ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 березня 2026 року Справа № 903/136/26

Господарський суд Волинської області у складі головуючого судді Гарбара Ігоря Олексійовича, розглянувши у приміщенні Господарського суду Волинської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу №903/136/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАМОЦЦІ" до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОНІНКІВСЬКА КАРТОННО-ПАПЕРОВА ФАБРИКА-УКРАЇНА» про стягнення 61512,26 грн,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "КАМОЦЦІ" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОНІНКІВСЬКА КАРТОННО-ПАПЕРОВА ФАБРИКА-УКРАЇНА» про стягнення 61512,26 грн, в т.ч.: 61071,17грн основний борг та 441,09грн пеня, а також просить суд стягнути з відповідача 3328грн витрат по сплаті судового збору.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно договору №Т.17.005 від 20.01.2017.

Ухвалою суду від 17.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ухвалу суду від 17.02.2026 отримав 17.02.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Строк для подання відзиву для відповідача - до 04.03.2026 включно.

03.03.2026 представник відповідача сформував в системі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому просить суд:

1. Закрити провадження у справі в частині стягнення 61 071,17 грн. основного боргу у зв`язку з відсутністю предмета спору (погашення заборгованості після відкриття провадження).

2. У задоволенні позовних вимог про стягнення пені відмовити повністю, як безпідставних та недоведених.

3. У випадку, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для нарахування пені застосувати спеціальну позовну давність (1 рік) та зменшити розмір неустойки на підставі ст. 551 ЦК України як явно неспівмірний наслідкам порушення.

4. Судові витрати покласти на Позивача.

09.03.2026 представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив, в якому просить суд продовжити розгляд справи в частині стягнення з відповідача нарахованої пені у розмірі 441,09 грн та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3328,00 грн, оскільки задоволення вимог (сплата боргу) відбулося після подання позову до суду.

16.03.2026 представник відповідача сформував в системі «Електронний суд» заперечення (на відповідь на відзив), в яких просить суд:

1. Закрити провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 61 071,17 грн. (шістдесят одна тисяча сімдесят одна гривня 17 коп.) у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2. У задоволенні вимоги Позивача про стягнення пені у розмірі 441,09 грн. (чотириста сорок одна гривня 09 коп.) відмовити.

3. Судові витрати у справі покласти на Позивача.

Вказує, що Позивачем заявлено до стягнення пеню, нараховану за прострочення виконання грошового зобов`язання за поставками, які мали місце у 2021 2025 роках. Водночас відповідно до статті 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність тривалістю один рік. Позов у даній справі подано 16.02.2026 року, а тому нарахування пені можливе лише за період, що не перевищує одного року до моменту звернення до суду. Нарахування пені за періоди, що передують зазначеному строку, здійснено з порушенням законодавства, про що зазначалося у відзиві на позов. Разом з тим розмір заявленої пені є незначним та неспівмірним із наслідками можливого порушення зобов`язання. Грошове зобов`язання Відповідачем фактично виконано в повному обсязі. Відповідно до статті 551 Цивільного кодексу України суд має право зменшити розмір неустойки, якщо її розмір є явно неспівмірним наслідкам порушення зобов`язання. З огляду на повне погашення заборгованості, відсутність доведених збитків, завищення розміру основної вимоги, вимога про стягнення пені підлягає відмові, а у випадку визнання судом її обґрунтованості істотному зменшенню.

Щодо вимоги Позивача про покладення на Відповідача судових витрат Відповідач зазначає, що грошове зобов`язання було виконано добровільно до ухвалення судового рішення, у зв`язку з чим спір між сторонами фактично врегульований. За таких обставин покладення на Відповідача судових витрат у повному обсязі є безпідставним.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відсутні.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 ГПК України).

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як слідує з матеріалів справи, 20.01.2017 між ТОВ «Камоцці» та ТОВ «Понінківська картонно-паперова фабрика Україна» укладено договір №Т.17.005.

Відповідно до п.1.1. договору, Постачальник продає та поставляє, а Покупець оплачує та приймає пневмоапаратуру (надалі «продукція») виробництва фірми «Саmozzі S.р.А.» (Італія) та ТОВ «КАМОЦЦІ» (Україна).

Згідно п.п.2.1 -2.3 договору, Постачання продукції здійснюється у відповідність з погодженими Рахунками-фактурами, невід`ємними частинами цього Договору. Кожна Рахунок-фактура складається Постачальником на підставі заявок Покупця. У Рахунку-фактурі вказується: модель кожної одиниці продукції згідно з каталогом Саmozzі, кількість, ціна за одиницю, загальна вартість Рахунка-фактури і термін постачання продукції на момент складання Рахунка-фактури. Ціна продукції приймається на умовах франко-склад Покупця і включає вартість митного очищення на території України, вартість упаковки, вантаження і доставки.

У відповідності до розділу 4 договору, оплата за продукцію здійснюється Покупцем авансовим платежем. Покупець зобов`язаний здійснити 100% передоплату по Рахунку-фактурі протягом 5-ти банківських днів з моменту виставляння Рахунку на оплату. Передоплата, здійснена пізніше термінів вказаних в п.4.2, є повною в одному з наступних випадків:

оплата здійснена з письмової згоди Постачальника;

зміна курсу євро на МВРУ на день оплати склала менше 5%.

Якщо покупець не виконав умови оплати, вказані в п. 4.2 або 4.3, вартість продукції в Рахунку-фактурі підлягає зміні. При невиконанні термінів оплати, вказаних в п.4,2, термін постачання продукції підлягає додатковому узгодженню. Відвантаження продукції здійснюється після отримання Постачальником повної суми оплату. Датою постачання вважається день отримання продукції Покупцем.

У разі порушення обов`язків по строку оплати, Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі 0,2% від вартості несплаченої продукції за кожен день прострочення (п.6.2. договору).

Позивач доводить, що Відповідачем не здійснено розрахунки за поставлену продукцію згідно рахунків-фактур:

1. № 3484372 від 18.06.2021 року на загальну суму 29 709,00 грн, з якої не сплачено 11467,35 грн, видаткова накладна № 932881152 від 18.08.2021 року, отримано продукцію 20.08.2021 року, експрес-накладна № 2500, прострочення по оплаті складає 1614 календарних днів;

2. № 3570171 від 13.09.2021 року на суму 24 799,22 грн, видаткова накладна № 932962563 від 02.11.2021 року, отримано продукцію 05.11.2021 року, експрес-накладна №5400, прострочення по оплаті складає 1537 календарних днів;

3. № 3886889 від 25.07.2022 року на загальну суму 42 617,30 з якої не сплачено 21 000,00 грн, видаткова накладна № 933304383 від 05.10.2022 року, отримано продукцію 07.10.2022 року, експрес-накладна №5034, прострочення по оплаті складає 1201 календарний день;

4. № 4753494 від 20.03.2025 р. на суму 3 804,60 грн, видаткова накладна №934093783 від 21.03.2025 року, отримано продукцію 24.03.2025 року, експрес-накладна №7049, прострочення по оплаті складає 303 календарних днів.

Продукцію Відповідачем отримано в заявлені терміни, факт постачання та наявності заборгованості підтверджено видатковими накладними та документами перевізника про вручення продукції. ;

Позивач за вихідним №02-3/235 від 15.10.2025 рекомендованим листом Укрпоштою № 908 направив на юридичну адресу Відповідача Претензію №38 з вимогою про сплату простроченої заборгованості.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, лист отриманий Відповідачем 24.10.2025 у, доказом чого є підписане повідомлення про вручення поштового відправлення.

Разом з цим, як слідує з долучених відповідачем документів, а саме актів звірки взаєморозрахунків станом на 27.02.2026, станом на 02.03.2026 та листа від 02.03.2026 №1/48 відсутній борг в розмірі 61071,17 грн.

Як слідує з листа від 02.03.2026 №1/48 ТОВ «ПКПФ-УКРАЇНА» просить зарахувати: частину оплати по рахунках №4745083 сума 12 342,80 грн та №4608124 сума 12 456,42 грн, як оплату за матеріали по рахунку №3570171 на загальну суму 24 799,22 грн.

Залишок по рахунку № НОМЕР_1 в сумі 1 159,00 грн, а також частину оплати по рахунках №3446920 сума 5 813,33 грн та №4039942 сума 997,17 грн зарахувати як оплату за матеріали по рахунку №3484372 на загальну суму 11467,35 грн з подальшою доплатою по рахунку №3484372 - 3 497,85 грн. Також гарантує оплату по рахунках №3886889 на суму 21 000,00 грн. та №4753494 на суму 3 804,60 грн.

Згідно платіжних інструкцій від 02.03.2026 відповідачем сплачено борг в розмірі 28302,45 грн.

Доводи відповідача, що на момент відкриття провадження у справі заборгованість становила 28302,45 грн спростовується самим же відповідачем у листі від 02.03.2026 №1/48 про зарахування частини оплати.

На день розгляду справи відповідачем сплачено борг в сумі 61071,17 грн.

Згідно з п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Провадження у справі щодо стягнення основного боргу в сумі 61071,17 грн підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір»).

На підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слід повернути з Державного бюджету України 3304,14 грн. судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині вимог (61071,17 грн) до відповідача.

Разом з цим, позивач згідно пункту 6.2. Договору, нарахував відповідачу пеню у розмірі 0,2% від вартості несплаченої продукції за кожен день прострочення, а саме:

Пеня = С х РП х Д / 100, де:

С - сума заборгованості за період;

РП - розмір пені, зазначений у договорі;

Д - кількість днів прострочення.

1. По рахунку № НОМЕР_2 , сума заборгованості - 11 467,35 грн, розмір пені - 0,2% за кожен день прострочення, кількість днів прострочення - 365.

Розрахунок пені: 11467,35 х 0,2% х 365 / 100 = 83,71 грн Всього 83,71 грн.

2. По рахунку № НОМЕР_3 , сума заборгованості - 24 799,22 грн, розмір пені - * 1 0,2% за кожен день прострочення, кількість днів прострочення - 365.

Розрахунок пені: 24799,22 х 0,2% х 365 /100 = 181,03 грн Всього 181,03 грн.

3. По рахунку № 3886889, сума заборгованості - 21 000,00 грн, розмір пені -0,2% за кожен день прострочення, кількість днів прострочення - 365.

Розрахунок пені: 21 000 х 0,2% х 365 / 100 = 153,30 грн Всього 153,30 грн.

4. По рахунку № 4753494, сума заборгованості - 3 804,60 грн, розмір пені -0,2% за кожен день прострочення, кількість днів прострочення - 303.

Розрахунок пені: 3804,60 х 0,2% х 303 / 100 = 23,05 грн.

Всього 23,05 грн.

Загальна сума пені по 4 рахункам складає 441,09 грн.

Разом з цим, судом враховано, що позивачем не вказано за яким саме період останнім нараховано пені, з конкретизацією з-по, а тому неможливо встановити початок періоду прострочення та нарахування пені.

З врахуванням викладеного, відсутність у позові періоду нарахування пені (з/по) є порушенням вимог щодо змісту позовної заяви, а суд сам не може вийти за межі позовних вимог і вказати вірний період нарахування.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені на суму 441,09 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, в нарахуванні пені слід відмовити з покладенням на позивача судових витрат в цій частині.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 13 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п.43 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №917/1307/18). Аналогічна позиція викладена у п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Відповідно до ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 231, 233, 236- 238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі на суму 61071,17 грн закрити.

2. В частині стягнення пені на суму 441,09 грн відмовити.

3. Головному управлінню державної казначейської служби України у Волинській області повернути із Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "КАМОЦЦІ" (вул. Кирилівська,1-3, секція «Д», місто Київ, 04080, ) судовий збір в сумі 3304,14 грн, що сплачений згідно платіжної інструкції № від 09.02.2026 на суму 3328,00 грн. (оригінал міститься в матеріалах справи).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 17.03.2026.

Суддя І. О. Гарбар