ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 березня 2026 року Справа № 903/20/25

Суддя Господарського суду Волинської області Бідюк С.В., розглянувши матеріали по справі

за позовом Керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України

до відповідача: Маневицької селищної ради

про витребування земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

Керівник Камінь-Каширської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації до Маневицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Державне спеціалізоване господарське підприємство Ліси України, в якому просив:

- витребувати у власність держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації з незаконного володіння Маневицької селищної ради земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0134 площею 9,8063 га;

- залучити до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне спеціалізове господарське підприємство Ліси України.

Також, просив стягнути з відповідача на користь Волинської обласної прокуратури 2422 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельну ділянку площею 9,8063 га з кадастровим номером :04:002:0134 було неправомірно інвентаризовано як землю сільськогосподарського призначення та передано з державної до комунальної власності, оскільки згідно з матеріалами лісовпорядкування, картографічними матеріалами та іншими доказами у справі спірна земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення та може перебувати лише у державній власності.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 15.08.2025 у справі №903/20/25 (суддя Слободян О.Г.) позов задоволено повністю. Витребувано у власність держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації з незаконного володіння Маневицької селищної ради земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0134 площею 9,8063 га. Стягнуто з Маневицької селищної ради на користь Волинської обласної прокуратури 2422грн 40коп витрат по сплаті судового збору.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 рішення Господарського суду Волинської області від 15 серпня 2025 року у справі №903/20/25 скасовано. Прийнято нове рішення. В позові відмовлено. Стягнуто з Волинської обласної прокуратури на користь Маневицької селищної ради 3633 грн. витрат зі сплати судового збору.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.01.2026 у даній справі касаційну скаргу заступника керівника Волинської обласної прокуратури задоволено частково. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 та рішення Господарського суду Волинської області від 15.08.2025 скасовано, а справу № 903/20/25 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2026 справу розподілено судді Бідюк С.В.

Ухвалою суду від 16.02.2026 справу №903/20/25 прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 18 березня 2026 року о 11:30 год. Запропоновано учасникам справи надати суду письмові пояснення з урахуванням вказівок, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.01.2026 у даній справі.

13.03.2026 надійшли пояснення відповідача, згідно яких просить поновити строк для подання доказів та долучити докази до матеріалів справи. Зазначає, що Маневицькою селищною радою надані достатні докази, які дають підстави вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0134 площею 9,8063 га мала первинний правовий режим земельної ділянки сільськогосподарського призначення, належала до земель, що перебували у користуванні КСП, правомірно була передана Новорудській сільській раді і ніколи не була лісовою ділянкою. Предметом рішення Волинської обласної ради від 18.08.2000 №13/2 були землі лісового фонду, у тому числі по Новорудській сільській раді площею 522,4 га. Спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0134 була предметом рішення Новорудської сільської ради від 05.05.2000 №11/3, оскільки вона є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, такою була первинно і ніколи не перебувала у користуванні КСП «Батьківщина» як лісова земельна ділянка, правомірно була передана Маневицькій селищній раді у комунальну власність відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 08.12.2020 № 16-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність». Спірна земельна ділянка кадастровим номером :04:002:0134 ніколи не належала до земель лісового фонду, первинно належала до сільськогосподарських земель. Вимога керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації до Маневицької селищної ради про витребування у власність держави з нібито незаконного володіння цієї земельної ділянки є повністю безпідставною, оскільки не підтверджена доказами, наведені позивачем доводи є суперечливими та хибними, обґрунтованими припущеннями.

