ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 березня 2026 року Справа № 903/1141/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М.П., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Антимонопольного комітету України, м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Романюка Романа Олександровича, м. Луцьк

про стягнення 30645 грн,

за участю представників:

від позивача: Попов Я.О. - діє в порядку самопредставництва,

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

11.12.2025 Антимонопольний комітет України звернувся до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Романюка Романа Олександровича 30645 грн пені. Також позивач просить стягнути з відповідача 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем обов`язку в частині своєчасної сплати накладеного на нього штрафу за вчинення порушення, передбаченого пунктом 13 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді неподання інформації Комітету на вимогу державного уповноваженого Комітету від 01.03.2024 № 130-26.13/08-2108е у встановлений ним строк.

Ухвалою суду від 16.12.2025 (суддя ОСОБА_1 ) було відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено 14.01.2026.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Волинської області від 12.01.2026 № 01-4/1 згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026, справу № 903/1141/25 у зв`язку із звільненням Слободян О. Г. з посади судді Господарського суду Волинської області розподілено судді Якушевій І.О.

Ухвалою суду від 13.01.2026 (суддя Якушева І.О.) прийнято до провадження справу № 903/1141/25 зі стадії підготовчого провадження; повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 18 лютого 2026 року.

В судовому засіданні 18.02.2026 представник позивача висловив думку про можливість закриття підготовчого провадження і призначення розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 18.02.2026 було закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 11 березня 2026 року.

Ухвалу суду надіслано позивачу до його електронного кабінету, відповідачу - на його поштову адресу: АДРЕСА_1 .

22.01.2026 ухвала суду від 13.01.2026, направлена на адресу відповідача, повернулась на адресу суду, причина повернення: «Адресат відсутній».

Ухвалу суду від 13.01.2026 було надіслано відповідачу за адресою: м. Луцьк, вул. Сухомлинського, 4/37, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як адреса місцезнаходження відповідача, іншої адреси суду невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Частиною 7 ст. 120 ГПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку - суду. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20.

За таких обставин, коли встановлено, що ухвалу суду було надіслано відповідачу за адресою його державної реєстрації, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, слід вважати, що відповідача було повідомлено належним чином, а отримання листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.

Судом встановлено, що за результатами розгляду справи № 130-26.13/175-24 про порушення Фізичною особою-підприємцем Романюк Романом Олександровичем (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольним комітетом України прийнято рішення від 17.04.2025 № 165-р, яким визнано, що ФОП Романюк Р.О. вчинив порушення, передбачене п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації Комітету на вимогу державного уповноваженого Комітету від 01.03.2024 № 130-26.13/08-2108е у встановлений ним строк; накладено на Фізичну особу-підприємця Романюка Романа Олександровича штраф у розмірі 30 645 гривень. (а.с. 36-38)

Статтею 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів Антимонопольного комітету України є обов`язковими до виконання.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів Антимонопольного комітету України надається для його виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Копію рішення № 165-р від 17.04.2025, яке було надіслано Комітетом відповідачу разом із супровідним листом від 06.05.2025 № 130-26.13/08-5023е, на адресу відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Сухомлинського 4, 37, було повернуто до відділення з відміткою «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 40).

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання., органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України «Голос України», газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», «Офіційний вісник України», друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Інформацію про рішення № 165-р від 17.04.2025 було опубліковано в друкованому виданні Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» від 20.06.2025 № 124 (8049) (а.с. 41).

Отже, рішення № 165-р від 17.04.2025 вважається таким, що отримано відповідачем 30.06.2025.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути поновлено.

Відповідач не скористався наданим йому статтею 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» правом на оскарження рішення № 165-р 17.04.2025 в судовому порядку, а тому, рішення відповідно до частини другої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» є законним та відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною третьою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, штраф, накладений рішенням № 165-р на фізичну особу-підприємця Романюк Романа Олександровича, підлягав сплаті з урахуванням приписів статті 62 Закону України «Про захист економічної конкуренції» до 01.09.2025 включно.

Відповідно до ч. 8 та 9 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі якщо протягом строку, встановленого абз. 1 ч. 3 цієї статті (двомісячний строк для сплати штрафу), рішення органу Комітету не виконується, Голова Комітету видає наказ про примусове виконання рішення органу Комітету, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу; наказ Голови Комітету про примусове виконання рішення органу Комітету, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу, є виконавчим документом , який пред`являється до органів державної виконавчої служби для примусового виконання в порядку, визначеному законом.

Комітетом видано наказ про стягнення з відповідача штрафу у дохід загального фонду Державного бюджету України, який був пред`явлений до примусового виконання до органів Державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення органу Комітету до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Зазначений строк не підлягає поновленню.

Відповідач рішення № 165-р від 17.04.2025 у судовому порядку не оскаржував.

Частиною восьмою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що суб`єкт господарювання зобов`язаний протягом п`яти днів з дня сплати штрафу надіслати до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Згідно із частиною п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 % від суми штрафу.

Як зазначає позивач, станом на дату звернення з позовом до суду жодних документів на підтвердження оплати штрафу та пені Фізична особа-підприємець Романюк Роман Олександрович не подавав.

Також відповідач не подав доказів оплати штрафу й пені суду.

Звертаючись з позовом до суду, позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення сплати штрафу за період з 02.09.2025 по 26.11.2025 включно (86 днів), виходячи з розрахунку: 459,68 грн х 86 днів = 39 532,48 грн.

Розмір пені за один день прострочення визначена наступним чином:

- 30 645 грн (розмір штрафу, накладеного рішенням № 165-р від17.04.2025) : 100 х 1,5 (відсоток від суми штрафу відповідно до частини п`ятої статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції») = 459,68 грн.

Згідно із частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Враховуючи наведену вимогу Закону, позивач заявив до стягнення лише 30 645 грн пені.

У п. 37 постанови від 16.06.2022 у справі №917/530/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що накладений рішенням №783-р на товариство штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства; вказані нарахування застосовані АМК на підставі Закону № 2210 та не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів, а тому не належать до цивільних правовідносин.

Частиною сьомою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, повноваження звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також представляти територіальне відділення Антимонопольного комітету України без спеціальної довіреності в суді.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені та стосовно зобов`язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача 30645 грн пені є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а тому підлягає до задоволення.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України на відповідача слід покласти судові витрати у справі у розмірі сплаченого позивачем судового збору 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Романюка Романа Олександровича ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пеню у розмірі 30 645 грн, зарахувавши її у дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: ГУК у м. Києві / Соломянський район, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку: UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Романюк Романа Олександровича ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Антимонопольного комітету України (вул. Митрополита Василя Липківського, 45, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код 00032767, отримувач: Антимонопольний комітет України, , банк: Державна казначейська служба України, рахунок: UА0001719) 2 422 грн 40 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду впродовж 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення виготовлено і підписано 13.03.2026.

Суддя І. О. Якушева