ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" березня 2026 р. Cправа № 902/1679/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука В.В., за участю секретаря судового засідання Ткача Д.В., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Вінницької міської ради (вул. Соборна, буд. 59, м. Вінниця, 21050)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ" (вул. Якова Шепеля, буд. 1 Ж, м. Вінниця, 21019)

про стягнення 50 905,19 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 01/00/011/73933 від 05.12.2025 (вх. № 1796/25 від 10.12.2025) Вінницької міської ради з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ" про стягнення 50 905,19 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок ухилення відповідача від підписання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки вирішення спору відбулося у судовому порядку, у зв`язку з цим додаткова угода, з урахуванням нової нормативної грошової оцінки земель у межах міста Вінниці, набула чинності не з 01.01.2022, а з моменту набрання законної сили рішенням Господарського суду Вінницької області від 31.01.2024 у справі № 902/934/22, тобто з 23.04.2024.

Зазначені обставини, на думку позивача, призвели до недоотримання доходів бюджетом Вінницької міської територіальної громади за договором оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:0112 за період з 01.01.2022 по 22.04.2024 включно на загальну суму 50 905,19 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2025, вказану позовну заяву розподілено судді Матвійчуку В.В.

Суд за вказаним позовом відкрив провадження у справі № 902/1679/25 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 13.01.2026, про що 15.12.2025 було постановлено відповідну ухвалу.

07.01.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшла заява № б/н від 07.01.2026 (вх. номер канц. суду 01-34/140/26 від 07.01.2026) про закриття провадження у справі.

07.01.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення № б/н від 07.01.2026 (вх. номер канц. суду 01-34/144/26 від 07.01.2026).

09.01.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від позивача надійшло заперечення № б/н від 09.01.2026 (вх. номер канц. суду 01-34/224/26 від 09.01.2026) на заяву відповідача про закриття провадження у справі.

Розглянувши заяву відповідача № б/н від 07.01.2026 (вх. № 01-34/140/26 від 07.01.2026) про закриття провадження у справі, суд установив, що предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати на умовах Договору оренди земельної ділянки від 23.08.2007.

З урахуванням викладеного, з моменту укладення між Вінницькою міською радою та ТОВ "АВТОГАЗ" Договору оренди земельної ділянки між сторонами виникли договірні правовідносини. Такі правовідносини за своєю правовою природою є цивільними (господарськими) та, відповідно, належать до юрисдикції господарських судів, а не адміністративних.

З огляду на наведене суд відмовив у задоволенні заяви відповідача № б/н від 07.01.2026 (вх. № 01-34/140/26 від 07.01.2026) про закриття провадження у справі.

Водночас, дослідивши додаткові пояснення відповідача № б/н від 07.01.2026 (вх. № 01-34/144/26 від 07.01.2026), суд установив, що за своїм змістом зазначені пояснення фактично є відзивом на позовну заяву. Зазначені документи були подані після спливу встановленого судом процесуального строку та без подання відповідного клопотання про поновлення процесуального строку відповідно до вимог статті 119 Господарського процесуального кодексу України. При цьому відповідач не навів причин пропуску такого строку.

З огляду на викладене, додаткові пояснення відповідача № б/н від 07.01.2026 (вх. № 01-34/144/26 від 07.01.2026) разом із доданими до них документами суд залишив без розгляду.

При цьому суд відклав підготовче засідання на 05.02.2026, про що 13.01.2026 постановив відповідну ухвалу.

04.02.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення № б/н від 04.02.2026 (вх. номер канц. суду 01-34/1176/26 від 04.02.2026).

04.02.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання № б/н від 04.02.2026 (вх. номер канц. суду 01-34/1182/26 від 04.02.2026), в якому відповідач просить провести підготовче судове засідання без його участі за наявними у справі матеріалами та долучити до матеріалів справи докази.

