РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.03.2026Справа № 910/15955/25
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/15955/25.

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гігаклауд»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Астум»

про стягнення 165 359, 98 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гігаклауд» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астум» про стягнення 165 359, 98 грн, з яких: 96 168, 00 грн - сума основного боргу, 40 407, 14 грн - інфляційні втрати, 8 784, 84 грн - 3 % річних, у зв`язку з невиконання договірних зобов`язань за Договором про надання послуг №КРР-260421-2 від 26.04.2021 в частині повної та своєчасної оплати вартості наданих послуг за період січень 2022-серпень 2022.

05.01.2026 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи №910/15955/25 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2026 позовну заяву залишено без руху на підставі частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України та встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 16.02.2026 для усунення недоліків позовної заяви.

25.02.2026 засобами поштового зв`язку від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2026, суд продовжив розгляд справи №910/15955/25.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

І. Фактичні обставини, встановлені судом.

01.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гігаклауд», як виконавцем (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Астум», як замовником (відповідач) укладено договір про надання послуг №КРР-231019 (надалі - Договір).

Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року. Після настання вказаної дати строк дії цього Договору продовжується на наступний рік на тих же умовах, якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до цієї дати не повідомила іншу сторону у порядку, передбаченому п. 3.1. Договору. Аналогічний порядок продовження застосовується і до всіх наступних переодів дії Договору (пункт 8.1. Договору).

Послугами за цим договором є розміщення в хмарному середовищі, а саме надання в розпорядження замовнику частини ресурсів інфраструктури, що розміщується на майданчику виконавця, що згідно державного класифікатора продукції та послуг, клас 63.11, визначається як комплекс дій, щодо обробляння даних, розміщування інформації на веб-вузлах, щодо програмного застосування та інші послуги щодо забезпечення інформаційно-технологічною інфраструктурою.

Згідно пункту 1.1. Договору, виконавець надає, а замовник приймає послуги повний перелік та деталізація яких визначаються у замовленнях, які оформляються шляхом укладання Додатків до цього Договору.

Відповідно до пункту 4.1. Договору, ціна складається з вартості усіх замовлених та отриманих в період дії Договору послуг згідно Додатків до Договору, що діяли на момент отримання послуг.

Додатком №3 до Договору сторони узгодили найменування послуг, їх кількість, ціну кожної окрема та загальну ціну, яка становить 12 006, 00 грн з ПДВ.

У пункті 3 Додатка №3 міститься застереження, що вказані у додатку ціни можуть бути в односторонньому порядку замінені виконавцем, на підставі затверджених нових тарифів, шляхом направлення замовнику повідомлення про зміну тарифів та пропозиції укласти додаток до договору з актуальними цінами.

Пунктами 4.3., 4.4. ,4.5., 4.9. Договору встановлено наступне:

- До 25 числа включно місяця, що передує звітному, виконавець надсилає замовнику рахунки на оплату послуг у звітному місяці засобами електронного документообороту з електронним цифровим підписом. Сторони погодили, що рахунок отриманий таким чином є достатньою підставою для здійснення оплати, згідно пункту 4.9. Договору (п. 4.3.);

- Також замовник згодний з тим, що не отримання рахунку не є підставою для нездійснення оплати згідно пункту 4.9. Договору (п. 4.4.);

- У разі неотримання рахунку, замовник має звернутися до виконавця для отримання рахунку, або здійснити оплату посилаючись на реквізити Договору, розрахувавши платіж згідно чинного додатку до Договору, що визначає вартість послуг (п. 4.5.);

- Замовник зобов`язується здійснити оплату послуг за звітний місць, до 5 числа звітного місяця включно, на підстав виставленого виконавцем в електронному вигляді рахунку чи на підставі Договору та згідно чинних Додатків, за його відсутності (п. 4.9.).

У відповідності до пунктів 4.7. та 4.8. Договору, замовник зобов`язується, у випадку відсутності мотивованих заперечень, стосовно наданих послуг, протягом 3 робочих днів з дати отримання, підписати акт відповідно власним електронним цифровим підписом та направити електронними засобами виконавцю. У випадку наявності заперечень, замовник зобов`язується скласти акт урегулювання розбіжностей із зазначенням причини, за яких акт не може бути підписаний, та направити акт урегулювання розбіжностей протягом часу, визначеного для відправки акту. Якщо в означений час замовник не підписав акт прийому передачі або акту врегулювання розбіжностей, послуги вважаються наданими, а акт, підписаний виконавцем, прирівнюється до акту, підписаного обома сторонами (п. 4.7.). Сторони погоджується, що якщо до 20 числа місяця наступного за звітним, замовник не надав виконавцю письмових претензій, щодо якості послуг отриманих у звітному місяці, не залежно від факту отримання ним акту прийому-передачі таких послуг, послуги вважаються наданими в повному обсязі та належній якості (п.4.8.).