Камінь-Каширська окружна прокуратура у поясненнях від 17.03.2026 зазначає, що на момент прийняття рішення від 18.08.2000, Волинська обласна рада діяла в межах наданих їй статтями 6 , 9, 13 ЛК України , статтею 19 ЗК УРСР повноважень, передаючи право постійного користування на земельні ділянки лісового фонду Маневицькому міжгосподарському спеціалізованому підприємству із земель державної власності. Відсутність акта на право постійного користування земельною ділянкою свідчить про те, що визначена законом процедура набуття землекористувачем такого права не завершена, оскільки законодавство України як на момент прийняття рішення від 18.08.2000, так і на час розгляду справи судами попередніх інстанцій не містить граничного строку виконання такого рішення. Відтак, станом на сьогодні рішення Волинської обласної ради від 18.08.2000 № 13/2 в силу приписів статті 144 Конституції України підлягає обов`язковому виконанню. Відсутність державного акта на право постійного користування землями лісогосподарського призначення не може свідчити про відсутність такого права, враховуючи триваючий характер оформлення землекористування. земельні ділянки, що охоплені матеріалами лісовпорядкування державного підприємства на підставі відповідних рішень органів влади, можуть перебувати лише у державній власності, а їх передача до земель комунальної власності є неправомірною. Спірна земельна ділянка відповідно до рішення Волинської обласної ради від 18.08.2000 № 13/2 «Про передачу земель лісового фонду, які перебували у користуванні колишніх КСП», положень ст.ст. 6, 9, 13 ЛК України (у редакції, чинній на дату прийняття рішення від 18.08.2000), ст. 13 ЗК УРСР, ст. 6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України відносно розмежування земель державної і комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245 VI та Перехідних положень Земельного кодексу України, який набрав чинності 27.05.2021 належать до земель лісового фонду державної власності , розпорядником якої є Волинська обласна державна адміністрація. Згідно виготовлених картографічних матеріалів, що долучені до даних письмових пояснень підтверджено факт, що спірна земельна ділянка не підлягала розпаюванню. Враховуючи наведене, усі документи, одержані Маневицькою селищною радою із Державного архіву у Волинській області щодо проведеного розпаювання земель колишнього КСП «Батьківщина» не мають відношення до даної справи, тобто є неналежними доказами. Подані відповідачем докази - викопіювання з матеріалів роздержавлення та формування території ради не містять відомостей про фактичне місце розташування спірної ділянки у межах чи за межами населеного пункту, щодо приналежності спірної земельної ділянки до певної категорії. Крім цього, вказані документи складені задовго (1997 рік) до фактичного формування ділянки як лісової (її фактичного заліснення станом на 2000 рік). Таким чином, матеріли роздержавлення, на які посилається Відповідач розроблені ще до 2000 року, а тому не можуть бути доказом визначення статусу спірної земельної ділянки станом саме на 2000 рік. Просить визнати поважними причини неподання Камінь-Каширською окружною прокуратурою доказів у встановлений строк та долучити докази до матеріалів справи.

У судовому засіданні прокурор заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання учасникам справи можливості ознайомитись з поданими поясненнями по суті спору.

Суд, дослідивши документи на підтвердження повноважень представників Маневицької селищної ради зазначає таке.

За нормами цивільного законодавства представництвом є правовідносини, в яких одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частини перша та третя статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи (частини перша та друга статті 244 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 61 ГПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Стаття 131-2 Конституції України визначає, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Частиною четвертою ст.131-2 Конституції України визначено, що законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

29.12.2019 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18.12.2019 № 390-IX.

Відповідно до даних змін, суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на приписи ч. 3 ст. 56 ГПК України, відповідно до яких юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частиною першою статті 56 ГПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Отже, самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва Маневицьку селищну раду може представляти за посадою його керівник або інша уповноважена особа, повноваження якої підтверджуються відповідно до частини третьої статті 56 ГПК України, зокрема законом, статутом, положенням, трудовим договором (контрактом).

Крім того, частиною першою статті 58 ГПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина друга статті 16 ГПК України).

Відповідно до частин четвертої та дев`ятої статті 60 ГПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" повноваження адвоката як представника в господарському судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги відповідно до частини першої статті 26 вказаного Закону, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відтак, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва Маневицької селищної ради як у порядку самопредставництва - керівником або іншою уповноваженою особою, повноваження якої підтверджуються належним чином, так і особами як представниками (адвокатами).

При цьому за змістом довіреностей від 18.03.2026 №976/01-13/2-26 Швець О.М., від 18.03.2026 №977/01-13/2-26 Філон О.С. мають право здійснювати представництво інтересів Маневицької селищної ради у Господарському суді Волинської області по господарським справах, що не є підтвердженням їх прав на участь у справі в порядку саме самопредставництва відповідно до ч.3 ст.56 ГПК України.

З цих же підстав не беруться до уваги копії наступних документів, які не містять відомостей про права осіб, уповноважених відповідачем, на участь у судах без додаткового уповноваження (в порядку самопредставництва), а саме:

- розпорядження Маневицької селищної ради від 11.03.2021 №161-ос про призначення Філона О.С. на посаду начальника відділу землекористування, кадастру, екологічної безпеки ВК Маневицької селищної ради; рішення Маневицької селищної ради від 29.12.2020 №4/17 «Про затвердження персонального складу виконавчого комітету Маневицької селищної ради», від 15.01.2021 №5/20 «Про внесення змін до рішення Маневицької селищної ради від 29.12.2020 №4/17 «Про затвердження персонального складу виконавчого комітету Маневицької селищної ради восьмого скликання»;

- розпорядження Маневицької селищної ради від 12.04.2021 №198-ос про призначення Швеця О.М. на посаду головного спеціаліста відділу правового забезпечення та управління персоналом ВК Маневицької селищної ради, посадова інструкція головного спеціаліста відділу правового забезпечення та управління персоналом ВК Маневицької селищної ради.

Схожа позиція викладена в ухвалах КГС ВС від 12.01.2021 по справі №911/802/20, від 22.11.2021 по справі №910/2358/21, від 07.11.2022 по справі №925/874/21, від 06.07.2023 по справі №918/959/22, від 10.11.2025 по справі №902/325/25.

Крім того, до матеріалів справи не долучено доказів залучення позивачем представника (адвоката).

Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 910/16580/23 уточнила власний висновок, викладений в ухвалі від 08.06.2022 у справі № 303/4297/20 та зазначили, що якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Єдиного державного реєстру, ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Отже, за наявності інформації щодо такої особи в Єдиному державному реєстрі, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, підстави додатково підтверджувати ці повноваження документами, які за своїм змістом є тими, що визначені частиною третьою статті 56 ГПК України, - статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) - відсутні, оскільки суд може покладатись на відомості з Реєстру як на достовірні.

Суд встановив, що у Єдиному державному реєстрі відомості щодо Швеця О.М., Філона О.С. не внесені як осіб, які мають право вчиняти дії від імені Маневицької селищної ради в порядку самопредставництва.

Враховуючи наведене, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Суд звертає увагу, що доцільно у вказаних документах чітко зазначати про те, що особа здійснює самопредставництво або право особи діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Разом з тим, у законодавстві відсутня вимога щодо необхідності внесення до Єдиного державного реєстру переліку усіх повноважень таких осіб, які вони можуть вчиняти від імені юридичної особи.

Отже, враховуючи, що справа розглядається в загальному позовному провадженні (не є малозначною), станом на 18.03.2026 у суду відсутні докази на підтвердження повноважень Швеця О.М., Філона О.С. діяти від імені відповідача без додаткового уповноваження (в порядку самопредставництва) та статусу адвоката, останні, не мають права здійснювати представлення інтересів Маневицької селищної ради в суді в межах самопредставництва юридичної особи.

У відповідності до частини третьої ст.177 ГПК України підготовче провадження має бути проведено протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках, для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше, ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Враховуючи вищевикладене, клопотання прокурора, з метою надання учасникам справи можливості ознайомитись з поданими пояснення, з метою виконання мети підготовчого провадження, суд протокольною ухвалою від 18.03.2026 підготовче засідання відклав на 07.04.2026 о 10:00 год.

Згідно із ч. 2 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне постановити ухвалу про повідомлення учасників справи про відкладення підготовчого засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 120, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Повідомити учасників справи про відкладення підготовчого засідання на 07 квітня 2026 року о 10:00 год.

2. Явку учасників справи у судове засідання визнати не обов`язковою.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. Ухвала суду підписана 18.03.2026.

Суддя С. В. Бідюк