Дослідивши клопотання відповідача № б/н від 04.02.2026 (вх. № 01-34/1182/26 від 04.02.2026) у частині долучення до матеріалів справи доказів, суд установив, що відповідач подав зазначене клопотання разом із доказами з пропуском встановленого процесуального строку та без подання відповідного клопотання про його поновлення у порядку, визначеному статтею 119 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене та з урахуванням положень частини другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України, клопотання відповідача № б/н від 04.02.2026 (вх. № 01-34/1182/26 від 04.02.2026) у частині долучення до матеріалів справи доказів суд залишив без розгляду.

За результатами судового засідання 05.02.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 03.03.2026, про що постановив відповідні ухвали у протокольній формі.

24.02.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача до суду надійшло клопотання № б/н від 24.02.2026 (вх. номер канц. суду 01-30/1904/26 від 24.02.2026) про застосування строку позовної давності.

02.03.2026 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від відповідача до суду надійшла заява № б/н від 02.03.2026 (вх. номер канц. суду 01-30/2073/26 від 02.03.2026) про проведення судового засідання без участі відповідача та розгляд клопотання відповідача від 24.02.2026 щодо застосування строку позовної давності з урахуванням усіх поданих ним доказів і матеріалів у справі.

03.03.2026 до суду надійшла заява № б/н від 03.03.2026 (вх. номер канц. суду 01-30/2147/26 від 03.03.2026) представниці позивача Шмігленко І.В. про проведення судового засідання за відсутності представника Вінницької міської ради.

Позивач та відповідач правом участі у судовому засіданні не скористалися. При цьому суд бере до уваги заяви сторін № б/н від 02.03.2026 (вх. номер канц. суду 01-30/2073/26 від 02.03.2026) та № б/н від 03.03.2026 (вх. номер канц. суду 01-30/2147/26 від 03.03.2026) щодо проведення судового засідання за відсутності уповноважених представників сторін.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 (Закон України від 17.07.1997 № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України"). Роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010). До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Поряд з цим слід зазначити, що положеннями ст. 178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У судовому засіданні 03.03.2026 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2007 між Вінницькою міською радою (позивач, за Договором - Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ" (відповідач, за Договором - Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки (а.с. 9-11).

Відповідно п. 1.1 Договору Орендодавець надає, а Орендар, набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Лебединського (біля підземного переходу).

В оренду надається земельна ділянка площею 0,0685 га для комерційного використання у такому якісному стані без техногенної забрудненості (п. 3 Договору).

Згідно із п. 5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0685 га - 578 405,44 грн (комерційне використання).

У пункті 7 Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду по акту прийому-передачі, який оформляється і строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності договору.

Пунктом 8 Договору визначено, що земельна ділянка передається в оренду з метою несільськогосподарського використання для комерційного використання (розташування виставочного майданчика легкових автомобілів).

Відповідно до п. 9 Договір укладається терміном на 25 років з моменту прийняття рішення Вінницькою міською радою про надання земельної ділянки в оренду.

Договір набуває чинності з дня його державної реєстрації та діє до 19.06.2032 року.

Положеннями пункту 10 Договору передбачено, що орендна плата вноситься Орендарем у вигляді та розмірах грошової плати у гривнях.

Плата за оренду землі обчислюється у наступному порядку:

В розмірі 3% від нормативної грошової оцінки 578 405,44 грн = 17 352,15 грн - (комерційне використання) в рік.

За винятком нормативно встановленого періоду розташування та у разі зміни функціонального використання земельної ділянки відповідно до дозволу Державного архітектурно будівельного контролю.

На цей термін плата встановлюється в розмірі 1% від грошової оцінки земельної ділянки 115 681,09 грн для відповідно функціонального призначення, тобто 1 156,81 грн в рік.

В разі здачі об`єкта в експлуатацію раніше вказаного терміну або зміни функціонального використання частки (для здійснення основної діяльності) плата за подальший період користування обчислюється в розмірах плати за основне використання.

Періодичність внесення орендної плати в строки: щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового місяця) (п. 10.2 Договору).

Згідно із п. 10.3 Договору розрахунки закінчуються не пізніше 19.07.2032 року.

У разі зміни розміру ставки земельного податку, нормативної грошової оцінки, індексація нормативно-грошової оцінки орендна плата вказана у договорі підлягає зміні і вираховується за формою Ор.Пл. = Цнф х (відсоток платежу) х S х К; де Цнф - грошова оцінка 1 кв.м. землі відповідного функціонального використання; S - площа земельної ділянки в кв.м; К - коефіцієнти, передбачені законодавчими актами України (п. 12 Договору).

Пунктом 17 Договору визначено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється із затвердженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до пункту 33 Договору зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін.

29.10.2007 Договір зареєстровано у Вінницькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України", про що зроблено запис у Державному реєстрі земель за № 60.

Згідно із розрахунком, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0685 га становила 578 405,44 грн, розмір орендної плати - 17 352,15 грн (а.с. 12).

Того ж дня за Актом приймання-передачі земельної ділянки за Договором оренди від 29.10.2007 Орендодавець (Вінницька міська рада) передав, а Орендар (ТОВ "АВТОГАЗ") прийняв у оренду земельну ділянку площею 0,0685 га для комерційного використання за адресою: м. Вінниця, вул. Лебединського (біля підземного переходу) (а.с. 12, зворотна сторона).

27.12.2013 між сторонами укладено Угоду про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки № 60 від 29.10.2007 (а.с. 14), якою внесено зміни до пункту 10 Договору щодо визначення розміру орендної плати, встановивши її у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 692?213,05 грн, тобто 20?766,39 грн на рік для комерційного використання.

Вказана Угода набирає чинності з 01.01.2014, адреса та площа земельної ділянки залишаються без змін.

26.10.2016 між сторонами укладено Угоду про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки № 60 від 29.10.2007 (а.с. 16), якою внесено зміни до пункту щодо розміру орендної плати, встановивши її у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1?362?828,15 грн, тобто 68?141,41 грн на рік для комерційного використання.

Адреса земельної ділянки та площа залишаються без змін: м. Вінниця, вул. Лебединського (біля підземного переходу), площа 0,0685 га, кадастровий номер :03:010:0112.

Угода набирає чинності з дати її підписання сторонами та діє до 19.06.2032.

25.06.2021 Вінницькою міською радою прийнято рішення № 501 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель в межах міста Вінниці" (а.с. 50), яким затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель у межах міста Вінниці, розроблену ТОВ "Інститут землеустрою та земельно-правових відносин", яка набирає чинності з 01.01.2022.

26.11.2021 Вінницькою міською радою прийнято рішення № 689 "Про затвердження Плану заходів щодо запровадження нової нормативної грошової оцінки земель в межах міста Вінниця з 01.01.2022 року" (а.с. 51), яким, зокрема, вирішено:

- затвердити План заходів щодо запровадження нової нормативної грошової оцінки земель в межах міста Вінниці з 01.01.2022 відповідно до Додатку 1;

- внести зміни до договорів оренди земельних ділянок, договорів про встановлення земельного сервітуту та договорів суперфіцію у зв`язку із запровадженням нової нормативної грошової оцінки земель, яка набирає чинності з 01.01.2022;

- затвердити типову форму додаткової угоди до договорів оренди земельних ділянок (суперфіцію), згідно з Додатком 2 та договорів про встановлення земельного сервітуту, згідно Додатку 3.

Як зазначає позивач, ним було направлено на адресу відповідача лист із пропозицією укласти Додаткову угоду про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 23.08.2007 року в частині зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,0685 га, кадастровий номер :03:010:0112, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Лебединського (біля підземного переходу), та відповідно розміру орендної плати за вказану земельну ділянку, у відповідності до статей 268, 271 та 288 Податкового кодексу України та умов договору оренди. До листа було додано проєкт відповідної Додаткової угоди.

