ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року

м. Київ

cправа № 904/2851/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Міщенка І. С.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОЛМА» (особи, яка не брала участі у справі)

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2026 (у складі колегії суддів: Дармін М. О. (головуючий), Чус О. В., Кощеєв І. М.) про закриття апеляційного провадження

у справі № 904/2851/20

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Бізнес Дніпро»

про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення 58 457,83 грн за договором оренди приміщення від 01.02.2020,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТКБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Бізнес Дніпро» (далі - ТОВ «Авто Бізнес Дніпро»), в якому просило суд:

- усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом примусового звільнення приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32 (об`єкт нежитлової нерухомості, реєстраційний номер № 1) загальною площею 1 872,10 кв. м, що складається з ЛВС та гаражів, від боржника ТОВ «Авто Бізнес Дніпро» та його майна в порядку виконання рішень про виселення боржника;

- стягнути неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення за період з 01.05.2020 по 22.05.2020 в сумі 58 457,83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано обставинами неповернення відповідачем об`єкта оренди після закінчення строку дії договору оренди приміщення від 01.02.2020.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2025 та постановою Верховного Суду від 16.04.2025 позов задоволено. Усунуто перешкоди у користуванні власністю шляхом примусового звільнення приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32 (об`єкт нежитлової нерухомості, реєстраційний номер № 1) загальною площею 1 872,10 кв. м, що складається з ЛВС та гаражів, від боржника ТОВ «Авто Бізнес Дніпро» та його майна в порядку виконання рішень про виселення боржника. Стягнуто з ТОВ «Авто Бізнес Дніпро» на користь АТКБ «ПриватБанк» неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення за період з 01.05.2020 по 22.05.2020 в сумі 58 457,83 грн та судовий збір у розмірі 4 204,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОЛМА» (далі - ТОВ «ДОЛМА») як особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 у справі № 904/2851/20 вирішено питання про його права, інтереси та обов`язки, подало до Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 в частині задоволення позовних вимог АТКБ «ПриватБанк» про усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом примусового звільнення приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 32, загальною площею 1 872,10 кв. м, що складається з ЛВС та гаражів від боржника - ТОВ «Авто Бізнес Дніпро» та його майна в порядку виконання рішень про виселення боржника, прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю; зупинити дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.25 у справі № 904/2851/20. Одночасно з апеляційною скаргою ТОВ «ДОЛМА» подано до Центрального апеляційного господарського суду клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024.

В обґрунтування свого права на подачу апеляційної скарги ТОВ «ДОЛМА» послалось на те, що оскаржуване рішення стосується його прав та інтересів з огляду на те, що у зв`язку з задоволення позовних вимог у справі № 904/2851/20 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом примусового звільнення приміщення від боржника ТОВ «Авто Бізнес Дніпро» та його майна, ТОВ «ДОЛМА» буде вимушене звільнити орендовану за договором суборенди від 04.09.2020 № 04-09/2020, укладеним з ТОВ «Авто Бізнес Дніпро», який вважається автоматично переукладеним відповідно до його умов, частину такого приміщення площею 150,0 кв. м, оскільки договір суборенди буде припинено.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2025 поновлено ТОВ «ДОЛМА» строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ДОЛМА» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024; зупинено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 у справі № 904/2851/20, на час розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2026 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ДОЛМА» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 у справі № 904/2851/20.

Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у січні 2026 року ТОВ «ДОЛМА» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права (абзац 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)), просить ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2026 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі ТОВ «ДОЛМА» посилається на порушенням судом апеляційної інстанції положень частини 3 статті 2, частин 1, 7 статті 4 статей 254 ГПК України. При цьому скаржник зазначає про невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження вимогам справедливого судового розгляду, оскільки апеляційним судом не спростовано доводів скаржника та не в повному обсязі досліджено обставини, на які скаржник посилався у апеляційній скарзі. На думку ТОВ «ДОЛМА», суд апеляційної інстанції неправомірно констатував про наявність підстав для закриття апеляційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.02.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 904/2851/20 за касаційною скаргою ТОВ «ДОЛМА» з підстави, передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 287 ГПК України. Ухвалено здійснити перегляд ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2026 без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

АТКБ «ПриватБанк» у відзиві на касаційну скаргу посилаються на законність та обґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції, просить касаційну залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 300 ГПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2).

Предметом касаційного розгляду є ухвала суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ДОЛМА» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024.

Переглянувши ухвалу суду апеляційної інстанцій у межах доводів і вимог касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до частини 2 статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Частиною 1 статті 17 ГПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з положеннями частини 1 статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05.11.2020 у справі № 912/837/19, від 20.09.2021 у справі № 910/6681/20, від 19.01.2023, від 18.09.2023 у справі № 914/1334/20, від 04.10.2023 у справі № 910/1005/23, від 16.10.2023 у справі № 914/794/21.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічні висновки викладено у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15-г, від 15.05.2020 у справі № 904/897/19.

У свою чергу, суд апеляційної інстанції після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, який подав апеляційну скаргу, та про які конкретно.

У разі, якщо скаржник лише робить припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що оскаржуваним рішенням вирішено його права, інтереси та/або обов`язки, то такі посилання з огляду на наведене вище не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3).

За змістом пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а, отже, немає і суб`єкта апеляційного оскарження (постанови Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 910/10364/16, від 28.08.2023 у справі № 910/15967/21, від 14.09.2023 у справі № 910/17544/20).

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції, дослідивши та надавши оцінку доводам, зазначеним у апеляційній скарзі, встановив, що предметом розгляду у справі № 904/2851/20, є позовні вимоги АТКБ «ПриватБанк» про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом примусового звільнення приміщення від боржника ТОВ «Авто Бізнес Дніпро» та його майна в порядку виконання рішень про виселення боржника та про стягнення неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення за період з 01.05.2020 по 22.05.2020 в сумі 58 457,83 грн.

Зазначені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.02.2020 між сторонами було укладено договір оренди приміщення, який припинив свою дію 30.04.2020, однак після припинення договору оренди відповідач не повернув позивачу об`єкт оренди в порядку, передбаченому умовами договору, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні майном. Також, позивач зазначив, що неповернення відповідачем об`єкта оренди за договором після закінчення строку його дії є підставою для сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Наведені АТКБ «ПриватБанк» в позовній заяві обставини встановлені судом, у зв`язку з чим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 позовні вимоги задоволені.

Дослідивши зміст рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 у справі № 904/2851/20, суд апеляційної інстанції встановив, що оскаржуваним рішенням не вирішувалось жодних питань про права, інтереси та(або) обов`язки ТОВ «ДОЛМА», оскільки ні мотивувальна, ні резолютивна частини рішення суду першої інстанції у даній справі не містять будь-яких суджень чи висновків суду саме про права, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «ДОЛМА».

При цьому, самим апелянтом не вказано конкретні пункти, абзаци тощо мотивувальної або резолютивної частини оскаржуваного рішення, в яких йдеться про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність таких доводів ТОВ «ДОЛМА» щодо вирішення оскаржуваним судовим рішенням питання про його права, інтереси або обов`язки.

За таких обставин та ураховуючи положення статті 264 ГПК України висновок суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ДОЛМА» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 у справі № 904/2851/20, є правомірним.

Право на звернення до суду не є абсолютним та обмежено вимогами процесуального закону щодо прийнятності скарги на рішення. Застосування відповідних обмежень у передбачених законом випадках не може вважатися порушенням права особи на доступ до суду, а тому необґрунтованими є посилання скаржника у поданій касаційній скарзі на порушення судом його права на судовий захист.

Суд касаційної інстанції не приймає до уваги доводи ТОВ «ДОЛМА» про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно не задовольнив його клопотання про відкладення розгляду справи, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, розглянувши клопотання ТОВ «ДОЛМА» про відкладення розгляду справи, обґрунтоване відсутністю у останнього представника, суд апеляційної інстанції, ураховуючи наявність достатньо часу, з моменту відкриття апеляційного провадження, для вирішення ТОВ «ДОЛМА» питання представництва його інтересів у цій справі, а також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи, дійшов висновку про неповажність наведених у клопотанні причин неявки представника ТОВ «ДОЛМА» у судове засідання та можливість розгляду справи за відсутності представника ТОВ «ДОЛМА» за наявними у справі матеріалами, тому відмовив у задоволенні зазначеного клопотання, що узгоджується з положеннями статей 202, 270 ГПК України.

Верховний Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Крім того, розумність строків розгляду справи судом є однією із основних засад (принципів) господарського судочинства.

Також, суд касаційної інстанції вважає безпідставними посилання скаржника на те, що судом апеляційної інстанції не розглянуто заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» про приєднання до апеляційної скарги ТОВ «ДОЛМА» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2024 у справі № 904/2851/20, оскільки ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2026 зазначену заяву повернуто скаржнику (Товариству з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР»).

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення прийнято судом апеляційної інстанції з дотриманням норм процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до частини 3 статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 309 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права в межах доводів касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги ТОВ «ДОЛМА» без задоволення, а ухвали суду апеляційної інстанції - без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОЛМА» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2026 у справі № 904/2851/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: В. А. Зуєв

І. С. Міщенко