ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" березня 2026 р.Справа № 924/39/26

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., при секретарі судового засідання Лежніній Я.С. розглянувши матеріали заяви про грошові вимоги кредитора до боржника у справі за заявою ОСОБА_1 с.Лідихівка Хмельницький район Хмельницька область про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи

За участю представника боржника адвоката Редьки М.Г.

В попередньому засіданні відповідно до ст.233 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 28.01.2026р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Попереднє засідання призначено на 10.03.2026р.

28.01.2026 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

02.03.2026 через систему Електронний суд надійшла заява ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" про визнання кредиторських вимог у розмірі 10615грн. заборгованості за договором про надання коштів у позику, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту № 7106896 від 13.08.2025р., 5324,80грн. судового збору, 6000грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою від 04.03.2026 заяву ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" призначено до розгляду в попередньому засіданні 10.03.2026.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

В розумінні даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріях, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Так, згідно з умовами статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з положеннями статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною 1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 р. у справі № 916/4644/15; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 р. у справі № 913/479/18).

Відповідно до норм визначених Кодексом України з процедур банкрутства за результатами попереднього засідання господарський суд визнає розмір вимог кредиторів, які підлягають включені до реєстру вимог кредиторів, порядок погашення (задоволення) яких відбувається відповідно до черговості, яка встановлена статтею 133 даного Кодексу.

Проаналізувавши положення ч. 1 ст. 45, ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства, суд дійшов висновку, що законодавцем покладено обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про неплатоспроможність саме на кредитора. До такого обов`язку також належить подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. А неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У свою чергу докази відповідно до ст. ст. 76-79 ГПК України повинні бути належними на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, розглянувши письмову заяву кредитора з вимогами до боржника, а також документи, що її підтверджують, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що заявник звернувся до суду в межах строку передбаченого ч. 1 ст. 45 Кодексу.

Щодо вказаної заяви суд зазначає, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КІФ" 13.08.2025 р. було укладено Договір про надання коштів у позику, в тому числі i на умовах фінансового кредиту № 7106896, відповідно до якого первісний кредитор надав Боржнику кредит у розмірі 4500 гривень терміном на 90 днів.

Відповідно до п. 3.1. Договору, за цим Договором Товариство надає Клієнту Кредит у гривні, а Клієнт зобов`язується одержати та повернути Кредит, сплатити передбачені цим Договором проценти та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Пункт 3.2. Договору передбачає: Сума Кредиту складає 4500 гривень. Тип Кредиту Кредит.

Відповідно до п.п. 3.4.1., 3.4.2. Договору пільгова процентна ставка (знижка) фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується лише протягом пільгового періоду/наступного пільгового періоду користування Кредитом. Після закінчення строку пільгового періоду / наступного пільгового періоду нараховується стандартна процентна ставка. Стандартна процента ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,59% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується з першого дня Стандартного періоду.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, загальний розмір заборгованості Боржника перед Кредитором за Договором про надання коштів у позику, в тому числі i на умовах фінансового кредиту № 7106896 від 13.08.2025 р. становить 10615,50гривень, що складається з 4500 грн тіло кредиту та 6115,50 грн відсотки.

На підставі Договору факторингу № 15122025 від 15.12.2025 р., право вимоги до ОСОБА_1 було передано первісним кредитором на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛ.ЕН.ГРУП".

Перехід прав за договорами факторингу підтверджується витягом з реєстру прав вимог № 1 від 15.12.2025, який є додатком до Договору факторингу 1, в п. 2.1.3 якого передбачено, що перехід прав вимоги відбувається у дату підписання відповідного реєстру прав вимог.

Вказані грошові вимоги боржник зазначив у своїй заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Крім того, кредитор заявляє про понесені ним судові витрати у розмірі 5324,80грн. судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Керуючий реструктуризацією у повідомленні про розгляд заяви із кредиторськими вимогами до боржника, з огляду на ч.5 ст.8 ЗУ "Про споживче кредитування" яка визначає обмеження денної ставки відсотків за користування кредитом в розмірі 1%, визнає кредиторські вимоги в сумі 8469грн. в т.ч. 4500грн. тіло кредиту та 3969грн. відсотки (із розрахунку 0,98% денної ставки відсотків, яка передбачена умовами договору).

Щодо вимог про компенсацію правничої допомоги в розмірі 6000грн. заперечує, вважає їх розмір завищеним та неспівмірним з об`ємом виконаних робіт. Крім того, зазначає, що стягнення таких витрат з боржника не повинно перетворюватись на спосіб додаткового збагачення кредитора або інструмент фінансового покарання боржника.

Представник боржника у письмовій позиції щодо заявлених кредиторських вимог від 09.03.2026, зазначає, що боржником частково визнаються грошові вимоги в розмірі 10615,50грн. Заперечує щодо витрат на правову допомогу з огляду на необґрунтованість та недоведеність їх понесення кредитором.

