РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.02.2026Справа № 910/13060/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Легка А.С., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРТІС"

до Приватного акціонерного товариства "Метробуд"

про стягнення 1 643 015,03 грн

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВАРТІС" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Метробуд" з вимогою про стягнення 1 643 015,03 грн, з яких: 1 528 991,25 грн - основна заборгованість, 102 577,14 грн - пеня, 926,82 грн - 3% річних та 1 519,82 грн - інфляційних втрат за Договором № 124/23-08-24 від 23 серпня 2024 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

14.11.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому визнав основну суму заборгованості, заперечував проти права одночасного нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені. Вказав на те, що сторонами не були вичерпані можливості досудового врегулювання спору. Просив розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців.

20.11.2025 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій проти викладених відповідачем у відзиві обставинах заперечував.

25.11.2025 та 19.01.2026 позивач подав заяви про зменшення розміру позовних вимог, якими остаточно просив стягнути з відповідача на свою користь 1 228 991,25 грн. боргу, 102 577,14 грн. пені, 9 926,82 грн. 3% річних, 1 519,82 грн. інфляційних втрат.

У судовому засіданні 20.01.2026 суд закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні 10.02.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2024 між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) укладено Договір №124/23-08-24, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупця Товар, а Покупець зобов`язується своєчасно прийняти Товар і здійснити його оплату на умовах цього Договору.

Згідно п. 2.1. Договору кількість, асортимент та розгорнута номенклатура Товару, що передається за цим Договором, зазначається у Рахунках-фактурах Постачальника, які мають силу Специфікації, та видаються Постачальником на підставі замовлень Покупця складених у будь-якій зручній для нього формі (письмовим повідомленням, через засоби електронної пошти, телефонного зв`язку тощо) або і в інших додатках до цього Договору та визначаються у видаткових накладних.

Відповідно до п. 4.1.1. Договору при передачі Товару Постачальник передає Покупцеві по одному примірнику товаросупроводжувальних документів на кожну партію Товару: - рахунок-фактура, - видаткова накладна або акт прийому-передачі, - сертифікат якості за вимогою Покупця (копія). Сторони, підписуючи цей Договір, погодили, що факт отримання Покупцем товару по видатковій накладній підтверджує передачу вказаних в цьому пункті договору оригіналів документів, в тому числі наявність у Покупця відповідного Рахунку-фактури, і не потребує подальшого доведення Передачі Постачальником Покупцю факту передачі цих документів.

Відповідно до умов у п. 3.5. Договору оплата Товару проводиться на умовах передплати та на умовах відстрочення платежу в такому порядку: 3.5.1. Передплата Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у цьому Договорі або у Рахунках-фактурах в розмірі 100% вартості Товару протягом 3-х (трьох) банківських днів від дати Рахунку-фактури; 3.5.2. При відвантаженні Товару Постачальником Покупцю без отримання попередньої оплати Покупець здійснює оплату отриманого Товару та доставку на умовах відстрочення платежу протягом 10-ти (десяти) календарних днів з моменту отримання Товару.

Судом встановлено, що на виконання умов вказаного договору позивач на підставі видаткових накладних №№ 37583 від 15.07.2025, 38812 від 21.07.2025, копії яких наявні в матеріалах справи, та які підписані сторонами, поставлено товар відповідачу на загальну суму 2 254 904,95 грн. (1 104 662,35 грн. за накладною № 37583 та 1 150 242,60 за накладною № 38812).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Як встановлено матеріалами справи та поясненнями сторін відповідач оплатив одержаний товар у розмірі 1 228 991,25 грн.

Всупереч ст. 74 ГПК України доказів повної оплати за одержаний товар відповідачем не подано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за відсутності доказів повної оплати та з огляду на те, що строк оплати є таким, що настав, вимоги про стягнення 1 228 991,25 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що сторонами не були вичерпані можливості досудового врегулювання спору, є безпідставними, оскільки п. 8.1 договору визначено, що дотримання досудового порядку врегулювання спорів не є обов`язковим для сторін цього договору.

Також за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 102 577,14 грн. пені.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.3 договору у разі порушення строків оплати за Товар, указаних в пункті 3.5. цього Договору, та строків приймання Товару, указаних в п. 4.2. цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем 102 577,14 грн. пені суд задовольняються вказані вимоги, оскільки вказані розрахунки є вірними.

Також за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача 9 926,82 грн. 3% річних та 1 519,82 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем 9 926,82 грн. 3% річних, 1 519,82 грн. інфляційних втрат, судом задовольняються вказані вимоги в межах поданого розрахунку, оскільки вказані розрахунки є вірними.

Заперечення відповідача з приводу права одночасного нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені є безпідставними, оскільки суперечать вимогам чинного законодавства.

У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про розстрочення виконання рішення суду строком на шість місяців.

За частинами 1, 3 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Водночас, відповідачем під час розгляду даної справи не надано доказів відсутності його вини у виникненні даного спору.

Відповідно до положень статті 331 ГПК України задоволення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (тяжке захворювання фізичної особи або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вищенаведеними нормами встановлено, що відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Відповідачем жодним чином не обґрунтовано заяву про розстрочення виконання рішення суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні поданої відповідачем заяви про розстрочення виконання рішення в даній справі.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Метробуд" (03148, місто Київ, проспект Леся Курбаса, будинок 2б офіс 11а, код 32961977) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАРТІС" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, місто Вишневе, вулиця Київська, будинок 21, В, 1 поверх, код 34350636) 1 228 991 (один мільйон двісті двадцять вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто одну) грн. 25 грн. боргу, 102 577 (сто дві тисячі п`ятсот сімдесят сім) грн. 14 коп. пені, 9 926 (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять шість) грн. 82 коп. 3% річних, 1 519 (одну тисячу п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 82 коп. інфляційних втрат, 20 145 (двадцять тисяч сто сорок п`ять) грн. 23 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 02.03.2026

Суддя О.М.Ярмак