РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.03.2026Справа № 910/16530/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен» (пр-т. Перемоги, буд. 35, м. Київ, 03056; ідентифікаційний код 03328913)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксімет» (вул. Вікентія Хвойки, 21, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 42440493)

про стягнення 33 824, 75 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство «Київський метрополітен» (далі за текстом - КП «Київський метрополітен», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксімет» (далі за текстом - ТОВ «Оксімет», Відповідач) про стягнення 33 824, 75 грн штрафних санкцій нарахованих за невиконання договору від 13.08.2025 № 387-НХ-25 (далі за текстом - Договір).

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що ним здійснено передоплату за поставку товару, який у визначений Договором строк не поставлено, що стало підставою для одностороннього розірвання Договору та нарахування штрафних санкцій.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд зазначає, що ухвала від 07.01.2026 надсилалась Відповідачу поштовим повідомленням № R29 однак конверт повернуто на адресу суду із зазначенням причин повернення: «закінченням терміну зберігання».

Приписами статті 10 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Приписами пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) закріплено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 07.01.2026 у справі № 910/16530/25 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

13.08.2025 між Позивачем (Покупець) та Відповідачем (Постачальник) укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити, встановити, провести пусконалагоджувальні роботи та передати у власність Покупця у встановлений строк бочку асенізаційну вакуумну, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість.

Згідно пункту 5.2 Договору поставка замовленого товару, встановлення та проведення пусконалагоджувальних робіт здійснюється 20 календарних днів від дати направлення покупцем письмового замовлення Постачальнику.

Поставка товару здійснюється згідно з окремим письмовим замовленням Покупця, виходячи з фінансових можливостей та виробничих потреб Покупця. Замовлення направляється Постачальнику листом з описом вкладення за місцезнаходженням Сторони (одержувача) відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або за його фактичною/поштовою адресою, якщо така зазначена у розділі 13 Договору при цьому копія замовлення направляється Покупцем Постачальнику електронною поштою або іншими незабороненим чинним законодавством України та узгодженим сторонами способом з обов`язковим електронним повідомленням або відміткою про отримання замовлення Постачальником (пункт 5.1 Договору).

Згідно пункту 7.2 Договору у разі порушення Постачальником строків виконання зобов`язань, заявлених покупцем відповідно до пункту 5.2 Договору, Постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1 вартості непоставленого товару за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф в розмірі 7 % вартості непоставленого та незмонтованого товару.

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін та скріплення підписів печатками сторін і діє до 31.12.2025 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем на виконання пункту 5.1 Договору на фактичну адресу місцезнаходження Відповідача (згідно розділу 13 Договору) 21.08.2025 направлено замовлення від 21.08.2025 № 17/26-233 на поставку товару на суму 274 998 грн.

Докази направлення вказаного замовлення (фіскальний чек від 21.08.2025, накладна № 778, опис вкладення з відбитком поштового штемпеля від 21.08.2025) містяться в матеріалах справи.

Враховуючи положення пункту 5.2 Договору поставка мала би бути здійснена у строк до 10.09.2025 включно, однак докази поставки та виконання пусконалагоджувальних робіт матеріали справи не містять.

Враховуючи відсутність поставки товару з боку Відповідача, Позивач звернувся до Відповідача із претензією від 10.11.2025 № 12/03-212 з вимогою сплатити нараховані штрафні санкції відповідно до пункту 7.2 Договору.

Вказана претензія залишена Відповідачем без реагування.

Посилаючись на положення підпункту 6.2.4 пункту 6.2 Договору Позивач направив Відповідачу повідомлення від 13.10.2025 № 17/10-480 про розірвання Договору з 03.11.2025.

Звертаючись до суду з даним позовом, Позивач просить суд стягнути з Відповідача штрафні санкції (пеню та штраф) нараховані на підставі пункту 7.2. Договору за порушення Відповідачем зобов`язання з поставки товару.

Судом встановлено, що матеріали справи не місять заперечень чи то доказів на спростування заявлених Позивачем вимог.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою від є змішаним договором поставки та виконання робіт.

Враховуючи, що першочерговим порушенням з боку Відповідача стало саме невиконання зобов`язань з поставки товару, суд зазначає, що зі змісту частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до частини 1 статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (частина 1 статті 665 ЦК України).

Як встановлено судом вище, зобов`язання з поставки товару у Відповідача настає після надіслання замовлення згідно порядку, визначеного пунктом 5.1 Договору, який Позивачем дотримано.

Враховуючи положення пункту 5.2 Договору суд погоджується з доводами Позивача, що поставка товару мала бути здійснена у строк до 10.09.2025, яку в свою чергу Відповідачем не здійснено, що свідчить про порушення Відповідачем своїх зобов`язань в частині поставки товару.

Зазначене стало підставою для одностороннього розірвання Договору, що передбачено підпунктом 6.2.4 пункту 6.2. Договору, при тому що таке розірвання не заперечується та не спростовується стороною Відповідача.

Так, станом на 03.10.2025 Договір між сторонами розірвано, а зобов`язання сторін за таким договором - припинено.

В межах даного спору, Позивачем заявляються до стягнення пеня та штраф за порушення Відповідачем виконання зобов`язання з поставки товару, яке за своєю суттю не є грошовим зобов`язання.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Враховуючи викладене вище, суд вказує, що станом на дату порушення Відповідачем Договору Господарський кодекс України втратив свою чинність (28.08.2025) натомість пеня згідно положень чинного законодавства (стаття 549 ЦК України) може нараховуватися виключно за порушення грошового зобов`язання, що наразі Відповідачем не допущено та відповідно свідчить про відсутність законних підстав для стягнення з Відповідача суми нарахованої пені.

Натомість нарахування Позивачем штрафу в розмірі 7 % вартості непоставленого товару в розмірі 19 249, 86 грн є обґрунтованим та арифметично вірним.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що Відповідачем допущено порушення виконання договірного зобов`язання в частині строків поставки товару, що свідчить про обґрунтованість вимог Позивача в частині нарахування штрафу, натомість підстави для нарахування пені відсутні в силу чого позов підлягає частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог та з урахуванню коефіцієнту 0,8 з огляду на подачу позову через систему Електронний Суд.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства «Київський метрополітен» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оксімет» (вул. Вікентія Хвойки, 21, м. Київ, 04080; ідентифікаційний код 42440493) на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» (пр-т. Перемоги, буд. 35, м. Київ, 03056; ідентифікаційний код 03328913) штраф - 19 249 (дев`ятнадцять тисяч двісті сорок дев`ять) грн 86 коп та судовий збір - 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 60 коп.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 16.03.2026

Суддя Антон ПУКАС