Як передбачено в ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Суд встановив, що боржник зобов`язання за Договором про надання коштів у позику, в тому числі i на умовах фінансового кредиту № 7106896 від 13.08.2025 належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитними коштами в установлені строки не сплатив.

За приписами ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання.

Поряд із цим, судом береться до уваги, що відповідно до ч.5 ст.8 ЗУ "Про споживче кредитування" (в редакції Закону №3498-ІХ, що набрав чинності до моменту укладення Кредитного договору) максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%.

Крім того, у п.3.6. договору сторонами визначено, що денна процентна ставка, розрахована за формулою, наведеною у законі, складає 0,98 за 1 день. Однак фактичне нарахування у графіку платежів та в розрахунку заборгованості здійснено за ставками, що значно перевищують як цей показник, так і законодавчий ліміт.

Відповідно судом вважаються обґрунтованими відсотки (із розрахунку денної процентної ставки в розмірі 0,98%) за користування кредитом в сумі 4500грн. за період з 13.08.2025 по 10.11.2025.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора (ч. 1 ст. 518 ЦК України).

Отже, підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів вимоги у розмірі 8469 грн. (друга черга). У іншій частині в розмірі 2146,50 грн суд відмовляє.

Судом встановлено, що заявник при звернення з заявою про визнання його кредитором боржника ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 5324,80грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1237 від 17.02.2026 відповідно до п.п. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Тому судом визнається 5324,80грн сплаченого кредитором судового збору.

Також у заяві про грошові вимоги кредитора до боржника ТОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" просило визнати і включити до реєстру вимог кредиторів 6000 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п.1 ч.3. ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1-3 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження зазначених витрат представник кредитора надав суду: договір про надання правничої (правової) допомоги № 8/2025 від 18.11.2025, укладений між Адвокатським об`єднанням "Калачик та Партнери" та ТОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп", акт від 25.02.2026 про надання правничої (правової) допомоги до договору № 8/2025 від 18.11.2025, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 18.11.2025.

Згідно п.1.1 договору про надання правничої (правової) допомоги Адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором з дотриманням Правил адвокатської етики, а Клієнт зобов`язаний сплатити винагороду, відповідно до кожного акту наданих послуг, протягом 10 днів з дня підписання відповідного акту.

Як вбачається із акту про надання правничої (правової) допомоги від 25.02.2026, підписаного сторонами, останні підтверджують, що адвокатом виконано правничу допомогу щодо підготовки та подання заяви про грошові вимоги кредитора у справі про неплатоспроможність боржника Єременко Б.О. (справа № 924/39/26), а саме: аналіз документів Клієнта, договорів, факторингових угод, виписок, 1год - 1000грн; аналіз ЄДРСР / кредитної документації / обставин щодо боржника, 1год - 1000грн; визначення складу і розміру грошових вимог кредитора, 1год - 1000грн; підготовка заяви про грошові вимоги кредитора за ст. 45-47, 122 КУзПБ, 2год - 2000грн; підготовка пакету документів для подання до суду в ЄСІТС, 1год - 1000грн. Загальна вартість послуг - 6000грн.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність.

Для включення всієї суми гонорару до відшкодування за рахунок іншої сторони, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами. Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, господарський суд має враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

У повідомленні арбітражний керуючий щодо вимог про компенсацію правничої допомоги в розмірі 6000грн. заперечує, вважає їх розмір завищеним та неспівмірним з об`ємом виконаних робіт. Крім того, зазначає, що стягнення таких витрат з боржника не повинно перетворюватись на спосіб додаткового збагачення кредитора або інструмент фінансового покарання боржника.

Згідно ст.2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.133 КУзПБ передбачено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу є витратами, що пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність.

За загальним правилом розподілу судових витрат, що визначене у частині четвертій статті 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи зазначене, зважаючи на критерії співмірності, реальності та розумності адвокатських витрат, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають відшкодуванню кредитору за рахунок боржника витрати у розмірі 2000 грн.

Статтею 133 КУзПБ встановлено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ТОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" (від 02.03.2026) із грошовими вимогами до боржника в сумі 21940,30грн задовольнити частково.

Визнати грошові вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" до боржника в сумах:

- 8469грн 2 черга задоволення вимог кредиторів;

- 5324,80грн судового збору.

- 2000грн. витрат на правничу допомогу

В іншій частині заяви відмовити.

Арбітражному керуючому (керуючому реструктуризацією) - Каратуну Є.Є до 25.03.2026 провести збори кредиторів. За результатами проведення зборів надати суду протокол.

Призначити засідання суду на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 10год. 13 квітня 2026 року. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Хмельницької області за адресою: м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1.

Ухвала набирає законної сили 10.03.2026 та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 13.03.2026

Суддя Муха М.Є.

Віддруковано 1 примірник до матеріалів справи.

Боржнику Єременку Б.О. ухвалу направлено на ел. пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Представнику боржника, кредитору, представнику кредитора, арбітражному керуючому ухвалу направлено до Електронних кабінетів