УХВАЛА

16.03.2026 м. Івано-ФранківськСправа № 909/326/26

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., розглянувши заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ТАСКОМБАНК" від 11.03.2026 (вх. № 2284/26 від 16.03.2026) про забезпечення позову у справі, в якій

позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ТАСКОМБАНК",

відповідач 1 - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "НОРЗЕЛ",

відповідач 2 - ОСОБА_1 ,

про стягнення солідарно 772 998,74 грн заборгованості, з яких 695 440,65 грн - заборгованість щодо повернення кредитних коштів, 77 558,09 грн - заборгованість по процентах,

установив таке.

АТ "Таскомбанк" звернулося з позовом до ТОВ "НОРЗЕЛ" та ОСОБА_2 про стягнення солідарно 772 998,74 грн заборгованості, з яких 695 440,65 грн - заборгованість щодо повернення кредитних коштів, 77 558,09 грн - заборгованість по процентах,

Суд згідно з ухвалою від 13.03.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Позивач подав заяву від 11.03.2026 (вх. № 2284/26 від 16.03.2026) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТОВ "НОРЗЕЛ" та ОСОБА_2 і знаходяться на всіх рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, у межах суми позову 772 998,74 грн. Вказану заяву обґрунтовує тим, що відповідачі порушили умови кредитного договору та договору поруки, не повернули кредитні кошти у встановлені строки. Вважає, що оскільки вимога має майновий характер, умовою забезпечення є достатньо обґрунтоване припущення, що майно або кошти можуть зникнути. Заявник наголошує, що відповідачі можуть в будь-який момент як розпорядитися коштами на рахунках, так і відчужити майно, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача.

При вирішенні цієї заяви суд керується приписами ч. 2 ст. 136 ГПК України, згідно з якою забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України).

У застосуванні вказаних норм ГПК України КГС ВС дотримується послідовної позиції про те, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів. За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, у постанові КГС ВС від 20.01.2025 у справі № 916/2907/24.

Недоведення заявником дійсної необхідності забезпечення позову є підставою для відмови у задоволенні заяви учасника справи про забезпечення позову (Огляд судової практики Верховного Суду щодо забезпечення позову в господарському та цивільному судочинстві. Рішення, внесені до ЄДРСР, за 2018 рік - вересень 2025 року (12.11.2025, Верховний Суд)).

Оцінюючи аргументи АТ "Таскомбанк", суд зазначає таке.

По-перше, посилання позивача на невиконання відповідачами умов кредитного договору та договору поруки та наявність заборгованості стосується суті спору. Сам по собі факт існування боргу не є безумовною та достатньою підставою для забезпечення позову.

По-друге, посилання позивача на те, що відповідачі можуть у будь-який момент розпорядитися коштами або відчужити майно, ґрунтується виключно на припущеннях заявника. Позивач не вказав жодної обставини на підтвердження наявності підстав забезпечення позову і не подав жодного доказу, які б свідчили про реальну загрозу уникнення відповідачами виконання майбутнього рішення суду.

Суд відхиляє аргумент позивача про те, що майновий характер спору сам по собі є достатньою умовою для припущення про можливе зникнення майна. Достатньо обґрунтоване припущення повинно мати під собою об`єктивне фактичне підґрунтя, підтверджене доказами. Відсутність доказів наміру відповідачів ухилитися від виконання зобов`язань позбавляє суд можливості дійти висновку про наявність обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

За таких обставин суд доходить висновку про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст. 136 - 141, 144, 234, 235, 254 - 256 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ТАСКОМБАНК" від 11.03.2026 (вх. № 2284/26 від 16.03.2026) про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання.

Ухвалу підписано 16.03.2026.

Суддя О. В. Малєєва