ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" березня 2026 р.м. Одеса Справа № 916/721/26

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Тимохіної Ірини Григорівни про забезпечення позову у справі

за позовом: фізичної особи-підприємця Тимохіної Ірини Григорівни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до відповідача: фізичної особи-підприємця Копайгородського Івана Юрійовича (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )

про стягнення 44000,00 грн.

в с т а н о в и в:

Позивач фізична особа-підприємець Тимохіна Ірина Григорівна звернулася до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до відповідача фізичної особи-підприємця Копайгородського Івана Юрійовича про стягнення 44000,00 грн.

Одночасно з поданням позовної заяви позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, відповідно до якої просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать фізичній особі-підприємцю Копайгородському Івану Юрійовичу, які знаходяться на будь-яких рахунках, відкритих у банківських чи інших фінансово-кредитних установах на території України (зокрема, але не виключно: у ТОВ "НоваПей", АТ "Універсал Банк" (Monobank), АТ КБ "ПриватБанк" та інших), у межах загальної суми позовних вимог - 44000,00 грн.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає ст. 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у пункті 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20).

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В порушення п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 139 ГПК України, позивачем у заяві належним чином не обґрунтовано наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заява про вжиття заходів забезпечення позову містить лише тезисні посилання, які ні окремо, ні в сукупності не можуть вважатись наведенням предмету позову із викладенням обставин справи та обґрунтуванням необхідності забезпечення позову і виключності підстав для звернення до суду із даною заявою.

При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Відповідно до ч.7 ст.140 ГПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення заяви про вжиття заходів забезпечення позову у справі №916/721/26 на підставі ч. 7 ст. 140 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

1. Заяву фізичної особи-підприємця Тимохіної Ірини Григорівни про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 916/721/26 повернути заявнику.

Суддя М.Б. Сулімовська

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку і строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 04.03.2026.