РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.03.2026Справа № 910/14055/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" (м. Черкаси)

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (м. Київ)

про стягнення 30 075 761,28 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Моцайко В.С.

Від відповідача: Олексін С.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 55 199 516,24 грн. з яких: 54 819 734,04 грн заборгованості за надані позивачем послуги за Договором № 0479-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 01.07.2019, 255 089,92 грн інфляційних втрат та 124 692,28 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.12.2025.

09.12.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

09.12.2025 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог.

Протокольною ухвалою суду від 11.12.2025 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 13.01.2026.

12.01.2026 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 29 698 979,08 грн заборгованості, 124 692,28 грн 3% річних та 255 089,92 грн інфляційних втрат.

Протокольною ухвалою від 13.01.2026 заяву про зменшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 10.02.2026.

09.02.2026 від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі.

10.02.2026 розгляд справи № 910/14055/25 не відбувся через технічний збій в роботі підсистеми відеоконференцзв`язку.

Ухвалою Господарського суду від 11.02.2026 судове засідання у справі № 910/14055/25 призначено на 03.03.2026.

02.02.2026 від відповідача надійшло клопотання про відстрочення виконання рішення.

02.02.2026 від позивача надійшли заперечення на клопотання про відстрочення виконання рішення.

03.03.2026 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні 03.03.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги, з врахуванням заява про закриття провадження у справі; представник відповідача підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву та просив відстрочити виконання рішення суду на один рік.

03.03.2026 суд проголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомив дату і час його проголошення.

03.03.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частину рішення та повідомив, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" (далі - постачальник послуг) та Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - замовник) укладено Договір №0479-09021 про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел (далі Договір), відповідно до умов якого постачальник послуг на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає замовнику послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641, у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг.

Згідно з п. 7.1 Договору він набирає чинності з 01.07.2019 та діє до 31.12.2020.

Додатковою угодою №3 від 28.12.2020 строк дії договору продовжено до 31.12.2021.

Додатковою угодою №5 від 15.12.2021 строк дії договору продовжено до 31.12.2022.

Додатковою угодою №6 від 14.12.2022 строк дії договору продовжено до 31.12.2023.

Додатковою угодою №7 строк дії договору продовжено до 31.12.2024.

Додатковою угодою №9 від 13.08.2024 сторони виклали договір в новій редакції (у зв`язку із набуттям чинності постанови НКРЕКП "Про затвердження Змін до постанови НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №6412" від 26.07.2024 №1381, згідно з якою затверджено Типовий договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел з постачальником універсальних послуг).

Відповідно до п. 2.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №9 від 13.08.2024) вартість та порядок оплати послуги визначаються з урахуванням вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року № 641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальником послуг, визначеними згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ) та Порядком продажу та обліку електричної енергії, виробленої активними споживачами, та розрахунків за неї, затвердженим постановою НКРЕКП від 29 грудня 2023 року №2651.

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків з постачання товару.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із п. 15.2. Порядку №641, протягом перших 12 днів календарного місяця, наступного за розрахунковим, ПУП направляє ОСП акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП протягом п`яти календарних днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони, або надає до нього обґрунтовані зауваження, що містять вичерпні пояснення та документальне підтвердження причин непогодження розрахунку вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП.

Судом встановлено, що у період з серпень по вересень 2025 (включно) позивачем надано, а відповідачем прийнято послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел на загальну суму 54 819 734,04 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, зокрема: за серпень 2025 на суму 40 700 337,68 грн з ПДВ та за вересень 2025 року на суму 35 301 879,48 грн з ПДВ.

Так, відповідно до п. 15.4. Порядку №641, ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП у розрахунковому місяці.

Зокрема, судом встановлено, що 31.07.2024 НКРЕКП постановою №1409 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у червні 2024 року ТОВ "Черкасиенергозбут" у розмірі 17 316 896,71 грн (без ПДВ).

23.09.2025 НКРЕКП постановою №1526 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у серпні 2025 для ТОВ "Черкасиенергозбут" у розмірі 33 916 948,07 грн (без ПДВ).

28.10.2025 НКРЕКП постановою №1751 затвердила розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у вересні 2025 року ТОВ "Черкасиенергозбут" у розмірі 418 232,90 грн (без ПДВ).

На момент звернення до суду з цим позовом заборгованість відповідача перед позивачем за послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за серпень та вересень 2025 року становила 54 819 734,04 грн.

Під час розгляду справи відповідачем було частково сплачено заборгованість перед позивачем (27.02.2026 сплачено 11 571 238,18 грн, 20.02.2026 сплачено 3 219 569,47 грн, 20.02.2026 сплачено 3 219 569,47 грн).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки відповідачем було частково сплачено позивачу заборгованість за спірний період, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 14 736 807,65 грн заборгованості за послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, на час постановлення рішення у даній справі, несплаченою залишилась сума в розмірі 14 959 171,43 грн.

Як вказує позивач, у зв`язку з порушенням відповідачем встановлених строків розрахунків за Договором, ним нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача також 124 692,28 грн 3% річних та 255 089,92 інфляційних втрат.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки сум 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність.

Викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву заперечення проти позовних вимог суд відхиляє у зв`язку з їх необґрунтованістю та невідповідністю встановленим вище обставинам справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. ст. 76, 77 ГПК України).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано наступне. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Твердження позивача відповідачем належними доказами не спростовані.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 14 959 171, 43 грн заборгованості, 124 692, 28 грн 3 % річних та 255 089, 92 грн інфляційних втрат є обґрунтованими, доведеними та не спростованими належним чином у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак позов у цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідачем подано клопотання про відстрочення виконання рішення суду за наслідками розгляду даної справи на один рік з дня його прийняття, яке обґрунтоване, зокрема, недостатністю коштів на рахунку передачі для здійснення розрахунків з позивачем; неможливістю спрямування коштів, отриманих від надання інших послуг, для оплати послуг за Договором; відсутністю доказів понесення позивачем збитків у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань; складним майновим станом НЕК "Укренерго" та нестійкістю фінансово-економічного становища підприємства; загрозою зупинки належного функціонування ОСП і дестабілізації всієї енергетичної інфраструктури України. За доводами відповідача, враховуючи специфіку правовідносин на ринку електричної енергії, надання відстрочки у виконанні судового рішення зможе забезпечити оптимальний баланс інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню несприятливих наслідків для відповідача та енергетичного сектору країни загалом, а також відповідатиме принципам справедливості та добросовісності.

Розглянувши вказану заяву відповідача про відстрочення судового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Частиною 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3-5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, обов`язковою умовою надання відстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення, які заявник повинен довести відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Так, дослідивши заяву відповідача про відстрочення виконання рішення суду у даній справі, суд зазначає, що недостатність чи відсутність у відповідача коштів для здійснення розрахунків з позивачем не є тими обставинами, з якими приписи ст. 331 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість надання відстрочки.

При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.06.2018 у справі № 813/8842/13-а, збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем як самостійним суб`єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення.

Також суд враховує, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин щодо його складного майнового стану, як і не наведено обставин з відповідними доказами на підтвердження того, що зі спливом строку, на який відповідач просить відстрочити виконання рішення суду, у нього з`являться кошти.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 05.04.2005 року у справі "Вараніца проти України" вважає, що стверджувана відсутність коштів у підприємства державної форми власності не може виправдовувати затримку виконання рішення суду, що відповідно є порушенням статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо доводів, які стосуються завдання численних збитків відповідачу внаслідок збройної агресії російської федерації, то суд зазначає, що не тільки відповідач продовжує працювати в умовах воєнного стану, а й позивач, на господарську діяльність якого так само негативно впливають наслідки, пов`язані з військовою агресією російської федерації.

Крім того, доказів реальної можливості виконати рішення суду у справі за умови надання відстрочення виконання рішення відповідачем не надано.

Відтак, суд вважає, що надання відповідачу відстрочки виконання рішення суду у даній справі може призвести до недотримання справедливого балансу прав та інтересів сторін у спорі.

З огляду на викладене, з урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання даного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241, 331 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/14055/25 в частині позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 14 736 807,65 грн основного боргу.

2. В іншій частині позовні вимоги задовольнити.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" (18002, м. Черкаси, вул. Благовісна, буд. 166; ідентифікаційний код 42474208) 14 959 171 (чотирнадцять мільйонів дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч сто сімдесят одну) грн 43 коп. заборгованості, 124 692 (сто двадцять чотири тисячі шістсот дев`яносто дві) грн 28 коп. 3 % річних, 255 089 (двісті п`ятдесят п`ять тисяч вісімдесят дев`ять) грн 92 коп. інфляційних втрат та 184 067 (сто вісімдесят чотири тисячі шістдесят сім) грн 45 коп. судового збору.

4. Відмовити в задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" від 02.03.2026 про відстрочення виконання рішення.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 16.03.2026.

Суддя Т.М. Ващенко