Водночас, відповідач за адресою свого місцезнаходження листа не отримав, а Додаткова угода сторонами не була підписана, у зв`язку з цим Вінницька міська рада звернулася до Господарського суду Вінницької області із позовною заявою про визнання Додаткової угоди укладеною.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 31.01.2024 у справі № 902/934/22 позов задоволено частково (а.с. 18-24). Судом внесено зміни до Договору оренди земельної ділянки від 23.08.2007, зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.10.2007 за № 60, шляхом визнання Додаткової угоди до зазначеного Договору укладеною у редакції, викладеній у резолютивній частині судового рішення.

Зокрема, вказаним рішенням пункт 5 та підпункт 10.1 Договору оренди викладено у такій редакції:

п. 5 Договору: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 992 103,30 грн (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі) ".

п.п. 10.1 Договору: "Плата за оренду землі обчислюється у наступному порядку: у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1 992 103,30 грн, а саме 99 605,17 грн на рік (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі)".

Також рішенням суду визначено, що Додаткова угода набуває чинності з моменту набрання цим судовим рішенням законної сили.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 (а.с. 25 30) рішення Господарського суду Вінницької області від 31.01.2024 у справі № 902/934/22 залишено без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ" - без задоволення.

Отже, рішення Господарського суду Вінницької області від 31.01.2024 у справі № 902/934/22 набрало законної сили 23.04.2024.

Державною аудиторською службою України відповідно до пункту 9.9 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на IV квартал 2024 року та пункту 1.8.4 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Південного офісу Держаудитслужби України на IV квартал 2024 року, на підставі направлень від 19.12.2024 № 1683-нк, № 1685-нк, № 1703-нк, № 1686-нк, проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Департаменту земельних ресурсів Вінницької міської ради за період з 01.01.2021 по 30.09.2024, за результатами якої 26.03.2025 складено акт № 002000-24/09 (а.с. 31-41).

У ході проведення ревізії встановлено, що не в повному обсязі забезпечено виконання рішень щодо підготовки та укладення додаткових угод до чинних договорів оренди земельних ділянок у зв`язку із запровадженням нової нормативної грошової оцінки земель у межах міста Вінниці, яка набрала чинності з 01.01.2022.

Крім того, встановлено, що внаслідок несвоєчасного направлення землекористувачам пакетів документів для укладення додаткових угод щодо зміни нормативної грошової оцінки земель та/або ухилення окремих орендарів від їх підписання виникали спори, які вирішувалися у судовому порядку. У зв`язку з цим відповідні додаткові угоди щодо застосування нової нормативної грошової оцінки земель набували чинності не з 01.01.2022, а лише з моменту набрання законної сили відповідними судовими рішеннями, що призвело до недоотримання доходів бюджетом Вінницької міської територіальної громади.

Також у ході ревізії встановлено, що окремі орендарі земельних ділянок, яким Департаментом земельних ресурсів були направлені листи з пропозицією укласти додаткові угоди до договорів оренди земельних ділянок у частині зміни нормативної грошової оцінки та відповідно розміру орендної плати, не надали відповіді на зазначені листи, а запропоновані додаткові угоди не підписали.

Такі обставини призвели до вирішення відповідних спорів у судовому порядку та, як наслідок, до набрання чинності додатковими угодами щодо застосування нової нормативної грошової оцінки земель у межах міста Вінниці не з 01.01.2022, а з моменту набрання законної сили відповідними судовими рішеннями.

Відповідно до розрахунку недоотримання доходів унаслідок набрання чинності додатковими угодами до договорів оренди земельних ділянок з моменту набрання законної сили судовими рішеннями із застосуванням нормативної грошової оцінки земель у межах міста Вінниці, введеної в дію з 01.01.2022 відповідно до рішення Вінницької міської ради від 25.06.2021 № 501, а не з 01.01.2022, за період з 01.01.2022 по 30.09.2024 (а.с. 42) щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ" встановлено недоотримання доходів у сумі 50 905,19 грн унаслідок незастосування нової нормативної грошової оцінки земель з 01.01.2022 по дату набрання законної сили рішенням суду (рядок № 10 таблиці).

Вінницькою міською радою направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ" претензію № 01/00/010/44707 від 16.07.2025 (а.с. 43 44), у якій зазначено, що за результатами заходів державного фінансового контролю Південного офісу Державної аудиторської служби України, зокрема ревізії договорів оренди земельних ділянок на території Вінницької міської територіальної громади, встановлено, що у зв`язку з визнанням Додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки укладеною з моменту набрання законної сили рішенням суду за період з 01.01.2022 по 23.04.2024 Вінницькою міською територіальною громадою недоотримано доходи від орендної плати у сумі 50 905,19 грн за користування земельною ділянкою площею 0,0685 га з кадастровим номером :03:010:0112, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Лебединського.

У зв`язку з наведеним відповідачу було запропоновано протягом 30 календарних днів з дати отримання претензії сплатити орендну плату у сумі 50 905,19 грн. До зазначеної претензії додано розрахунок недоотриманої бюджетом Вінницької міської територіальної громади орендної плати за користування земельною ділянкою (а.с. 45).

У відповідь на вказану претензію Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ" листом без номера та дати (а.с. 47) повідомило, що правові підстави для нарахування орендної плати за зміненою нормативною грошовою оцінкою за період з 01.01.2022 по 23.04.2024 відсутні, оскільки на зазначений період між сторонами не було укладено договору із відповідними умовами, а одностороннє нарахування орендної плати суперечить положенням Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Крім того, у листі зазначено, що вимоги Державної аудиторської служби щодо можливості стягнення платежів за період з 01.01.2022 по 23.04.2024 не можуть переважати положення судових рішень, які відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковими для виконання сторонами.

З огляду на викладене Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ" відмовило у задоволенні претензії та, як наслідок, у сплаті суми у розмірі 50 905,19 грн.

Оскільки відповідачем у добровільному порядку вимоги, викладені у претензії, виконано не було, а суму недоотриманої орендної плати у розмірі 50 905,19 грн не сплачено, Вінницька міська рада звернулася до суду з позовом про її стягнення.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У частині 1 статті 638 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 цього Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

За приписами статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Положеннями частини 5 статті 16 та частини 5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.

Згідно із статтею 80 Земельного кодексу України самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Як зазначалося вище, 23.08.2007 між Вінницькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ" укладено Договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого в оренду передано земельну ділянку площею 0,0685 га для комерційного використання у стані без техногенного забруднення.

Згідно із актом приймання-передачі земельної ділянки від 29.10.2007 за Договором оренди Вінницька міська рада передала, а Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ" прийняло в оренду земельну ділянку площею 0,0685 га для комерційного використання за адресою: м. Вінниця, вул. Лебединського (біля підземного переходу).

Угодою про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки № 60 від 29.10.2007, укладеною 26.10.2016, площа земельної ділянки залишена без змін та становить 0,0685 га. Місцезнаходження земельної ділянки: м. Вінниця, вул. Лебединського (біля підземного переходу), кадастровий номер :03:010:0112.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 442309055 від 05.09.2025) (а.с. 53) право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :03:010:0112 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ", а право суборенди - за Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОТРЕЙД КОМПАНІ". Власником зазначеної земельної ділянки є Вінницька міська рада.

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 52) земельна ділянка з кадастровим номером :03:010:0112 має площу 0,0685 га, цільове призначення - 03.07 "Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі", місце розташування: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Лебединського.

Власником земельної ділянки є Вінницька міська рада, дата державної реєстрації права власності - 13.11.2018.

У відомостях про суб`єкта речового права на земельну ділянку зазначено, що право оренди належить Товариству з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ" та Товариству з обмеженою відповідальністю "АВТОТРЕЙД КОМПАНІ".

Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :03:010:0112 площею 0,0685 га, розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Лебединського, перебуває у комунальній власності Вінницької міської ради та передана на праві оренди Товариству з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ".

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є в тому числі орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За змістом частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або місцевого самоврядування.

Частиною 3 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

Відповідно до статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).

Згідно із пунктом 5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0685 га становила 578 405,44 грн (комерційне використання).

Відповідно до умов Договору плата за оренду землі обчислювалася у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становило 17 352,15 грн на рік.

Водночас на визначений сторонами період орендна плата встановлювалася у розмірі 1 % від грошової оцінки земельної ділянки 115 681,09 грн, що становило 1 156,81 грн на рік.

26.10.2016 між сторонами укладено Угоду про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 23.08.2007, відповідно до якої на виконання рішення Вінницької міської ради від 27.02.2015 № 2061 та згідно із пунктом 12 Договору змінено ставку орендної плати на 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до зазначених змін плата за оренду землі обчислювалася у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка становила 1 362 525,15 грн, що складало 68 141,41 грн на рік (для комерційного використання).

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 31.01.2024 у справі № 902/934/22, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2024, підпункт 10.1 Договору викладено у новій редакції, відповідно до якої плата за оренду землі обчислюється у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1 992 103,30 грн, а саме 99 605,17 грн на рік (для будівництва та обслуговування будівель торгівлі).

Пунктом 12 Договору сторони визначили, що у разі зміни розміру ставки земельного податку, нормативної грошової оцінки, індексація нормативно-грошової оцінки орендна плата вказана у договорі підлягає зміні і вираховується за формою Ор.Пл. = Цнф х (відсоток платежу) х S х К; де Цнф - грошова оцінка 1 кв.м. землі відповідного функціонального використання; S - площа земельної ділянки в кв.м; К - коефіцієнти, передбачені законодавчими актами України.

Відповідно до пункту 10.2 Договору періодичність внесення орендної плати в строки: щомісячно протягом 30-ти календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового місяця).

Згідно із пунктом 10.3 Договору розрахунки закінчуються не пізніше 19.07.2032 року.

Суд зазначає, що для визначення розміру орендної плати за землі державної та комунальної власності базою для обрахунку є нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Положеннями пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Водночас обов`язковість врахування нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності під час визначення розміру орендної плати встановлена законом (абзац другий частини 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель").

Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної та комунальної власності змінюється також розмір орендної плати. Зазначене відповідає положенням частини 2 статті 632 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Таким чином, з моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України нового розміру нормативної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, якщо він визначений у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки.

З моменту початку застосування відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної або комунальної власності автоматично змінюються і права та обов`язки сторін договору оренди в частині розміру орендної плати, визначеної у відсотковому співвідношенні до нормативної грошової оцінки.

В таких правовідносинах відсутній обов`язок сторін вносити зміни до договору оренди шляхом укладення додаткової угоди, оскільки обов`язок сплачувати орендну плату відповідно до зміненої нормативної грошової оцінки земельної ділянки виникає в орендаря з моменту початку застосування такої нормативної грошової оцінки (відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 914/2848/22).

З матеріалів справи вбачається, а також встановлено рішенням Господарського суду Вінницької області від 31.01.2024 у справі № 902/934/22, що 25.06.2021 рішенням Вінницької міської ради № 501 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель в межах міста Вінниці" затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель у межах міста Вінниці, розроблену Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут землеустрою та земельно-правових відносин".

Зазначена технічна документація введена в дію з 01.01.2022.

Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 13.04.2022, наданого Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:0112 становить 1 992 103,30 грн.

Таким чином, розмір нормативної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки збільшився порівняно з розміром, визначеним у пунктах 5 та 10.1 Договору.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Вказану правову позицію викладено у постанові від 03.07.2018 Великої палати Верховного Суду по справі № 917/1345/17.

Суд враховує, що обставини зміни нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки встановлені рішенням Господарського суду Вінницької області від 31.01.2024 у справі № 902/934/22 та підтверджені належними і допустимими доказами, зокрема рішенням органу місцевого самоврядування та витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, у зв`язку з чим відповідно до вимог процесуального законодавства повторного доказування не потребують.

Отже, з моменту введення в дію нової нормативної грошової оцінки земель з 01.01.2022 відповідач був зобов`язаний сплачувати орендну плату у розмірі, визначеному виходячи з оновленої нормативної грошової оцінки земельної ділянки. При цьому внесення змін до Договору оренди для застосування нової нормативної грошової оцінки не вимагалося.

Щодо посилань відповідача на те, що у нього відсутні підстави для сплати орендної плати з урахуванням нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки за період з 01.01.2022 до дати набрання законної сили рішенням Господарського суду Вінницької області у справі № 902/934/22, відповідно до якого, на думку відповідача, нова ставка орендної плати підлягає застосуванню лише з моменту набрання цим рішенням законної сили, суд зазначає таке.

Зазначені доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки рішенням у справі № 902/934/22 було встановлено обставини щодо зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її розміру, які мають преюдиціальне значення для розгляду цієї справи. Водночас зазначене судове рішення не змінює моменту набрання чинності новою нормативною грошовою оцінкою земель, яка відповідно до рішення органу місцевого самоврядування введена в дію з 01.01.2022.

Отже, обов`язок відповідача сплачувати орендну плату з урахуванням нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки виник саме з моменту введення її в дію, тобто з 01.01.2022, а не з дати набрання законної сили судовим рішенням у справі № 902/934/22.

Таким чином, посилання відповідача на те, що порядок сплати орендної плати за Договором оренди вже врегульовано зазначеним судовим рішенням та що нова ставка підлягає застосуванню лише з моменту набрання ним законної сили, є безпідставними та не спростовують наведених вище висновків суду.

Суд враховує, що розрахунок розміру орендної плати, яку відповідач повинен був сплачувати за користування земельною ділянкою площею 0,0685 га, розташованою за адресою: м. Вінниця, вул. Лебединського (біля підземного переходу), кадастровий номер :03:010:0112, починаючи з дати введення в дію нової нормативної грошової оцінки земель у межах міста Вінниці - з 01.01.2022, здійснено на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 13.04.2022, а також інформації щодо нормативної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки за 2023 2024 роки, наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с. 48 49).

Згідно із витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 13.04.2022 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:0112 становить 1 992 103,30 грн.

Відповідно до наданої інформації станом на 2023 рік нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки становить 2 081 988,97 грн, при цьому у 2024 році витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку цієї земельної ділянки не формувався.

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17).

В контексті наведеного вище, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 та Верховний Суд в постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 вказали, що як положення Податкового законодавства України, так і законодавство про оцінку земель визнають належними доказами в обґрунтування оцінки землі, зокрема, технічну документацію на земельну ділянку, виготовлену компетентним органом.

При цьому законодавство не обмежує можливості подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом із Державного земельного кадастру. Належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг із Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98-103 Господарського процесуального кодексу України, які містять інформацію щодо предмета спору у справі.

Положеннями пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Як убачається з розрахунку недоотриманої бюджетом Вінницької міської територіальної громади орендної плати за користування земельною ділянкою на підставі Договору оренди земельної ділянки від 23.08.2007, зареєстрованого за № 60 від 29.10.2007 (зі змінами), сума недоотриманих доходів бюджету у розмірі 50 905,19 грн визначена у зв`язку з незастосуванням нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, введеної в дію з 01.01.2022. Зазначений розрахунок здійснено з урахуванням коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки за 2022, 2023 роки та за період з 01.01.2024 по 22.04.2024.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що відповідач протягом зазначеного періоду не сплачував орендну плату у розмірі, визначеному з урахуванням оновленої нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

З огляду на те, що спірна земельна ділянка протягом тривалого часу використовувалася відповідачем без належної сплати орендної плати у встановленому розмірі, суд дійшов висновку про порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

Щодо посилань відповідача на те, що на спірній земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна, який відповідно до Договору купівлі-продажу від 27.08.2024 не належить ТОВ "АВТОГАЗ", суд зазначає, що вказаний Договір укладений після дати набрання законної сили рішенням Господарського суду Вінницької області у справі № 902/934/22 (23.04.2024).

Отже, зазначені обставини виникли після спірного періоду та не впливають на обов`язок відповідача сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою у період, який є предметом розгляду у цій справі, а тому не спростовують заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною 1, 4 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц зазначив, що принцип належного виконання зобов`язання полягає в тому, що виконання має бути проведене, зокрема у належний строк (термін).

Отже, однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Згідно із статтею 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Згідно пункту "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати оренду плату.

Відповідно до пункту 30 Договору оренди земельної ділянки до обов`язків орендаря належить, зокрема, своєчасне внесення орендної плати.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи викладені обставини, а також відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, чи підтверджували сплату орендної плати у належному розмірі за користування земельною ділянкою площею 0,0685 га, розташованою за адресою: м. Вінниця, вул. Лебединського (біля підземного переходу), кадастровий номер :03:010:0112, відповідно до Договору оренди земельної ділянки від 23.08.2007, зареєстрованого 29.10.2007 за № 60 (зі змінами), суд, перевіривши правомірність та обґрунтованість наданого позивачем розрахунку, а також з урахуванням того, що відповідачем не подано власного контррозрахунку, дійшов висновку, що заборгованість у розмірі 50 905,19 грн за період з 01.01.2022 по 22.04.2024 є обґрунтованою, правомірною та такою, що не спростована відповідачем у розумінні вимог статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає задоволенню.

Щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ" про застосування строку позовної давності за позовом, суд зазначає таке.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 Цивільного кодексу України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Господарський суд зазначає, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон), відповідно до якого розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Так, Закон набрав чинності 02.04.2020, тому початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме із моментом набрання чинності 02.04.2020 цим Законом (пункт 79 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 167/1058/20).

Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24:00 год. 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Разом з тим Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 № 2120- IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".

Аналогічна позиція щодо обчислення строку позовної давності викладена, зокрема у постанові ВС КГС від 17.04.2024 у справі № 903/877/20(903/933/23).

Узагальнюючи наведене, суд враховує, що з 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", яким у зв`язку із запровадженням на території України загальнодержавного карантину з 12.03.2020, який тривав до 30.06.2023, а також у зв`язку з введенням з 24.02.2022 воєнного стану, перебіг строків позовної давності було зупинено.

Відтак станом на 10.12.2025 (дату звернення позивача до суду) позов подано в межах установлених строків позовної давності.

За таких обставин підстави для висновку про пропуск позивачем строку позовної давності відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ" в задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а відтак суд вважає за можливе їх задовольнити з наведених вище мотивів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОГАЗ" (вул. Якова Шепеля, буд. 1 Ж, м. Вінниця, 21019; ) на користь Вінницької міської ради (вул. Соборна, буд. 59, м. Вінниця, 21050; ) недоотриману орендну плату за користування земельною ділянкою площею 0,0685 га з кадастровим номером :03:010:0112, що розташована по вул. Лебединського (біля підземного переходу) у м. Вінниці, за період з 01.01.2022 по 22.04.2024 включно, відповідно до Договору оренди земельної ділянки від 23.08.2007, зареєстрованого за № 60 від 29.10.2007 (зі змінами) в розмірі 50 905 грн 19 коп та 3 028 грн 00 коп витрат зі сплати судового збору.

Примірник повного судового рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів в ЄСІТС.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 12 березня 2026 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи