СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Харків Справа № 917/363/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі судового засідання Погребняк А. М. ,

від позивача, Доргова Г . В.,

від відповідача , Логашкін С. С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" , (вх.№174 п/1) на додаткову ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.01.2026 ( суддя Киричук О. А. ) при розгляді заяви ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод" про ухвалення додаткового рішення (вх. № 192 від 08.01.26) у справі №917/363/24

за позовною заявою Акціонерного товариства "Українська залізниця" , м. Київ,

до Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" , Полтавська обл., м.Кременчук,

про стягнення 12911880 грн. та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Крюківський вагонобудівний завод» звернулося до Господарського суду Полтавської області із заявою про ухвалення додаткового рішення (вх.№192 від 08.01.26) по справі № 917/363/24, в якій просила стягнути з АТ «Українська залізниця » ( позивач по справі) на користь ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», ( відповідач по справі) судові витрати понесені останнім на проведення судової експертизи у розмірі 246 116,00грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 22.01.2026 у справі заяву Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» про ухвалення додаткового рішення (вх. № 192 від 08.01.26) по справі № 917/363/24 задоволено . Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» (адреса 39621, Полтавська обл., м.Кременчук, вул.І.Приходька, 139, ) 246 116,00грн. витрат, пов`язаних із проведенням у справі судової експертизи.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції судовим рішенням , АТ «Українська залізниця» звернулася до Східного апеляційного господарського суду зі скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 22.01.2026 р. у справі № 917/363/24 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Крюковський вагонобудівний завод» про ухвалення додаткового рішення ( вх № 192 від 08.01.2026 р. у справі № 917/363/24.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що сам факт заяви про залишення позову без розгляду не підтверджує ані відсутність спору позивача з відповідачем, ані порушення позивачем охоронюваних законом прав та інтересів відповідача та не свідчить про наявність підстав для компенсації судових витрат відповідачу. Наполягає, що приписами пункту 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду. Судом першої інстанції не встановлено, що позивач від моменту звернення до суду з позовом і до закриття провадження у справі діяв відносно відповідача недобросовісно.

Для розгляду справи шляхом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В,С,

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця" , (вх.№174 п/1) на додаткову ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.01.2026 у справі №917/363/24, витребувано у Господарського суду Полтавської області матеріали оскарження у справі, встановлено учасникам справи строк до 16.02.2026 включно для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання (доданих до них документів) іншим учасникам справи. Розгляд справи призначено на 26.02.2026 р.

30.01.2026 через систему Електронний суд від відповідача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просять ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Звертають увагу суду, що позов було залишено без розгляду не на підставі заяви позивача, а у зв`язку не з`явленням позивача без поважних причин у судове засідання.

У судовому засіданні, яке відбулося 26.02.2026 р. приймали участь представники позивача та відповідача, які підтримали свої вимоги та заперечення.

Відповідно до приписів статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. ( ч.1 ст.270 ГПК України)

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. ( ст.269 ГПК України)

Заслухавши доповідь головуючого по справі ( суддю доповідача), дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши представників сторін, які приймали участь у судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство «Українська залізниця» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» про (1) стягнення штрафу за умови зобов`язання щодо якості товару (по договору поставки від 30.08.2018 р. №84/2018-ЦЮ) у розмірі 12 911 880,00 грн.; (2) зобов`язання ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» здійснити заміну візків неналежної якості, а саме: візки № 003, моделі 68-7047, вагону №032-02025; № 004, моделі 68-7047-01, вагону №032-02025; № 001, моделі 68- 7047, вагону №032-02009; № 002, моделі 68-7047-01, вагону №032-02009; № 003, моделі 68-7044, вагону №032-02025; № 004, моделі 68-7044-01, вагону №032-02025, № 001, моделі 68-7044, вагону №032-02009 та №002, моделі 68-7044-01, вагону №032- 02009 у загальній кількості 8 шт. на візки належної якості.

Разом з позовом, позивачем подане клопотання про призначення судової інженерно-технічної (залізнично-транспортної) експертизи.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.03.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/363/24, ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 09.04.24

28.03.2024 р. від відповідача по справі надійшло, зокрема, клопотання про витребування у позивача доказів та клопотання про призначення судової інженерно-технічної експертизи. У відзиві на позовну заяву просив суд відмовити у задоволенні позову.

08.04.24 від позивача по справі надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою господарського Полтавської області від 09.04.2023р. відкладено підготовче засідання на 14.05.24 та витребувати у позивача докази (згідно переліку), запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.

14.05.24 від позивача по справі на адресу суду надійшли додаткові пояснення по справі.

27.05.24 від позивача надійшли заперечення щодо переліку питань, що будуть поставлені експерту перелік, яких наведений відповідачем в клопотанні про призначення судової інженерне-технічної експертизи.

28.05.2024 від відповідача надійшло уточнення клопотання про призначення судової інженерно-технічної експертизи.

29.05.24 від відповідача надійшло клопотання про витребування у позивача доказів.

30.05.24 від відповідача надійшло клопотання, в якому фактично викладені пояснення щодо клопотання про призначення судової інженерно-технічної експертизи.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.05.2023р. у позивача було витребувано докази (згідно переліку).

30.06.24 від позивач надійшли докази на виконання ухвали суду.

03.07.24 від відповідача надійшло клопотання про витребування у позивача доказів та клопотання, в якому надані пояснення щодо експертизи, та викладений уточнений перелік питань.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 04.07.2023р. у справі №917/363/24 призначено судову інженерно-технічну експертизу проведення якої доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ. Цією ж ухвалою визначено, що витрати з проведення судової експертизи покладаються на сторони в рівних частках та зобов`язано сторони здійснити попередню оплату експертизи відповідно до виставленого рахунку. Провадження у справі 917/363/24 зупинено до закінчення проведення судової експертизи.

06.10.25 від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 07.10.2025 було поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання. Запропоновано сторонам надати письмові пояснення з урахуванням висновку експерта, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.

09.12.25 на адресу господарського суду Полтавської області від позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду (вх. № 15945).

11.12.25 від відповідача надійшли заперечення щодо поданої заяви про залишення позову без розгляду (вх. № 16057).

15.12.25 від позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду (вх. №16224).

17.12.25 від позивача надійшли пояснення стосовно заперечень щодо поданої заяви про залишення позову без розгляду (вх. № 16340).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 25.12.25 позовну заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» до відповідача Публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» залишено без розгляду. В ухвалі також зазначено, що представники позивача у судове засідання 25.12.2025 р не з`явилися. Про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за відсутністю представників позивача до суду не надходила.

З тексту вище зазначеної ухвали убачається, що залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції послався на пункт 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, у тексті ухвали суд першої інстанції зазначив про покладання судових витрат по справі саме на позивача.

Ухвала Господарського суду Полтавської області від 25.12.2025 р. позивачем не оскаржувалася.

Відповідно до приписів частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За приписами вказаної норми відповідач повинен обґрунтувати наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду. При цьому стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19.04.2021 року у справі №924/804/20.

З тексту ухвали убачається, що суд першої інстанції встановив, що необґрунтованість дій позивача виражається у непослідовності дій останнього, а саме, звернення з позовом до суду, а в подальшому, після призначення судом судової експертизи щодо якості візків, поставлених йому ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод», та надходження висновку експерта, подання заяви про залишення вказаного позову без розгляду. Зазначені дії є суперечливими.

Таким чином, поведінка позивача була розцінена судом першої інстанції, як необґрунтовані дії у розумінні частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, в результаті чого відповідач наділений процесуальним правом на компенсацію судових витрат на підставі частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України.

Вище зазначені висновки суду першої інстанції щодо суперечливою поведінки позивача під час розгляду справи не були спростовані апелянтом під час апеляційного провадження.

Само лише посилання апелянта (позивача по справі) щодо наявності у нього права на подання заяви про залишення позову без розгляду, не спростовують висновки суду першої інстанції щодо його суперечливої поведінки

Враховуючи, що понесені в межах цієї справи витрати сторін могли б бути розподілені між сторонами за наслідками розгляду справи, однак, така можливість залежить виключно від волі позивача (чого не відбулось), а тому є неприпустимим обмеженням можливості отримання відповідачем законного відшкодування понесених витрат волею іншої особи, за рахунок якої і підлягає компенсація таких витрат.

Відповідно до приписів частини 1 та частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частиною 4 статті 127 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідач у своїй заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати понесені на проведення судової експертизи у розмірі 246 116,00грн.

В обґрунтування своєї заяви відповідач вказав, що згідно до ухвали суду від 04.07.24р. про призначення судової експертизи по даній справі, Відповідачем було сплачено 246 116,00 грн. (половину вартості згідно даної ухвали) за проведення судової експертизи згідно рахунку ЛНДІСЕ МЮУ за №24-2880-Е від 09.08.24р. Підтвердженням сплати даних коштів є платіжна інструкція №50/11478 від 21.08.24р., яка була долучена до матеріалів справи Відповідачем 03.10.24р. разом з клопотанням. Як вбачається з резолютивної частини ухвали від 25.12.25р., судом не вирішено питання стягнення з Позивача на користь Відповідача судових витрат понесених останнім внаслідок оплати послуг експертної організації у сумі 246 116,00грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що під час розгляду справи суд першої інстанції призначав судову інженерно-технічну експертизу. При цьому з таким клопотанням спочатку звернувся саме позивач. У матеріалах справи наявні рахунок на оплату вартості експертизи, платіжна інструкція №50/11478 від 21.08.24р. в підтвердження сплати вартості експертизи та Висновок експерта за результатом проведення призначеної судом експертизи.

Відповідно до частини 5 статті 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявлений розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Протилежне, апелянтом не доведено.

Частинами 6 та 7 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами.

З відповідним клопотанням апелянт ( позивач) до суду першої інстанції не звертався.

Таким чином, судові витрати відповідача в сумі 246 116,00 грн., понесених у зв`язку із замовленням та проведенням експертиз, згідно з положеннями пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на позивача.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим додаткова ухвала залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" , м. Київ, (вх.№174 п/1) на додаткову ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.01.2026 у справі №917/363/24 залишити без задоволення.

2.Додаткову ухвалу Господарського суду Полтавської області від 22.01.2026 у справі №917/363/24 залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 -289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 09.03.2026.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян