухомого складу залізничного транспорту, а також визначення періодичності проведення його технічного обслуговування та ремонту; проведення комплексу необхідних розрахунків на підставі верифікаційних методів; вибору складових частин, матеріалів та речовин залежно від вимог та умов експлуатації рухомого складу залізничного транспорту; визначення критеріїв граничного стану рухомого складу залізничного транспорту; безумовного виконання проектних рішень, яке перевіряється у період оцінки відповідності рухомого складу залізничного транспорту; визначення умов та способів утилізації рухомого складу залізничного транспорту; оцінки відповідності технічного, технологічного, організаційного, кваліфікаційного забезпечення безпеки рухомого складу залізничного транспорту.

5.31. Згідно з пунктом 23 Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту конструкторська документація на рухомий склад залізничного транспорту повинна передбачати забезпечення безпеки руху транспортних засобів за найбільших установлених значень швидкості руху та навантаження на вісь.

5.32. Конструкційні рішення рухомого складу залізничного транспорту повинні забезпечувати його безпеку протягом установленого виробником строку експлуатації та/або гарантійного строку використання та/або строку зберігання, витримувати впливи, які мають місце у процесі його експлуатації (пункт 24 Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту).

5.33. Правила технічної експлуатації залізниць України, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, встановлюють основні положення та порядок роботи залізниць і працівників залізничного транспорту України, основні розміри, норми утримання найважливіших споруд, пристроїв та рухомого складу і вимоги, які ставляться до них, систему організації руху поїздів та принципи сигналізації.

5.34. Відповідно до пункту 9.1 цих Правил рухомий склад, а також спеціальний самохідний рухомий склад має утримуватися в експлуатації у справному стані, що забезпечує безперебійну роботу, безпеку руху, охорону праці і своєчасно проходити планово-попереджувальні види ремонту і технічного обслуговування.

Система технічного обслуговування та ремонту рухомого складу, норми міжремонтних пробігів, порядок постановки в ремонт встановлюються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

Технічні вказівки і типові технологічні процеси з технічного обслуговування та ремонту рухомого складу затверджуються відповідними головними управліннями Державної адміністрації залізничного транспорту України (пункт 12.2 Правил технічної експлуатації залізниць України).

5.35. Колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції врахував положення спеціальних нормативних актів під час вирішення справи, правильно застосував вимоги пунктів 19, 23, 24 Технічного регламенту безпеки рухомого складу залізничного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1194, пунктів 9.1, 12.2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, а скаржник у касаційній скарзі не довів неправильного застосування приписів цих нормативно-правових актів. Наведені обставини виключають необхідність формування висновку Верховного Суду щодо застосування положень зазначених нормативно-правових актів у подібних правовідносинах.

5.36. За таких обставин наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підтвердилися після відкриття касаційного провадження.

5.37. Верховний Суд також зазначає, що інші доводи АТ "Укрзалізниця", наведені в касаційній скарзі, не впливають на результат розгляду справи, оскільки обрання позивачем неналежного чи неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

5.38. За результатами перегляду в касаційному порядку оскаржуваних судових рішень у частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ "Українська залізниця" щодо зобов`язання ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" виконати гарантійний ремонт тягового трансформатора ОДЦЕ-4000/25 електровоза ВЛ82м № 086 та відновити працездатність цього електровоза з поверненням його власнику Верховний Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносин судом апеляційної інстанції з правильним застосуванням норм матеріального права.

5.39. Крім того, деякі доводи скаржника зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судами при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій, які покладені в основу оскаржуваних судових рішень у цій справі.

5.40. Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, стосуються з`ясування обставин, уже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому суд касаційної інстанції не може взяти їх до уваги згідно з положеннями частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

6.3. За змістом статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.4. Оскільки наведені скаржником підстави касаційного оскарження не підтвердилися під час касаційного провадження, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу АТ "Укрзалізниця" необхідно залишити без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2025 у справі № 908/239/19 - без змін.

7. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2025 у справі № 908/239/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак