про стягнення 832 338, 64 грн, -
без виклику представників сторін,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ» з позовом до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанiя «Київмiськбуд» про стягнення заборгованості у розмірі 832 338 грн 64 коп., що складається із сум основного боргу у розмірі 702 341 грн 50 коп.; суми інфляційних витрат у розмірі 101 605 грн 88 коп.; суми трьох відсотків річних у розмірі 28 391 грн 26 коп.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ» залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.
08.12.2025 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ» надійшла заява про усунення недоліків.
20.12.2025 через систему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київмiськбуд» надійшов відзив на позовну заяву.
13.02.2026 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ» надійшла заява про долучення доказів про надання правової (правничої) допомоги.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2026 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ» - задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанiя «Київмiськбуд» (01010, мiсто Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 4/6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ» (01104, місто Київ, вул. Бастіонна, 14-А, оф. 42; ) сум основного боргу у розмірі 674 534 (шістсот сімдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять чотири) грн 97 коп., суми інфляційних витрат у розмірі 101 605 (сто одна тисяча шістсот п`ять) грн. 88 коп., суми 3 % у розмірі 26 971 (двадцять шість тисяч дев`ятсот сімдесят сім) грн 69 коп. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанiя «Київмiськбуд» (01010, мiсто Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 4/6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ» (01104, місто Київ, вул. Бастіонна, 14-А, оф. 42; ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 637 (дев`ять тисяч шістсот тридцять сім) грн 36 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

19.02.2026 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва 19.02.2026 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.

Дану заяву представник позивача обґрунтовує наступним. Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.02.2026 року результатами розгляду позову Товариства з відповідальністю «Укрбуд Інвест», було прийнято рішення суду, яким позовні вимоги задоволено частково. Питання судових витрат в частині понесених витрат на професійну правничу допомогу у вказаному рішенні суду не було вирішене. При цьому, 12.02.2026 представником позивача через систему «Електронний суд» була подана заява про долучення доказів про надання правничої допомоги у справі з проханням при прийнятті рішення по справі № 910/14038/25 в суді першої інстанції, вирішити питання про стягнення з Відповідача на користь Позивача - 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Зі змісту позовної заяви вбачається, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікував понести у зв`язку із розглядом справи, становив 50 000 грн. Позивачем 12.02.2026 були долучені до справи докази надання правничої допомоги адвокатом у розмірі 50000 грн, а саме Договір та Акт. У зв`язку з вказаним, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ» просить суд:

- ухвалити додаткове рішення у справі № 910/14038/25 в суді першої інстанції, яким стягнути з Відповідача - Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (Україна, 01010, місто Київ, вул. Михайла Омеляновича- Павленка, буд. 4/6) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Укрбуд Інвест" (Україна, 01104, місто Київ, вул. Бастіонна, буд. 14А, офіс 42) - 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною другою ст. 244 ГПК України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Статтею 221 ГПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно вищезазначеним приписам Господарського процесуального кодексу України, у випадку, визначеному частиною третьою ст. 244 ГПК України, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Частиною другою цієї статті визначено, що суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Так, до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з частинами 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи, Позивач подаючи до суду позовну заяву вказав, що останнім планується понести витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді оплати послуг професійної правничої (правової) допомоги у орієнтовному розмірі 50 000,00 гривень.

У відповідності до приписів ч. 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України відповідну заяву 19.02.2026 було подано Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ».

Суд зазначає, що заявник з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі звернувся, у строки передбачені ч. 8 ст. 129 ГПУ України.

У своїй заяві про розподіл судових витрат Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ» просить суд стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000, 00 гривень.

У вказаній заяві, Позивач зазначає, що ним 12.02.2026 були долучені до справи докази надання правничої допомоги адвокатом у розмірі 50000 грн, а саме Договір та Акт.

Так, 12.02.2026 через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ» надійшла заява про долучення доказів про надання правової (правничої) допомоги. Додатком до даної заяви, Позивачем було долучено: копію ордеру на надання правничої допомоги від 03.11.2025 серія АІ № 2040396; копію Договору про надання правничої допомоги від 20.10.2025 № 20102025; копію акту приймання-передачі правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги від 20.10.2025 № 20102025.

З наданих заявником документів вбачається, що 20.10.2025 між Адвокатом Карпуніною Ольгою Василівною (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест» (клієнт) укладено договір про надання правничої допомоги № 10102025 (далі - договір), відповідно до умов п. 1.1 якого адвокат зобов`язався за завданням клієнта надавати клієнту правничу допомогу (послуги), а клієнт зобов`язується оплатити надання послуг та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання цього договору. Під послугами у цьому договорі розуміються консультування та представництво інтересів клієнта у господарських судах всіх інстанцій для стягнення на його користь з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» заборгованості та/або компенсації понесених витрат за укладеними договорами, зокрема, договору Договір підряду № 1657/КБ на виконання робіт по будівництву комплексу житлових будинків та об`єктів соціального, побутового призначення на вул. Бориспільській, 18-26 у Дарницькому районі м. Києва. І черга будівництва. Житловий будинок № 3 (14-й пусковий комплекс, секція 4).

Згідно з п. 1.2 договору на виконання п. 1.1 цього договору клієнт надає право (уповноважує) адвокату:

1.2.1. Представляти інтереси клієнта, захищати клієнта у господарських судах (у т.ч. в судах першої інстанції, судах апеляційної інстанції, суді касаційної інстанції), з правом:

- складати, підписувати та подавати позовні заяви, цивільні позови у кримінальному провадженні, відзиви на позовні заяви, відповіді на відзиви, заперечення, пояснення, вимоги, клопотання, заяви про видачу судових наказів або виконавчих листів, апеляційні скарги, касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, додатки до них та будь-які інші документи;

- засвідчувати копії (фотокопії) документів, які надаються клієнтом суду;

- протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, пред`явити зустрічний позов; при цьому без права відмовитися від позову, без права визнати позов повністю або частково та без права укласти мирову угоду;

- знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи;

- одержувати рішення, ухвали, постанови, їх копії, виконавчі листи, накази та будь-які інші документи; - брати участь у судових засіданнях;

- подавати докази, браги участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам;

- заявляти клопотання та відводи;

- давати усні та письмові пояснення суду;

- подавати свої доводи, аргументи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

- знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти;

- оскаржувати рішення, ухвали, постанови суду (у т.ч. підписувати апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами);

- користуватися іншими процесуальними правами, встановленими ГПК України для учасників справи, їх представників.

1.2.2. Виконувати всі інші дії, що пов`язані з виконанням цього договору, в межах та обсязі, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.1 договору гонорар - форма винагороди адвоката за надання послуг, передбачених цим договором.

Згідно з п. 3.2 договору сторони домовилися, що гонорар адвоката за цим договором є фіксованим і становить 50.000,00 грн за участь адвоката у розгляді однієї судової справи в одній судовій інстанції. Зазначена сума включає підготовку процесуальних документів та безпосередню участь адвоката (або залучених ним осіб згідно з п. 2.1. цього договору) у судових засіданнях протягом усього часу розгляду справи у відповідній судовій інстанції, незалежно від кількості засідань.

За умовами п. 4.1 договору факт надання передбачених цим договором послуг підтверджується актом приймання-передачі правничої допомоги.

03.11.2025 адвокатом Карпуніною Ольгою Василівною на представництво Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрбуд Інвест» видано ордер серії АІ № 2040396.

12.02.2026 між Сторонами підписано Акт приймання-передачі правничої допомоги, відповідно до змісту якого:

1. Адвокат, у період з 20.10.2025 по 12.02.2026 року, на виконання умов Договору про надання правничої допомоги № 20102025 від 20 жовтня 2025 року (надалі - Договір) надав Клієнту правничу допомогу у Господарському суді міста Києва по справі № 910/14038/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про стягнення заборгованості за Договором підряду № 1657/КБ на виконання робіт по будівництву комплексу житлових будинків та об`єктів соціального, побутового призначення на вул. Бориспільській, 18-26 у Дарницькому районі м. Києва. І черга будівництва. Житловий будинок № 3 (14-й пусковий комплекс, секція 4) у розмірі 832338,64 грн, а саме:

- ознайомлення з наданими клієнтом документами, проведення правового аналізу судової практики та консультація щодо перспектив розгляду справи;

- складання та подання до Господарського суду міста Києва та відповідачу позовної заяви від 12.11.2025;

- складання та подання до Господарського суду міста Києва та відповідачу заяви про долучення доказів про надання правничої допомоги у справі.

Згідно з п. 3 наведеного акту розмір гонорару адвоката (вартість наданих правничих послуг) складає 50 00,00 грн без ПДВ.

З умов договору та акту приймання-передачі правничої допомоги вбачається, що сторонами не встановлено строк виконання зобов`язання по сплаті за надані послуги.

Доказів сплати позивачем адвокату коштів за договором в розмірі 50 000,00 грн не подано.

Разом з цим, Об`єднана палата Верховного Суду у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019 дійшла висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно частини 1-2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правничої допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Як зазначено вище, Позивачем на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу надано суду копію ордеру на надання правничої допомоги від 03.11.2025 серія АІ № 2040396 та копію Договору про надання правничої допомоги від 20.10.2025 № 20102025.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:

(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у п. п. 130-131 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України)

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Разом з тим, у частині 5 наведеної норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7 та 9 ст. 129 ГПК України. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Разом з тим, колегія суддів у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.02.2025 у справі № 922/2830/23 звертає увагу на те, що слід розділяти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат".

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, згідно наявного в матеріалах справи Акту 12.02.2026 приймання-передачі правничої допомоги Адвокат, у період з 20.10.2025 по 12.02.2026 року, на виконання умов Договору про надання правничої допомоги № 20102025 від 20 жовтня 2025 року (надалі - Договір) надав Клієнту правничу допомогу у Господарському суді міста Києва по справі № 910/14038/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Інвест" до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про стягнення заборгованості за Договором підряду № 1657/КБ на виконання робіт по будівництву комплексу житлових будинків та об`єктів соціального, побутового призначення на вул. Бориспільській, 18-26 у Дарницькому районі м. Києва. І черга будівництва. Житловий будинок № 3 (14-й пусковий комплекс, секція 4) у розмірі 832338,64 грн, а саме:

- ознайомлення з наданими клієнтом документами, проведення правового аналізу судової практики та консультація щодо перспектив розгляду справи;

- складання та подання до Господарського суду міста Києва та відповідачу позовної заяви від 12.11.2025;

- складання та подання до Господарського суду міста Києва та відповідачу заяви про долучення доказів про надання правничої допомоги у справі

Згідно п. 3 Акту Розмір гонорару Адвоката (вартість наданих правничих послуг) складає 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. без ПДВ.

Звертаючись із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі, позивач визначив розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 50 000,00 грн. Даний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 50 000,00 грн. позивачем було зазначено і в позовній заяві.

Відповідач подаючи до суду Відзив на позовну заяву зазначав, що даний спір не є складним, предмет позову та зібрані документи не потребують багато часу та зусиль, та в нинішніх умовах війни країни та складності ведення господарської діяльності підприємств, відповідно у - разі задоволення позову зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

Так, згідно Акту від 12.02.2026 приймання-передачі правничої, адвокатом було, зокрема, надано послуги з ознайомлення з наданими клієнтом документами, проведення правового аналізу судової практики та консультація щодо перспектив розгляду справи та складання та подання до Господарського суду міста Києва та відповідачу позовної заяви від 12.11.2025. Разом з тим, суд зазначає, що фактично підготовка позовної заяви по суті включає вже в себе ознайомлення з наданими Клієнтом документами.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 зробив висновок, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією, спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною, тому подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору.

Отже, зазначена позивачем в Акті приймання-передачі правової допомоги від 12.02.2026 послуга щодо складання та подання до Господарського суду міста Києва та відповідачу заяви про долучення доказів про надання правничої допомоги у справі не може бути включена до витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.

Оскільки судом було позов Позивача задоволено частково, судові витрати мають бути покладені на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наявності заперечень відповідача щодо розміру правничої допомоги, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу України та часткове задоволення позову, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг та не відповідає критерію розумності.

За наведених обставин суд дійшов висновку про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 15 000 грн.

В іншій же частині заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у цій справі не відповідають критеріям їх реальності та розумності, а тому не розподіляються судом.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 221, 233, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/14038/25 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанiя «Київмiськбуд» (01010, мiсто Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 4/6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ІНВЕСТ» (01104, місто Київ, вул. Бастіонна, 14-А, оф. 42; ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. В іншій частині заяви - відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку та строки відповідно до приписів статей 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення виготовлено та підписано 02.03.2026, у зв`язку з перебуванням судді Блажівської О.Є. у відрядженні.

Суддя Оксана БЛАЖІВСЬКА