Позивачем складено наступні акти надання послуг:

- №27809 від 31.01.2022 (за січень) на суму 12 006, 00 грн;

- №29108 від 28.02.2022 (за лютий) на суму 12 006, 00 грн;

- №30318 від 31.03.2022 (за березень) на суму 12 006, 00 грн;

- №31522 від 30.04.2022 (за квітень) на суму 12 006, 00 грн;

- №32737 від 31.05.2022 (за травень) на суму 12 036, 00 грн;

- №162 від 31.08.2022 (за червень) на суму 12 036, 00 грн;

- №163 від 31.08.2022 (за липень) на суму 12 036, 00 грн;

- №160 від 31.08.2022 (за серпень) на суму 12 036, 00 грн.

Тобто, позивачем за період з січня по серпень 2022 року надано відповідачу послуги за Договором у загальному розмірі 96 168, 00 грн.

Згідно підпункту 2.2.1. пункту 2.2. Договору, замовник зобов`язаний сплачувати вартість послуг, у розмірах та на умовах передбачених Договором. Згідно підпункту 2.3.1. пункту 2.3. Договору, виконавець має право на своєчасну оплату послуг згідно з умовами цього Договору.

Проте, відповідач не оплатив спожиті послуги, які надані позивачем в межах Договору.

З огляду на зазначені обставини, позивач звернуся до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути в останнього наявну заборгованість у розмірі 96 168, 00 грн та додатково у порядку статті 625 Цивільного кодексу України 3% річних у розмірі 8 784, 84 грн та інфляційні втрати у розмірі 40 407, 14 грн.

ІI. Предмет та підстави позову.

Предметом позову у справі є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 165 359, 98 грн (основний борг, 3% річних, інфляційні втрати).

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Позивач протягом січня-серпня 2022 року надав відповідачу обумовлені послуги у загальному розмірі 96 168, 00 грн, проте, відповідача всупереч умовам договору не оплатив прийняти та спожити послуги.

IV. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з відсутністю у відповідача зареєстрованого електронного кабінету в ЄСІТС та з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.01.2026 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, а саме: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 68, офіс 237.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи повернення поштового відправлення, ухвала суду від 05.01.2026 була повернена до Господарського суду міста Києва 09.02.2026 з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Згідно із частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зі змісту пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали.

Також у відповідності до частини 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Також, суд зазначає, що у відповідності до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (частина 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням наведеного відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2026 у справі №910/15955/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач правом на подання відзиву в даній справі не скористався.

Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи викладене вище, судом було вжито усіх належних заходів, щодо повідомлення відповідача про розгляд справи №910/15955/25, відтак, останній вважається повідомленим про розгляд справи належним чином, втім відзив або заяву про продовження/поновлення строку для його подання до суду не подав, а відтак, відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

V. Оцінка доказів судом та висновки суду.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи підтверджується наявними доказами в матеріалах справи факт надання позивачем послуг відповідачу за договором №КРР-231019 від 01.11.2019?

- чи був порушений відповідачем обов`язок по сплаті за надані позивачем послуги за договором №КРР-231019 від 01.11.2019?

- чи підлягають позовні вимоги задоволенню?

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Договір, укладений між сторонами, є договором надання послуг, а відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 стаття 901 Цивільного кодексу України).

В частині 2 статті 901 Цивільного кодексу України міститься застереження, що положення Глави 63 можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Суд зазначає, що згідно з договором про надання послуг важливим є не сам результат, а дії, які до нього призвели. З урахуванням наведених особливостей слід зазначити, що стаття 177 Цивільного кодексу України серед переліку об`єктів цивільних прав розглядає послугу як самостійний об`єкт, при цьому її характерною особливістю, на відміну від результатів робіт, є те, що послуга споживається замовником у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності виконавцем. Тобто, характерною ознакою послуги є відсутність результату майнового характеру, невіддільність від джерела або від одержувача та синхронність надання й одержання послуги.

Як підтверджено матеріалами справи, 01.11.2019 між сторонами укладено договір про надання послуг щодо обробляння даних, розміщування інформації на веб-вузлах, щодо програмного застосування та інші послуги щодо забезпечення інформаційно-технологічною інфраструктурою №КРР-231019 за умовами якого позивач надає, а відповідач приймає послуги повний перелік та деталізація яких визначаються у замовленнях, які оформляються шляхом укладання Додатків до цього Договору.

Сторони узгодили повний перелік, деталізацію та ціну послуг у Додатку №3 до договору №КРР-231019 від 01.11.2019, згідно якого загальна ціна послуги становить 12 006, 00 грн з ПДВ.

Виконавець повинен надати послугу особисто (частина 1 стаття 902 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 стаття 903 Цивільного кодексу України).

Позивач стверджує, що протягом січня-серпня 2022 року надав відповідачу послуги за договором №КРР-231019 від 01.11.2019 у загальному розмірі 96 168, 00 грн.

На підтвердження зазначених мотивів позивач долучив до матеріалів справи відповідні акти надання послуг за спірний період (№27809, №29108, №30318, №31522, №32737, №162, №163, №160).

Судом встановлено, що в актах за січень-квітень 2022 року відображена ціна послуг у розмірі 12 006, 00 грн, а у актах за травень-серпень 2022 року ціна послуг у розмірі 12 036, 00 грн.

Натомість, позивач не надав до матеріалів справи докази, що ним надсилалась відповідачу пропозиція щодо укладення додатку до договору з актуальними цінами, як це передбачено у пункті 3 Додатку №3 до договору №КРР-231019 від 01.11.2019 щодо умов односторонньої зміни ціни.

Позивач стверджує, що вищезазначені акти направлялись відповідачу засобами сервісу електронного документообігу «ВЧАСНО» та позивач стверджує, що факт направлення підтверджується квитанціями, які були додані до актів та долучені до позовної заяви.

Однак, суд зазначає, що фактично у матеріалах справи відсутні докази (квитанції) направлення вищезазначених актів відповідачу за допомогою електронного документообігу.

Позивач до заяви від 20.02.2026 (надійшла до суду 25.02.2026) долучив докази направлення 08.09.2022 вищезазначених актів відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу місцезнаходження останнього, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань разом з претензією на яку позивач також посилається у тексті позовної заяви, але фактично не додав до матеріалів справи.

Акти надання послуг у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документами, які підтверджують факт здійснення господарської операції.

В долучених позивачем актах №27809, №29108, №30318, №31522, №32737, №162, №163, №160 зазначено, що складені вони на підставі договору №1003475 від 22.07.2019 та рахунків щодо актів №27809, №29108, №30318, №31522 (які позивачем не надані до матеріалів справи).

Одночасно з цим, позивач обґрунтовує позовні вимоги договором №КРР-260421-2 від 26.04.2021 (стор. 1 позовної заяви), але фактично долучив до матеріалів справи копію договору №КРР-231019 від 01.11.2019 та копію договору №1003475 від 22.07.2019 до матеріалів справи не додав.

Крім того, зі змісту пунктів 4.3.-4.5., 4.9. договору №КРР-231019 від 01.11.2019 вбачається, що позивач надсилає відповідачу рахунок на оплату, який є достатньою підставою для здійснення оплати.

Проте, у випаду не отримання відповідачем рахунку, це не є підставою для нездійснення оплати. В такому разі, відповідач повинен особисто звернутись до позивача щодо надання рахунку або здійснити оплату на реквізити, які зазначені у договорі №КРР-231019 від 01.11.2019 та розрахувати платіж згідно Додатку №3.

В будь-якому разі відповідача зобов`язаний здійснити оплату за звітний місць, до 5 числа звітного місяця включно.

Суд констатує, що позивачем не надано до матеріалів справи відповідні рахунки, однак, у відповідності до зазначених вище умов договору №КРР-231019 від 01.11.2019 не надання рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату за отримані та спожиті послуги.

За таких обставин у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свою чергу могли підтвердити, що позивач дійсно протягом січня-серпня 2022 року надав відповідачу послуги саме за договором №КРР-231019 від 01.11.2019.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 1-4 стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, підсумовуючи вищезазначене, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні первинні документи (акти надання послуг) щодо здійснення господарських операцій на виконання договору №1003475 від 22.07.2019, який не долучений позивачем до матеріалів справи.

Натомість, позовні вимоги обґрунтовані позивачем не виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором №КРР-260421-2 від 26.04.2021 (копія договору відсутня у матеріалах справи), а фактично до позовної заяви позивач долучив копію договору №КРР-231019 від 01.11.2019 щодо якого позивач не надав належних доказів надання обумовлених послуг відповідачу за спірний період та не здійснення оплати останнім за отримані послуги.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає позовні вимоги недоведеними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак, заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки, вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є похідними вимогами від основного боргу, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (пункт 2 частина 4 стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судовий збір та інші судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Гігаклауд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астум» про стягнення 165 359, 98 грн - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких